донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

11.11.2015 справа №913/572/15

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:Колядко Т.М.,
суддівЛомовцевої Н.В., Татенка В.М.,
за участю представників сторін
від позивача:Лук'янчиков І.В. за дов. № б/н від 14.08.15,
від відповідача:Левадна Ю.Г. за дов. № 01-026/257 від 16.05.15,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Алчевський металургійний комбінат», м. Алчевськ Луганської області,
на рішення господарського судуЛуганської області
від22.09.2015
у справі№ 913/572/15 (суддя Смола С.В.)
за позовомПриватного акціонерного товариства «Новотроїцьке рудоуправління», смт Новотроїцьке Донецької області,
до Публічного акціонерного товариства «Алчевський металургійний комбінат», м. Алчевськ Луганської області,
простягнення 3 620 458, 74 грн.
Приватне акціонерне товариство «Новотроїцьке рудоуправління», смт Новотроїцьке Донецької області (далі - ПрАТ «НТРУ») звернулось до господарського суду Луганської області з позовом про стягнення з Публічного акціонерного товариства «Алчевський металургійний комбінат», м. Алчевськ Луганської області (далі - ПАТ «АМК») суми основного боргу у розмірі 2 111 534, 60 грн., інфляційних втрат у сумі - 1 475 377, 88 грн., 3% річних у розмірі - 81 221, 77 грн. та пені у сумі - 65 879, 88 грн.

Рішенням господарського суду Луганської області від 22.09.2015 позовні вимоги задоволені частково. Судом стягнуто з ПАТ «АМК» на користь ПрАТ «НТРУ» заборгованість за поставлени ресурси в сумі 2 111 534, 60 грн., пеню в сумі 20 854, 93 грн., інфляційні втрати в сумі 1 387 529, 79 грн. та 3% річних у сумі 100 424, 62 грн.

Відповідач з прийнятим рішенням суду першої інстанції не погодився та подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржуване рішення в частині стягнення 2 111 534, 60 грн. суми основного боргу, пені у сумі 20 854, 93 грн., 3% річних у сумі 100 424, 62 грн., 1 387 529, 79 грн. втрат від інфляції, скасувати частково та прийняти нове рішення, яким відмовити ПрАТ «НТРУ» у задоволенні позову.

Зокрема, заявник апеляційної скарги посилається на те, що місцевим судом при прийнятті рішення були порушені норми матеріального права, а також неповно з'ясовані обставини, що мають значення для справи, що призвело до прийняття невірного рішення.

Також, Відповідач стверджує, що судом не в повній мірі були досліджені умови договору, зокрема, що стосуються процедури розрахунків, правова оцінка їм не надавалась, що, на думку Відповідача, також свідчить про неповне з'ясування судом всіх обставин по справі.

Ухвалою від 26.10.2015 порушено апеляційне провадження, справа призначена до слухання на 11.11.2015.

Представники сторін у судовому засіданні висловилися на підтримку своїх доводів та заперечень.

Колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду відповідно до ст. 101 ГПК України та на підставі встановлених фактичних обставин, переглядає матеріали господарської справи та викладені в скарзі доводи щодо застосування судом при розгляді норм як матеріального, так і процесуального права, що мають значення для справи. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши матеріали господарської справи, апеляційну скаргу, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд, -

В С Т А Н О В И В :

Між ПрАТ «НТРУ» (далі - Постачальник) та ПАТ «АМК» (далі - Покупець) 15.03.2013 був укладений договір поставки № 59/17-13-АМК-616-2013-пст (далі - Договір), відповідно до умов якого, Постачальник зобов'язується передати Покупцю флюсодоломітну продукцію виробництва ПрАТ «НТРУ» (далі - Ресурси), а Покупець - прийняти та оплатити ресурси на умовах, передбачених Договором (п.1.1).

Відповідно до п.2.1 Договору, кількість, номенклатура ресурсів вказуються в специфікаціях до цього договору, що є його невід'ємними частинами. Також, згідно п.3.2 Договору, строк поставки ресурсів зазначається в специфікаціях.

Як зазначається у п.3.3 Договору, Постачальник зобов'язується надати Покупцю наступні документи: рахунок на оплату ресурсів (оригінал); транспортні і супровідні документи (у т.ч. накладну на поставлені ресурси (оригінал) при поставці автомобільним транспортом; залізничну накладну (копія) при поставці залізничним транспортом); акт приймання-передачі товару (у 2-х примірниках), оформлений зі сторони постачальника; сертифікат або паспорт якості постачальника або виготовлювача (у випадку, якщо постачальник не є виготовлювачем) - копія; інші документи, вказані в специфікації. Постачальник зобов'язаний надати покупцю рекомендованим листом або під розпис в отриманні звідну податкову накладну, виписану згідно Податкового кодексу України, а також реєстр товаросупровідних документів.

Також, у п.5.2 Договору, сторони передбачили, що оскільки здійснення поставок ресурсів має ритмічний і безперервний характер при постійному зв'язку з Покупцем, сторони прийшли до згоди про встановлення наступної періодичності оплати за поставлені ресурси: протягом строку, вказаного в специфікації; не рідше одного разу на місяць; не пізніше останнього дня місяця. За узгодженням сторін можливі інші форми оплати, які не суперечать діючому законодавству.

Згідно п.7.2 Договору, у випадку порушення більш ніж на 30 календарних днів строку оплати ресурсів, Покупець сплачує пеню в розмірі 0, 04% від суми заборгованості за кожний день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, діючої у відповідному періоді.

Строк дії Договору: з 01.04.2013 і діє до 31.03.2014, додатковою угодою № 1 від 11.02.2014 до Договору, сторони продовжили строк дії договору поставки до 31.03.2015.

Як вбачається з матеріалів справи, 02.01.2014 між сторонами була підписана Специфікація № 5 до Договору поставки, в якій сторони обумовили поставку вапняку флюсового доломітізірованого у кількості 62 000 тон за ціною 153, 77 грн. на загальну суму 11 440 488, 00 грн., відповідно до п.1 Специфікації.

Згідно п.4 Специфікації, строк поставки: січень-березень 2014 року. Помісячна поставка ресурсів здійснюється на підставі щомісячних заявок, наданих Покупцем. Відповідно до п.5 Специфікації: строк оплати ресурсів: оплата за кожну поставлену партію ресурсів здійснюється Покупцем протягом 3-х календарних днів після дати виставлення рахунку. Покупець не має права відмовитися від оплати товару після виставлення Постачальником рахунку.

Позивачем, на виконання умов Договору поставки та Специфікації, було поставлено Відповідачу вапняк флюсовий доломітізірований за актами прийому-передачі № 90360769 від 09.02.2014, №90360917 від 11.02.2015, № 90361321 від 12.02.2014, № 90361322 від 12.02.2014, №90361522 від 16.02.2014, № 90361598 від 19.02.2014, № 90361795 від 21.02.2014, №90361807 від 23.02.2014.

Відповідач поставлену продукцію оплатив частково у сумі 120 408, 66 грн., внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 2 111 534, 60 грн., за стягненням якої Позивач звернувся до суду.

В порядку ст.22 ГПК України, місцевим судом була прийнята заява б/н від 21.09.2015 про уточнення розміру позовних вимог, в якій Позивач просив стягнути з Відповідача суму основного боргу 2 111 534, 60 грн., інфляційні нарахування в сумі 1 387 529, 79 грн., 3% річних у сумі 100 539, 42 грн. та пеню в сумі 20 854, 93 грн.

Згідно ст.193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Колегія суддів погоджується з господарським судом першої інстанції, який встановив, що за своєю правовою природою укладений між сторонами по справі Договір - є договором поставки, до якого слід застосовувати відповідні положення Господарського та Цивільного кодексів України.

Відповідно до ч.1 ст.265 ГК України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Судова колегія погоджується з твердженням суду першої інстанції, відносно того, що факт поставки Позивачем ресурсів Відповідачу підтверджений матеріалами справи, у т.ч. актами прийому-передачі, вказаними вище та не оспорюється Відповідачем.

Проаналізувавши умови Договору та Специфікації до нього, у частині оплати поставлених ресурсів, колегія суддів погоджується з висновками місцевого суду про те, що оплата поставлених ресурсів повинна здійснюватись протягом 3-х календарних днів після дати виставлення рахунку, але не пізніше останнього дня місяця.

Що стосується доводів Відповідача, Позивач не довів дату виставлення Відповідачеві відповідних рахунків, судова колегія також погоджується з висновками суду першої інстанції та зазначає про наступне.

В актах прийому-передачі, які підписані сторонами та скріплені печатками підприємств, зазначено додаток, який складається з відповідного рахунку-фактури, сертифікату якості та копії накладної. Таким чином, вказані рахунки-фактури Відповідачем отримувались у день підписання актів прийому-передачі.

Отже, з огляду на зазначене, заперечення Відповідача апеляційний суд вважає необґрунтованими. Розмір заборгованості 2 111 534, 60 грн. за Специфікацією до Договору поставки, також підтверджений Відповідачем в акті звірки розрахунків (а.с.2-7, т.3).

На підставі наведеного, судова колегія погоджується з рішенням суду першої інстанції, в частині стягнення з Відповідача суми основного боргу та вважає рішення місцевого суду у цій частині цілком ґрунтовним та об'єктивним.

Що стосується задоволення господарським судом вимог про стягнення з Відповідача штрафних санкцій, у вигляді пені та передбачених ст.625 ЦК України інфляційних втрат і 3% річних, судова колегія зазначає про наступне.

Згідно ч.1 ст.549 ЦК України, визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 ЦК України).

Як вбачається з матеріалів справи, а саме п.7.2 Договору, сторони передбачили, що у випадку порушення більш ніж на 30 календарних днів строку оплати ресурсів, покупець сплачує пеню в розмірі 0, 04% від суми заборгованості за кожний день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, діючої у відповідному періоді.

У свою чергу, ч.6 ст.232 ГК України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано. Також, п.1 ч.2 ст.258 ЦК України, позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Згідно з ч.5 ст.261 ЦК України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Відповідачем заявлено про застосування до вимоги про стягнення пені позовної давності (а.с.8, т.3).

Однак, нарахування Позивачем пені починаючи з 31 календарного дня від дати коли оплата мала бути вчинена, є безпідставним, оскільки п.7.2 Договору, який визначає, що пеня сплачується Покупцем у випадку порушення більш ніж на 30 календарних днів строку оплати ресурсів, слід розуміти не як підставу для нарахування пені через 30 календарних днів від дня спливу строку оплати отриманих ресурсів, а як умову, при дотриманні якої у позивача взагалі виникає право нарахування пені.

Судова колегія також вказує на те, що початком нарахування штрафних санкцій (пені) за прострочення виконання зобов'язання є день, наступний за днем, коли воно мало бути виконано за умовами договору

Відтак, на підставі застосування строку позовної давності та з урахуванням того, що суд взяв до уваги умови п.7.2 Договору, колегія суддів підтримує твердження місцевого суду, відносно обґрунтованості і задоволення пені за період з липня 2014 по серпень 2014 у розмірі 20 854, 93 грн.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та 3% річних з простроченої суми боргу.

Апеляційний суд також погоджується з розрахунком суду першої інстанції у частині стягнення з Відповідача інфляційних втрат за період з березня 2014 року по серпень 2015 року у сумі 1 387 529, 79 грн., 3% річних за період з лютого 2014 року по вересень 2015 у розмірі 100 424, 62 грн., оскільки Позивачем невірно визначений період прострочення зобов'язання.

Щодо інших доводів, які викладені в апеляційній скарзі, і на думку апелянта є підставою для скасування оскарженого рішення, то судова колегія апеляційного суду до уваги їх не приймає, оскільки їм була надана належна правова оцінка судом першої інстанції, а також ці доводи не спростовують висновків суду, викладених в оскарженому рішенні.

Відповідно до ст. 49 ГПК України витрати за подання апеляційної скарги відносяться на Відповідача.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101, 102, 103, 105 ГПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Алчевський металургійний комбінат», м. Алчевськ Луганської області на рішення господарського суду Луганської області від 22.09.2015 у справі № 913/572/15 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Луганської області від 22.09.2015 у справі № 913/572/15 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову може бути оскаржено до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів.

Головуючий Т.М. Колядко

Судді: Н.В. Ломовцева

В.М. Татенко

Надр. 5 прим.:

1. - у справу

1. - позивачу

1. - відповідачу

1. - ДАГС

1. - ГСЛО.