ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2015 рокуСправа № 912/2536/14
Господарський суд Кіровоградської області в складі колегії суддів: головуючий - Вавренюк Л.С., судді - Болгар Н.Б. та Деревінська Л.В. розглянув у відкритому судовому засіданні справу № 912/2536/14

за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, Кіровоградська обл., смт. Устинівка

до відповідача 1 - Устинівської районної державної адміністрації Кіровоградської області, Кіровоградська обл., смт. Устинівка

та відповідача 2 - Седнівської сільської ради, с. Седнівка

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - відділу Держземагентства в Устинівському районі, смт. Устинівка

за участю прокурора Устинівського району Кіровоградської області, смт. Устинівка,

про визнання договору дійсним.

Представники :

від позивача - ОСОБА_2, довіреність № 507 від 29.04.14 р.;

від відповідача 1 - участі не брали;

від відповідача 2 - Іванченко В.В., довіреність № б/н від 10.03.15 р.;

від 3-ї особи - участі не брали;

від прокуратури - Юшицина К.С., посвідчення №033352 видане 13.05.15 р.

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 (далі - ФОП ОСОБА_1) звернувся до господарського суду з позовною заявою, яка містить вимогу визнати дійсною додаткову угоду від 11.04.11 р. (далі - Додаткова угода) до договору оренди землі від 24.09.02 р. (далі - Договір), укладеного між ФОП ОСОБА_1 та Устинівською районною державною адміністрацією Кіровоградської області (далі - Устинівська РДА), що зареєстрована відділом Держкомзему у Устинівському районі Кіровоградської області 01.03.12 р. за НОМЕР_1.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що Устинівська РДА безпідставно ухилилася від нотаріального посвідчення спірної Додаткової угоди та вважає, що оскільки Додаткова угода зареєстрована у відділі Держкомзему в Устинівському районі, сторони за спірною Додатковою угодою домовились щодо всіх її істотних умов, зокрема, позивачем сплачувалась орендна плата у відповідності до умов Додаткової угоди, вона є дійсною.

Устинівська РДА (відповідач 1), згідно відзиву на позов від 21.08.14 р., вважає, що позов підлягає задоволенню з тих підстав, що сторони договору оренди землі від 24.09.02 р. домовились щодо всіх істотних умов та відбулось його виконання з урахуванням умов спірної Додаткової угоди (а.с. 49 том 1).

Седнівська сільська рада Устинівського району Кіровоградської області, яка ухвалою господарського суду Кіровоградської області від 16.10.14 р. була залучена до участі у справі в якості відповідача 2, у відзиві від 21.10.14 р. заперечила проти позову в повному обсязі. В обґрунтування своїх заперечень послалася на недотримання сторонами вимог ст. 654 ЦК України щодо форми правочину. Сільська рада звернула увагу суду на недотримання умов розділу 8 договору оренди, який укладено між ОСОБА_1 та Седнівською сільською радою та посвідчено нотаріально 24.09.02 р. Крім того, відповідач 2 вказує на те, що Додаткова угода не має юридичної сили, оскільки підписана стороною, яка не є правомочною на вчинення такої дії, так як не є стороною зазначеною в договорі оренди від 24.09.02 р. (а.с. 165-167 том 1).

15.08.14 р. прокурор Устинівського району, відповідно до ч. 1 ст. 29 ГПК України, подав до суду заяву № 02-934 вих-14 про вступ у справу в інтересах держави, уповноваженим органом якої виступає Седнівська територіальна громада Устинівського району Кіровоградської області, а саме Седнівська сільська рада (а.с. 41- 42 том 1). У відзиві на позов від 15.08.14 р. № 02-933 вих-14, прокурор заперечив проти задоволення позовних вимог, пославшись на недотримання сторонами вимог ст. 654 Цивільного кодексу України в частині нотаріального посвідчення спірної Додаткової угоди, наслідком чого є її нікчемність (а.с. 43-45 том 1).

В своїх поясненнях, які надані відділом Держземагентства в Устинівському районі, як третьою особою у справі, остання вказує на те, що Додаткова угода до договору оренди землі, укладена 11 квітня 2011 року між Орендодавцем - Устинівською РДА та Орендарем - ОСОБА_1 зареєстрована у відділі Держкомзему у Устинівському районі 01.03.12 р. за № НОМЕР_1. Третя особа також вказує на те, що Книга записів державної реєстрації із відповідним записом у відділі відсутня. Більш детальні пояснення з цього приводу третя особа надати не може, так як реєстратор, що здійснював державну реєстрацію на час судового розгляду справи у відділі не працює (а.с. 47 том 1).

Рішенням господарського суду Кіровоградської області від 18.11.14 р. позовні вимоги ФОП ОСОБА_1 задоволено повністю; визнано дійсною додаткову угоду від 11.04.11 р. до договору оренди землі від 24.09.02. р., укладену між ОСОБА_1 та Устинівською РДА Кіровоградської області, що зареєстрована відділом Держкомзему у Устинівському районі Кіровоградської області 01.03.12 р. за № НОМЕР_1; стягнуто з Устинівської РДА Кіровоградської області на користь ФОП ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1218,00 грн. (а.с. 222-225 том 1).

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 17.02.15 р. зазначене рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Вищий господарський суд України постановою від 19.05.15 р. касаційну скаргу Седнівської сільської ради задовольнив частково; скасував рішення господарського суду Кіровоградської області від 18.11.14 р. та постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 17.02.15 р., а справу № 912/2536/14 направив на новий розгляд до господарського суду Кіровоградської області.

Так, зокрема, в своїй постанові Вищий господарський суд України вказав, що судами не досліджений договір, додаткову угоду до якого позивач просить визнати дійсною, оскільки в матеріалах справи відсутній аркуш 9, який зазначено у пункті 8 договору оренди, вчиненого 24.09.2002 на спеціальному бланку для нотаріальних документів серії НОМЕР_2 (а.с.10, т.1). Також на звороті цього бланку зазначено, що продовження тексту договору на другому аркуші. Напис нотаріуса про посвідчення договору вчинено на звороті 8 аркуша (а.с.14, т.1). При цьому нотаріус засвідчив, що договір оренди підписано 24.09.2002 в його присутності, в той час як невід'ємною частиною цього договору є договір оренди від 28.12.2001, підписаний тими ж особами.

Cуд касаційної інстанції, також зазначив, що згідно частини 3 статті 13 Закону України "Про оренду землі" (в редакції Закону України від 07.03.2002 №3116-ІІІ) договір оренди земельної ділянки на строк більше 5 років посвідчується нотаріально за її місцезнаходженням в обов'язковому порядку, а в редакції частини 3 статті 13 Закону України "Про оренду землі", яка діяла до набрання чинності Закону України від 07.03.2002 №3116-ІІІ, нотаріальне посвідчення договору оренди землі незалежно від строку оренди.

При цьому, необхідне врахувати, що стаття 18 цього Закону передбачала державну реєстрацію договору оренди як на момент укладання договору від 24.09.2002 так і станом на 11.04.2011.

Крім того, колегія суддів касаційної інстанції звернула увагу на те, що при застосуванні приписів статті 220 Цивільного кодексу України судам необхідно мати на увазі, що вона передбачає правові наслідки недодержання вимоги закону про нотаріальне посвідчення тих договорів, які потребують лише нотаріального посвідчення.

В своїй постанові вища інстанція також зазначила, що з матеріалів даної справи вбачається, що господарськими судами першої та апеляційної інстанції при розгляді справи та прийнятті судових рішень не взято до уваги та не надано належної правової оцінки всім доказам у справі в їх сукупності та зокрема, зауважила, що під час нового розгляду справи господарському суду необхідно врахувати викладене, всебічно і повно з'ясувати і перевірити всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінити докази, що мають юридичне значення для її розгляду і вирішення спору по суті, і в залежності від встановленого, правильно визначити норми матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, та прийняти обґрунтоване і законне судове рішення.

Згідно ч. 1 ст. 111-12 Господарського процесуального кодексу України, вказівки, що містяться у постанові касаційної інстанції, є обов'язковими для суду першої інстанції під час нового розгляду справи.

Ухвалою господарського суду Кіровоградської області від 16.06.15 р. справу прийнято до свого провадження суддею Вавренюк Л.С. та призначено до розгляду в судовому засіданні.

На виконання вимог ст. 111-12 ГПК України, господарським судом витребувано від сторін необхідні для вирішення даного спору документи в оригіналах (для огляду в судовому засіданні) та у відповідних їх копіях (для долучення до справи).

Крім того, згідно ухвали суду у даній справі від 29.07.15 р. вирішено продовжити розгляд даної справи колегією у складі трьох суддів.

На підставі ухвали господарського суду від 29.07.15 р. здійснене автоматичне визначення складу колегії суддів під головуванням судді Вавренюк Л.С. та справу прийнято до свого провадження відповідною колегією (а.с. 238 том 2).

03.07.15 р. відповідачем 2 подано до суду клопотання про призначення у справі технічної та почеркознавчої експертизи, проведення якої останній просить доручити судовому експерту Кіровоградського відділення Одеського НДІСЕ Бабкову Сергію Олександровичу (а.с. 198-200 том 2).

В письмових поясненнях № 6/07/15 від 27.07.15 р. представник позивача не заперечив проти призначення у справі експертизи, проте, наголосив на тому, що зазначення Седнівською сільською радою конкретного експерта для проведення такої експертизи викликає сумніви в його об'єктивності (а.с. 233 том 2).

02.11.15 р. представником позивача подані до суду заяви про залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача 1 відділ Держгеокадастру в Устинівському районі за № 2/11/15 від 02.11.15 р. та про відкладення розгляду справи з метою залучення належного представника Седнівської сільської ради за № 3/11/15 від 02.11.15 р. (а.с. 40, 42 том 3).

У судовому засіданні 02.11.15 р. представники Устинівської районної державної адміністрації Кіровоградської області (далі - Устинівська РДА або відповідача 1) та відділу Держземагентства в Устинівському районі (або третя у справі особа) участі не брали, хоча належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду справи, що підтверджується відповідними повідомленнями про вручення учасникам процесу поштових відправлень (а.с. 34-35 том 3).

Присутні у судовому засіданні учасники судового процесу підтримали в повному обсязі викладені ними у справі правові позиції щодо предмету спору.

Розглянувши матеріали справи, надані у справі докази, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд встановив наступне.

На підставі рішення Седнівської сільської ради Устинівського району Кіровоградської області № 154 від 28.12.01 р. про надання ОСОБА_1 земельної ділянки із земель резерву площею 150 га в тимчасове користування на умовах оренди строком на 10 років (а.с. 30 том 1) укладено договір оренди від 24.09.02 р., оригінал якого оглянуто господарським судом Кіровоградської області у судовому засіданні та належним чином завірену копію долучено до матеріалів справи (далі - Договір, а.с. 13-21 том 3).

Відповідно до п. 8 Договору останній набуває чинності після його підписання сторонами та нотаріального посвідчення і підлягає реєстрації у Седнівській сільській раді.

Зі змісту вказаного вище договору вбачається, що 24.09.02 р. цей договір посвідчений державним нотаріусом Устинівської державної нотаріальної контори Колодіст Є.Г. та зареєстрований у Седнівській сільській раді 24.09.02 р. за № 26 та в Устинівському районному відділі земельних ресурсів 25.09.02 р. за № 8 (а.с. 19 том 3).

При цьому, державним нотаріусом зазначено, що даний договір підписано сторонами в його присутності, що вказує на той факт, що договір підписано саме в день його нотаріального засвідчення 24.09.02 р. (аркуш № 9 Договору, а.с. 21 том 3), а не 28.12.01 р., як зазначено на аркуші 2 даного Договору.

Таким чином, господарським судом встановлено, що Договір підписано сторонами та нотаріально засвідчено державним нотаріусом 24.09.02 р.

Відповідно до пункту 2 та пункту 2.2. розділу 2 Договору строк дії Договору 10 років і закінчується двадцять четвертого вересня дві тисячі дванадцятого року (24.09.12 р.) (а.с. 13, 15 том 3).

Розпорядженням голови Устинівської РДА №36-р від 03.02.11 р., на підставі клопотання Седнівської сільської ради від 13.01.11 р. № 02-14-4 та заяви ОСОБА_1, термін дії договору оренди землі, зареєстрованого 24.09.02 р. за № 27, між Устинівською РДА та ОСОБА_1 загальною площею 143,7 га ріллі із земель державної власності (резервного фонду) на території Седнівської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва продовжено до 24.09.21 р. з встановленням щорічної орендної плати в розмірі 3,2% від нормативної грошової оцінки землі з урахуванням коефіцієнта індексації, ОСОБА_1 зобов'язано провести перереєстрацію договору оренди землі згідно з чинним законодавством (а.с. 15 том 1).

Господарським судом враховано, що за інформацією, яка міститься в листі відділу Держземагентства в Устинівському районі № 1947/01-09/14 від 08.09.14 р. (а.с. 123 том 1), земельна ділянка площею 143,7 га, яка знаходиться на території Седнівської сільської ради Устинівського району та перебуває в оренді у ОСОБА_1, станом на 01.01.03 р. відносилась до земель державної власності сільськогосподарського призначення.

Матеріалами справи підтверджується та не оспорюється сторонами той факт, що орендована ОСОБА_1 земельна ділянка знаходиться за межами населеного пункту.

Стаття 770 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі зміни власника речі, переданої у найм, до нового власника переходять права та обов'язки наймодавця.

Згідно Проекту землеустрою щодо розмежування земель державної та комунальної власності за межами населених пунктів на території Седнівської сільської ради Устинівського району Кіровоградської області (а.с. 45-102 том 3), який затверджено розпорядженням голови Кіровоградської обласної державної адміністрації від 04.09.2012 № 526-р "Про розмежування земель державної та комунальної власності Седнівської сільської ради Устинівського району" (а.с.150,151 том 1), в результаті розмежування земель державної та комунальної власності, орендована ОСОБА_1 земельна ділянка перейшла до земель комунальної власності Седнівської сільської ради.

Отже, право власності та розпорядження зазначеною вище земельною ділянкою з 04.09.12 р. перейшло до повноважень Седнівської сільської ради Устинівського району після розмежування земель державної та комунальної власності; до зазначеної дати, зокрема, станом на лютий та квітень 2011 р., право розпоряджатися вказаною земельною ділянкою належало Устинівській РДА.

11.04.11 р. на підставі розпорядження голови Устинівською РДА від 03.02.11 р. № 36-р, як Орендодавцем та ОСОБА_1, як Орендарем, укладено додаткову угоду до договору оренди землі від 24.09.02 р. (далі - Додаткова угода, а.с. 22 том 3).

Вказаною Додатковою угодою п. 2 Договору викладено в новій редакції: "Договір укладено на 19 років. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово про намір продовжити його дію".

Додатковою угодою п. 2.3 Договору також викладено в новій редакції: "Орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі та розмірі 3,2% від нормативної оцінки земельної ділянки за рік. Грошова плата вноситься на рахунок Седнівської сільської ради №436 в УДК м. Кіровоград, код - 23093814, МФО 823016".

Згідно запису, вчиненого після підписів сторін, Додаткова угода зареєстрована у відділі Держкомзему в Устинівському районі 01.03.12 р. за НОМЕР_1. Даний запис скріплений підписом завідувача сектору Ульянкіною С. та круглою печаткою для документів відділу Держкомзему в Устинівському районі.

За твердженнями позивача, 19.05.11 р. ОСОБА_1 звертався до Устинівської РДА із заявою, в якій просив нотаріально посвідчити Додаткову угоду до договору оренди землі від 24.09.02 р. та повідомити його про час, зручний для адміністрації, в якій остання могла з'явитися до Устинівської державної нотаріальної контори з метою нотаріального посвідчення договору (а.с. 17 том 1).

Крім того, 23.06.14 р. позивач повторно звернувся до райдержадміністрації з пропозицією нотаріально посвідчити додаткову угоду від 14.04.11 р. до договору оренди земельної ділянки, для чого просив голову Устинівської РДА 24.06.14 р. з'явитися до Устинівської нотаріальної контори.

Згідно ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на правову підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу; господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до змісту ст. 36 Господарського процесуального кодексу України письмовими доказами є документи і матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору; письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії; якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього; оригінали документів подаються, коли обставини справи відповідно до законодавства мають бути засвідчені тільки такими документами, а також в інших випадках на вимогу господарського суду.

Отже, як на належні у справі докази позивач в позові посилається на заяви, адресовані Устинівській РДА від 19.05.11 р. та від 23.06.14 р. (а.с. 17, 18 том 1), які підтверджують факт ухилення відповідача 1 від нотаріального посвідчення Додаткової угоди.

Однак, господарський суд не може прийняти зазначені заяви позивача в якості належних, в розумінні ст.ст. 33, 34 ГПК України доказів у справі, враховуючи наступне.

Як вбачається із заяви позивача від 19.05.11 р., копія якої позивачем була додана до позову, хоча і містить відтиск вхідного штампу Устинівської РДА, однак, на штампі відсутній вхідний реєстраційний номер, що ставить під сумнів факт здійснення такої реєстрації відповідачем 1 у справі.

Крім того, факт відсутності такої реєстрації підтверджується листом голови Устинівської РДА від 19.05.14 р. за № 01.-23-113/1, зі змісту якого вбачається, що ФОП ОСОБА_1 протягом 2011 року з приводу нотаріального посвідчення додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки до РДА не звертався (а.с. 157 том 1).

Більш того, відсутність відповідної реєстрації підтверджується також наданою до суду у даній справі прокурором м. Кіровограда копією журналу реєстрації звернень із земельних питань Устинівської РДА, що вівся останньою згідно із затвердженою номенклатурою справ (індекс справи 01-54) на 2011 рік (а.с.193, 196-214 том 1, а.с. 32-41, 58 том 2).

З огляду на встановлені судом та наведені вище обставини, господарським судом не приймаються в якості належного доказу письмові пояснення колишнього голови Устинівської РДА ОСОБА_8, оскільки доводи останнього по-перше, не підтверджені належними доказами, а такж спростовуються наявними у справі доказами (а.с. 192 том 1).

Оскільки факт отримання Устинівської РДА заяви позивача від 19.05.11 р. позивачем належними доказами не доведено, не доведентм вважає господарский суд і факт ухилення Устинівської РДА від нотаріального посвідчення Додаткової угоди, що свідчить про безпідставність посилання позивача в позові на застосування судом ст. 220 ЦК України, як підстави пред'явленого у справі позову.

Застосування ч. 2 ст. 220 ЦК України зумовлено наявністю факту ухилення іншої сторони від нотаріального посвідчення.

Що ж стосується іншої заяви позивача від 23.06.14 р., така заява також не є належним у справі доказом, з огляду на те, що станом на 23.06.14 р. Устинівська РДА повноважень щодо розпорядження земельною ділянкою згідно Договору оренди вже не мала, що свідчить про безпідставність звернення позивача з даною заявою до Устинівської РДА. Як встановлено судом у даній справі, відповідні повноваження щодо вказаної земельної ділянки станом на червень 2014 р. мала Седнівська сільська рада.

З метою всебічного та повного дослідження всіх обставин даної справи, на виконання вимог процесуального закону, господарський суд ухвалами у даній справі неодноразово витребував від третьої у даній справі особи - відділу Держземагентства в Устинівському районі разом з поясненнями Книгу записів державної реєстрації (далі - Книга записів) на підтвердження факту державної реєстрації Додаткової угоди.

Згідно наданих у справі третьою особою письмових відповідей за № 1831/01-09/14 від 15.08.14 р., за № 1947/01-09/14 від 08.09.14 р., за № 10/01-09/15 від 06.01.15 р. така Книга записів у відділі відсутня, а оскільки реєстратор, який провів державну реєстрацію Додаткової угоди вже не працює, тому не моє можливості надати більш детальні пояснення (а.с. 47, 123 том 1, а.с. 59, 64 том 2).

Разом з тим, на вимогу ухвали суду від 15.07.15 р. у даній справі третьою особою - відділом Держземагентства в Устинівському районі було надано письмову відповідь за № 9-1122-0.1-987/2-15 від 28.07.15 р., зі змісту якої вбачається, що останнім надаються до суду витребувані судом Поземельна Книга та Книга записів, відновлені за даними їх електронного вигляду (а.с. 239-240 том 3).

Дослідивши наявні у справі докази, господарський суд дійшов висновку про безпідставність вимог позивача та відсутність правових підстав для задоволення позову, враховуючи наступне.

Згідно ч. 4 ст. 203 Цивільного кодексу України правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Згідно ч. 3 ст. 13 Закону України "Про оренду землі" (в редакції Закону від 07.03.02 р. № 3116-ІІІ), договір оренди земельної ділянки на строк більше 5 років посвідчується нотаріально за її місцезнаходженням в обов'язковому порядку, а в редакції частини 3 ст. 13 Закону України "Про оренду землі", яка діяла до набрання чинності Закону України від 07.03.02 р. № 3116-ІІІ, нотаріальне посвідчення договору оренди землі передбачено незалежно від строку оренди.

При цьому, ст. 18 Закону України "Про оренду землі" передбачена державна реєстрація договору оренди як на момент укладення Договору, так і на момент підписання спірної Додаткової угоди.

У відповідності до ч. 3 ст. 640 Цивільного кодексу України (в редакції, що діяла на момент укладення Договору та спірної Додаткової угоди), договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації.

Як вбачається з напису на тексті Договору, Договір оренди нотаріально посвідчений 24.09.02 р., зареєстрований у Седнівській сільській раді 24.09.02 р. за № 26 та в Устинівському районному відділі земельних ресурсів 25.09.02 р. за № 8 (а.с. 19 том 3).

Господарським судом встановлено, що Договір укладено 24.09.02 р. на 10 років і його дії закінчується 24.09.12 р.

Відповідально до ст. 654 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Господарським судом встановлено та підтверджується доводами обох сторін, Договір оренди був нотаріально посвідчений та пройшов державну реєстрацію.

Виходячи з викладеного, обов'язковою умовою укладення Додаткової угоди від 11.04.11р. до Договору оренди землі також є її нотаріальне посвідчення та державна реєстрація.

Станом на день підписання Додаткової угоди від 11.04.11 р., а також станом на 01.03.12 р. діяла Постанова Кабінету Міністрів України за № 1021 від 09.09.09 р. "Про затвердження порядку ведення Поземельної книги та Книги записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі" (далі - Порядок), відповідно до якого державну реєстрацію актів та договорів оренди землі покладено на відділи Держкомзему в районах (далі - реєструючий державний орган). При реєстрації договору оренди/додаткої угоди до нього спеціаліст, відповідальний за реєстрацію відкриває Поземельну Книгу на земельну ділянку, якщо ця ділянка вже внесена до реєстру земельних ділянок, а також створює Книгу записів договорів оренди на дану ділянку.

Так, господарським судом встановлено, що після підписів сторін у тексті спірної Додаткової угоди міститься напис: "Додаткова угода зареєстрована в відділі Держкомзему у Устинівському районі 01.03.2012 р. № НОМЕР_1", що містить підпис зав. сектором відділу Держкомзему у Устинівському районі Ульянкіної С., скріплений круглою печаткою "для документів" (а.с. 22 том 3).

Як вбачається з письмових пояснень начальника відділу Держземагентства в Устинівському районі, що неодноразово подавились в ході судового розгляду справи, відомості про державну реєстрацію Додаткової угоди містяться лише в записі про державну реєстрацію в самому тексті Додаткової угоди; дати пояснення щодо реєстрації вказаної угоди посадова особа не має можливості, так як реєстратор, який проводив державну реєстрацію, звільнений з займаної посади з 22.03.12 р., а Книга записів державної реєстрації із відповідним записом у відділі відсутня (а.с. 47 том 1, а.с. 59 том 2).

Відповідно до Порядку (в редакції, що діяла на момент підписання спірної Додаткової угоди), облік поземельних книг ведеться відповідно до Інструкції про порядок обліку, зберігання і використання документів, справ, видань та інших матеріальних носіїв інформації, які містять конфіденційну інформацію, що є власністю держави, затвердженої постановою КМУ від 27.11.98 р. № 1893; територіальний орган Держкомзему забезпечує зберігання поземельних книг з метою запобігання їх викраденню, втраті, знищенню або пошкодженню. Відповідальність за організацію зберігання поземельних книг несе керівник територіального органу Держкомзему згідно із законодавством. Поземельні книги зберігаються довічно. Номер Поземельної книги відповідає кадастровому номеру земельної ділянки. Кадастровий номер - це індивідуальний цифровий код (номер), що не повторюється на всій території України, присвоюється земельній ділянці при здійсненні її державної реєстрації і зберігається за нею протягом усього часу існування такої ділянки.

Одночасно з внесенням відомостей до Поземельної книги робляться записи у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі (далі - Книга записів).

Згідно п. 6 розділу Порядку (у редакції постанови КМУ від 20.07.11 р. N 791, що діяла станом на 01.03.12 р.) книга записів в електронному вигляді ведеться у складі автоматизованої системи та формується на підставі даних файлу обміну даними про результати робіт із землеустрою в електронному вигляді та електронних (цифрових) зображень документів, отриманих від територіальних органів Держземагентства.

Відповідно до п. 9 Порядку відповідальність за достовірність, повноту та актуальність відомостей у Книзі записів у паперовому та в електронному вигляді покладається на заступника керівника територіального органу Держземагентства, відповідального за ведення державного реєстру земель.

Записи до розділів Книги записів вносяться при видачі документа, що посвідчує право на земельну ділянку, якими є державний акт на право власності на земельну ділянку, державний акт на право постійного користування земельною ділянкою, договір оренди землі, договір суборенди землі та договір про внесення змін до договорів оренди та суборенди землі (п. 10 Порядку в редакції, що діяла станом на 01.03.12 р.).

Згідно п. 11 Порядку дата внесення запису до розділу Книги записів є датою державної реєстрації документа, що посвідчує право на земельну ділянку.

Датою державної реєстрації змін, внесених до договору оренди земельної ділянки, договору суборенди земельної ділянки (її частини), та відомостей про дострокове припинення їх дії є дата внесення запису до розділу Книги записів (п. 12 Порядку).

Згідно абзаців 4-5 пункту 16.1 Порядку державна реєстрація документа про зміни, внесені до договору оренди земельної ділянки, договору суборенди земельної ділянки (її частини) та відомостей про дострокове припинення їх дії здійснюється після державної реєстрації договору, до якого вносяться зміни або який достроково припиняється; державна реєстрація здійснюється шляхом внесення відповідних відомостей до Книги записів.

Відповідно до змісту п. 16.5 Порядку державна реєстрація документів про зміни, внесені до договору оренди земельної ділянки, договору суборенди земельної ділянки (її частини) та відомостей про дострокове припинення їх дії здійснюється у порядку, встановленому для державної реєстрації договору оренди земельної ділянки, договору суборенди земельної ділянки (її частини).

Отже, з наведених вище норм чинного, станом на 01.03.12 р., законодавства вбачається, що станом на 01.03.12 р. державна реєстрація Додаткової угоди до Договору мала бути здійсненна у відповідності до вимог зазначеного вище Порядку, а відповідні відомості мали бути відображені як у певних розділах Поземельної книги, так і у відповідній Книзі записів саме на підставі Додаткової угоди.

Наведеним вище Порядком передбачено, що у разі втрати Поземельної книги у паперовому вигляді складається її новий примірник, до якого вносяться відомості на підставі відомостей, узятих з архівних екземплярів документації із землеустрою, Книги записів та Поземельної книги в електронному вигляді.

Як вбачається з письмових пояснень голови комісії з реорганізації відділу Держземагентства в Устинівському районі № 9-1122-0.1-987/2-15 від 28.07.15 р., як Поземельна книга, так і Книга записів договорів оренди у відділі відсутні (а.с. 239-240 том 2).

Разом з тим, лише 28.07.15 р. на вимогу ухвали суду від 15.07.15 р. відділом Держземагентства в Устинівському районі було надано відновлену Поземельну книгу та Книгу записів за даними її електронного вигляду, отриманого від Кіровоградської філії ДП "Центр ДЗК" (далі - документи).

Факт державної реєстрації Додаткової угоди має підтверджуватись відповідним про те записом, здійсненим державним реєстратором як в Поземельній Книзі, так і відповідним записом в Книзі записів, що є належним доказом наявності такого факту.

Однак, господарським судом з'ясовано, що Книга записів містить запис від 01.03.12 р. за № 000013 про державну реєстрацію договору оренди земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_3 площею 143,7 га , орендодавцем якої зазначена Устинівська РДА, орендарем ОСОБА_1 (а.с. 241- 247 том 3). Тобто номер зазначеного запису не співпадає з тим, що зазначено на Додатковій угоді (НОМЕР_1).

Крім того, дослідивши надані третьою особою документи, господарським судом з'ясовано, що електронний варіант Поземельної книги (Розділ 4 - земельна ділянка. Оренда, суборенда, запис № 004 від 01.303.12 р. про договір оренди земельної ділянки), що має повністю співпадати за змістом з паперовим носієм, не містить жодного посилання, ані на Додаткову угоду від 11.04.11 р., ані на проведення її державної реєстрації 01.03.12 р., ані реєстраційного її номеру НОМЕР_1, саме який зазначений на тексті Додаткової угоди, а містить посилання лише на розпорядження Устинівської райдержадміністрації від 03.02.11 р. № 36-р та Договір оренди земельної ділянки від 24.09.02 р.

При цьому, за відомостями, що містяться в наданих до суду документах (Поземельна Книга в електронному вигляді, Розділ 4) номер Договору оренди земельної ділянки від 24.09.02 р. зазначений, як "36-р", що не відповідає дійсності.

Крім того, господарський суд звертає увагу, що в наданій до суду Поземельній книзі в електронному вигляді не відповідають дійсності також інші відомості, а саме щодо дати державної реєстрації Договору оренди від 24.09.02 р. та його реєстраційного номеру.

Як встановлено господарським судом державна реєстрація Договору оренди від 24.09.02 р. здійснена відповідним реєструючим органом (Устинівським районним відділом земельних ресурсів) 25.09.02 р. за № 8, тоді як за відомостями Поземельної Книги, така реєстрація проведена 24.09.02 р. за реєстраційним номером 27, що також не відповідає дійсності (а.с. 244 - зворотній бік, а.с. 245 том 2).

При цьому, господарський суд звертає увагу на той факт, що саме посилання на номер 27 містить розпорядження голови Устинівської РДА за № 36-р від 03.02.11 р.

Звертають на себе увагу інші відомості, що містяться в наданих до суду третьою особою документах.

Так, у розділі "Відомості про договір оренди земельної ділянки" у Книзі записів, у графі "Відомості про нотаріальне посвідчення" міститься відмітка - "не посвідчено", а строк дії договору визначений - до 24.09.2021 року, що також не відповідає дійсності, оскільки, Договір оренди 24.09.02 р. був нотаріально посвідчений, а строк його дії встановлений до 24.09.12 р. (п. 2.2 Договору оренди).

При цьому, господарський суд звертає увагу, що строк дії Договору оренди саме до 24.09.21 р. містить саме розпорядження голови Устинівської РДА за № 36-р від 03.02.11 р.

Крім того, згідно відновленої Поземельної Книги кадастровий номер земельної ділянки зазначено НОМЕР_3, тоді як згідно пояснень третьої особи, наданих голові Седнівської територіальної громади від 23.10.15 р., земельна ділянка площею 143,7 га передана до земель комунальної власності, кадастровий номер такої земельної ділянки зазначається інший НОМЕР_4 (а.с. 103 том 3).

Наведені вище документи, по-перше, не підтверджують факт державної реєстрації Додаткової угоди та спростовують доводи позивача в цій частині, до того ж вони є сумнівними з наведених вище підстав.

Таким чином, в матеріалах справи відсутні належні докази проведення у встановленому законом порядку державної реєстрації Додаткової угоди до Договору 01.03.12 р., на що вказує позивач в позові.

Отже, в супереч вимог ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України позивачем не доведено належними доказами факту здійснення 01.03.12 р. державної реєстрації Додаткової угоди. Що, в свою чергу, виключає підстави вважати таку угоду чинною та укладеною у відповідності до ст. ст. 210, 640 Цивільного кодексу України.

Наявність лише запису на Додатковій угоді про її реєстрацію, не є належним доказом проведення державної реєстрації такої угоди в порядку, визначеному чинним на той час (станом на 01.03.12 р.) законодавству.

З викладеного вбачається, що державна реєстрація спірної Додаткової угоди у відповідності до вимог чинного законодавства не здійснена, що свідчить про неукладеність Додаткової угоди, як такої, що не створює прав та обов'язків для сторін.

Виходячи із існуючого станом на 01.03.12 р. Порядку для державної реєстрації Додаткових угод до договорів оренди, а також змісту та структури Поземельної Книги та Книги записів, затверджених Постановою КМУ № 1021 від 09.09.09 р., при здійсненні державної реєстрації договорів оренди землі (змін та доповнень до них) мають бути відображені відомості щодо їх нотаріального посвідчення, а саме дати такого посвідчення та відповідного реєструючого номеру, найменування державної нотаріальної контори, а також прізвище та ініціали нотаріуса, який здійснив таке посвідчення, що свідчить про те, що для таких типів договорів, факту державної реєстрації передує факт їх нотаріального посвідчення.

При цьому, господарський суд враховує правову позицію, викладену у п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.09 р. № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними", в якому зазначено: "Вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, судам необхідно враховувати, що норма частини другої статті 220 Цивільного кодексу України не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до статей 210 та 640 Цивільного кодексу України пов'язується з державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обов'язків для сторін".

Також дана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 30.01.13 р. № 6-162цс12 (а.с. 83-91 том 2).

В силу ст. 111-28 Господарського процесуального кодексу України, висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 111 - 16 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Невиконання судових рішень Верховного Суду України тягне за собою відповідальність, установлену законом.

Оскільки Додаткова угода у відповідності до вимог чинного законодавства (чинного станом на 01.03.12 р.) потребувала і нотаріального посвідчення і державної реєстрації, безпідставним є застосування до даних правовідносин ст. 220 ЦК України, на яку в позову посилається позивач, обґрунтовуючи поданий позов, оскільки зазначена норма передбачає наслідки недодержання вимоги закону про нотаріальне посвідчення тих договорів, які потребують лише нотаріального посвідчення.

Таким чином, на виконання вимог положень ст. 111-12 Господарського процесуального кодексу України, під час нового розгляду даної справи господарським судом враховано вказівки вищої судової інстанції, викладені останньою в постанові у даній справі від 19.05.15 р.

Отже, враховуючи фактичні обставини, встановлені господарським судом, у даному випадку вимоги позивача про визнання Додаткової угоди до Договору дійсним є безпідставними, правові підстави для задоволення позову відсутні.

За таких обставин, в задоволенні позову слід відмовити повністю.

З приводу заявленого представником Седнівської сільської ради клопотання про призначення у справі судової експертизи, господарський суд відмовляє в його задоволенні, оскільки вирішення питань, запропонованих стороною на вирішення експерта, не може вплинути на з'ясовані господарським судом факти та обставини.

Господарський суд також відмовляє у задоволенні заяв позивача про залучення до участі у справі Держгеокадастру в Устинівському районі та про відкладення розгляду справи.

Так, станом на день судового розгляду справи відділ Держземагентства в Устинівському районі не виключено з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, а отже відділ Держземагентства в Устинівському районі не є припиненим у зв'язку з реорганізацією останнього, що виключає можливість здійснення правонаступництва, передбаченого ст. 25 ГПК України.

В силу вимог ст. 104 Цивільного кодексу України, юридична особа є такою, що припинилась, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Крім того, позивачем не надано до суду доказів переходу прав та обов'язків відділу Держземагентства в Устинівському районі до відділу Держгеокадастру в Устинівському районі.

Разом з цим, господарський суд вважає за необхідне зазначити, що в силу вимог ст. 25 Господарського процесуального кодексу України, правонаступництво можливе на будь-якій стадії судового процесу, а тому заміна третьої особи у справі її правонаступником можлива і після прийняття рішення господарським судом за наявності відповідних доказів на підтвердження зазначених обставин.

Щодо заяви позивача про відкладення розгляду справи господарський суд враховує наступне.

В обґрунтування вказаної заяви позивач зазначив, що оскільки стороною у справі є Седнівська сільська рада Устинівського району Кіровоградської області, а 25.10.15 р. відбулися місцеві вибори депутатів Седнівської сільської ради та Седнівського сільського голови, в результаті яких Седнівським сільським головою обрано Постоленка Сергія Григоровича, який не уповноважував представника у даній справі на представництво інтересів Седнівської сільської ради, то з метою залучення іншого представника, розгляд справи слід відкласти.

Відмовляючи в задоволенні вказаної заяви, господарський суд виходив з наступного. По-перше, ст. 77 Господарського процесуального кодексу України не передбачає відкладення розгляду справи у випадку залучення іншого представника сторони у справі; по-друге, у відповідності до ст. 248 Цивільного кодексу України, зміна керівника юридичної особи не припиняє представництва за довіреністю, а тому представництво інтересів Седнівської сільської ради особою, уповноваженою на те попереднім головою сільської ради, не суперечить вимогам чинного законодавства.

На підставі ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору в сумі 1218,00 грн. покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 33-34, 49, 82-85, 111-12, 111-28 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення місцевим господарським судом.

У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання повного рішення.

Копію рішення направити , зокрема,

відповідачу І (Устинівській районній державній адміністрації) за адресою: 28600, Кіровоградська область, смт. Устинівка, вул. Ювілейна, 2;

третій особі (відділу Держземагентства в Устинівському районі) за адресою: 28600, Кіровоградська область, смт. Устинівка, вул. Ювілейна, 19.

Повне рішення складено 09.11.2015 року.

Головуючий суддя Л.С. Вавренюк

Суддя Н.В. Болгар

Суддя Л.В. Деревінська