ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел. /0552/ 49-31-78
Веб-сторінка: ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
____________________________________________________________________________
У Х В А Л А

"10" листопада 2015 р. Справа № 923/722/14

Господарський суд Херсонської області у складі судді Нікітенка С.В., при секретарі Гапоновій К.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ПП "Херсонтеплогенерація" про надання відстрочки виконання рішення, у справі

за позовом публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ

до приватного підприємства "Херсонтеплогенерація", м. Херсон

про стягнення 1136525,85 грн.

За участю представників сторін:

від позивача - не прибув;

від відповідача - представник Кононова Ю.В., довіреність від 31.03.2015р.

Рішенням господарського суду Херсонської області від 31.03.2015р. позов задоволено частково, стягнуто з приватного підприємства "Херсонтеплогенерація" на користь публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" суму основного боргу у розмірі 714490,04 грн., суму пені у розмірі 215554,58 грн., суму інфляційних втрат у розмірі 25070,05 грн., суму 3% річних у розмірі 64960,67 грн. та 20880,52 грн. судового збору.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 07.05.2015р. апеляційну скаргу ПАТ "НАК "Нафтогаз України" залишено без задоволення, рішення господарського суду Херсонської області від 31.03.2015р.і - без змін.

19 травня 2015 року на виконання рішення суду видано відповідний наказ.

Постановою Вищого господарського суду від 23.07.2015р. касаційну скаргу ПАТ "НАК "Нафтогаз України" залишено без задоволення, постанову Одеського апеляційного господарського суду від 07.05.2015р. у справі №923/722/14 залишено без змін.

23 жовтня 2015 року ПП "Херсонтеплогенерація" звернулось до суду з заявою, в якій просить відстрочити виконання рішення суду до прийняття Кабінетом Міністрів України порядку списання пені, штрафних та фінансових санкцій, що підлягають стягненню на підставі рішення суду від 31.03.2015р., у разі погашення теплогенеруючими організаціями заборгованості за природний газ, спожитий до 1 січня 2014 року, на 3 місяці.

Ухвалою суду від 26.10.2015р. розгляд заяви призначений на 03.11.2015р.

Ухвалою від 03.11.2015р., у зв'язку із необхідністю витребування у відповідача нових доказів, розгляд заяви було відкладено на 10.11.2015р.

09 листопада 2015 року суд отримав від ПП "Херсонтеплогенерація" із супровідним листом витребувані ухвалою від 03.11.2015р. документи. Дані документи суд прийняв до розгляду та залучив до матеріалів справи.

Позивач у судове засідання 10.11.2015р. не прибув, про причини неявки суд не повідомив.

Представник ПП "Херсонтеплогенерація" у судовому засіданні 10.11.2015р. заяву про відстрочку виконання рішення підтримав у повному обсязі та просив задовольнити.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, суд

в с т а н о в и в:

Відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Зазначена норма Конституції України кореспондується з ст. 115 ГПК України, якою передбачено, що рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому ГПК України та Законом України "Про виконавче провадження".

У відповідності із частиною 1 статті 121 Господарського процесуального кодексу України, при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, за поданням прокурора чи його заступника або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора чи його заступника і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Таким чином, вирішуючи питання про відстрочку або розстрочку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів в економіці держави та інші обставини справи, які б свідчили про можливість надання відповідачу відстрочки виконання судового рішення.

Пунктами 7, 7.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012, №9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" передбачено, що у застосуванні приписів статті 121 ГПК України господарським судам необхідно мати на увазі таке. Господарський суд на підставі статті 121 ГПК України має право за заявою сторони, державного виконавця, прокурора або за власною ініціативою у виняткових випадках залежно від обставин справи відстрочити, розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови (далі - рішення), змінити спосіб та порядок їх виконання. Оскільки згадана стаття не обмежує відповідне право господарського суду певним строком, воно може бути реалізоване у будь-який час після набрання рішенням законної сили і до його фактичного повного виконання, в межах строку пред'явлення наказу до виконання. Також не обмежується право заявника на повторне звернення з відповідною заявою, якщо вона вже розглядалася судом. Застосовуючи заходи, передбачені статтею 121 ГПК України, господарські суди повинні мати на увазі таке. Відстрочка - це відкладення чи перенесення виконання рішення на новий строк, який визначається господарським судом. Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК України, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Розглянувши заяву приватного підприємства "Херсонтеплогенерація" про відстрочку виконання рішення, суд дійшов висновку, що дана заява не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

В обґрунтування заяви про відстрочку виконання рішення, ПП "Херсонтеплогенерація" посилається на норми ЗУ "Про внесення змін до деяких законів України щодо стабілізації фінансового стану НАК "Нафтогаз України", яким було внесено зміни до ч.13 ст. 18 ЗУ "Про засади функціонування ринку природного газу України", згідно якої пеня, штрафні та фінансові санкції, що підлягають стягненню на підставі рішення суду, підлягають списанню у разі погашення теплогенеруючими та/або теплопостачальними організаціями заборгованості за природний газ, спожитий до 01.01.2014р. (без урахування пені, штрафних та фінансових санкцій, що підлягають стягненню на підставі рішення суду), в трьохмісячний строк з дня набрання чинності вищезазначеного закону. Заявник вказує, що ним вживались конкретні заходи, направленні на погашення заборгованості, що засвідчує усвідомлення відповідачем необхідності розрахунків з позивачем та відповідальності за невиконання своїх зобов'язань, а саме: сплата основного боргу у розмірі 714490,04 грн. та судового збору у розмірі 20880,52 грн.

Заявник також вказує, що підприємство знаходиться в край тяжкому фінансовому становищі, на поточних рахунках відсутні грошові кошти. Крім того зазначає, що є велика заборгованість перед контрагентами підприємства та наявна велика дебіторська заборгованість споживачів послуг теплопостачання приватного підприємства "Херсонтеплогенерація", у зв'язку з чим останнє не має можливості сплатити пеню, штрафні та фінансові санкції, що підлягають стягненню на підставі рішення суду. Окрім того, на переконання заявника, причинами невиконання його зобов'язань є залежність від бюджетних надходжень, своєчасних розрахунків за послуги населення та бюджетних установ м. Херсона.

Так, в розумінні ст. 121 ГПК України, при вирішенні питання про надання відстрочки виконання судового рішення на певний строк, господарський суд повинен враховувати можливі негативні наслідки для боржника при виконанні рішення у встановлений строк чи попередньо встановленим способом, але перш за все повинен враховувати такі ж наслідки і для стягувача при затримці виконання рішення та не допускати їх настання.

На підтвердження викладених у заяві обставин та необхідності надання відстрочки виконання судового рішення, ПП "Херсонтеплогенерація" надано: фінансовий звіт ПП "Херсонтеплогенерація" станом на 30.09.2015р.; бухгалтерську довідку дебіторської заборгованості підприємства від 06.11.2015р.; звіт про витрати на виробництво та фінансові показники діяльності підприємства від надання послуг за січень-вересень 2015р.; копії довідок "Ощадбанка" від 06.11.2015р. та "Марфин банка" від 05.11.2015р.

Згідно з вимогами ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ч.1 ст. 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Суд вважає, що заявником не надано суду достатньо доказів, які б підтверджували наявності тих виняткових обставин, які є підставою для відстрочення виконання рішення суду згідно ст. 121 ГПК України та п.7.2 Постанови, а саме: доказів загрози банкрутства, відсутності коштів на банківських рахунках, відсутності майна, на яке можливо було б звернути стягнення.

Заявником додано копії довідок "Ощадбанка" та "Марфин банка", з яких вбачається сукупний залишок коштів на рахунках у розмірі 44977,50 грн. Проте, варто зазначити, що заявник не позбавлений права на відкриття поточних рахунків в інших, за виключенням згаданих, банківських установах, а тому додані копії довідок не можуть в повному обсязі свідчити про тяжкий фінансовий стан ПП "Херсонтеплогенерація".

Надаючи оцінку наданим ПП "Херсонтеплогенерація" доказам, в сукупності з викладеними доводами у заяві про відстрочку виконання рішення, суд прийшов до висновку, що заявником в розумінні ст.ст. 32-34 ГПК України, не надано тих доказів, які б свідчили про неможливість виконання судового рішення.

З урахуванням вищевикладених обставин справи, з огляду на обставини справи, суд приходить до висновку про відсутність у спірних правовідносинах виняткових обставин, які можуть бути підставою для відстрочки виконання судового рішення.

Господарський процесуальний кодекс України не визначає переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнюють його виконання, то суд оцінює докази, які підтверджують зазначені обставини, за правилами ст. 43 ГПК України.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку, що заява ПП "Херсонтеплогенерація" про відстрочку виконання рішення не підлягає задоволенню з підстав недоведеності та необґрунтованості своєї правової позиції.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 86, 121 ГПК України, суд

у х в а л и в:

1. Відмовити приватному підприємству "Херсонтеплогенерація" у задоволенні заяви про відстрочку виконання рішення господарського суду Херсонської області від 23.10.2015р. у справі № 923/722/14.

Суддя С.В. Нікітенко