ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел. /0552/ 49-31-78
Веб-сторінка: ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2015 р. Справа № 923/1578/15

Господарський суд Херсонської області у складі судді Нікітенка С.В., при секретарі Гапоновій К.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "ТРЦ Фабрика", м. Херсон

до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Херсон

про стягнення 60070,79 грн.

За участю представників сторін:

від позивача - представник Лобода Г.Ю., довіреність від 19.02.2015р.;

від відповідача - не прибув.

Суть спору: товариство з обмеженою відповідальністю "ТРЦ Фабрика" звернулось до суду з позовом, в якому просить стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 60070,79 грн., з якої: 30400,03 грн. - сума основного боргу, 6156,07 грн. - сума пені, 13644,32 грн. - сума інфляційних втрат, 750,36 грн. - сума 3% річних та 9120,01 грн. - сума штрафу. Судові витрати по справі позивач просить суд покласти на відповідача.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує посиланнями на умови договору оренди нерухомого майна від 06.04.2012р., положення ст.ст. 509, 526, 530, 546, 550, 551, 610, 624, 625, 629, 762 ЦК України та ст.ст. 173, 193, 230, 231 ГК України.

18 вересня 2015 року до суду від позивача надійшла заява про уточнення позовних вимог. В даній заяві позивач зазначає, що при розрахунку заборгованості було зроблено технічну помилку, а саме фактична ціна позову на момент подачі позовної заяви повинна була складати 60070,79 грн., замість заявленої - 60070,80 грн. Також у даній заяві позивач повідомляє, що відповідачем 17.09.2015р. було здійснено часткову оплату заборгованості за договором у розмірі 20000,00 грн. Таким чином, станом на 18.09.2015р. заборгованість відповідача за договором оренди з урахуванням штрафних санкцій складає 40070,79грн. Дану заяву про уточнення позовних вимог з додатком суд прийняв до розгляду та долучив до матеріалів справи.

Представник позивача у судовому засіданні 29.10.2015р. із супровідним листом надав суду копії рахунків і докази їх отримання відповідачем та копію витягу з ЄДРЮОтаФОП з інформацією по реєстраційним даним відповідача. Дані документи прийнято судом до розгляду та залучено до матеріалів справи.

Відповідач у судове засідання 29.10.2015р. не з'явився, витребуваних судом документів не надав, про причини неявки і ненадання витребуваних доказів не повідомив.

Копія ухвали від 07.09.2015р. про порушення справи, яка була направлена судом на адресу відповідача (73000, АДРЕСА_1), повернулась до суду 15.10.2015р. з поміткою поштового підприємства "За закінчення терміну зберігання". Ухвала суду від 24.09.2015р. про відкладення розгляду справи, 07.10.2015р. також повернулась до суду з поміткою поштового підприємства "За закінчення терміну зберігання".

Відповідно до витягу з ЄДРЮОтаФОП, станом на 21.10.2015р. відповідач зареєстрований за адресою - 73000, АДРЕСА_2.

Таким чином, всі дві ухвали суду було надіслано відповідачу за належною адресою, яка зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Відповідно до п.3.9.1, 3.9.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" в разі, якщо копію ухвали про порушення провадження у справі, призначення її до розгляду, відкладення розгляду справи було надіслано за належною адресою (повідомленою стороною, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців), і повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представника сторони справа може бути розглянута без його участі, якщо неявка представника не перешкоджає вирішенню спору.

Отже, суд повідомляв відповідача про час і місце розгляду справи за адресою зазначеною в ЄДР. Відповідач з огляду на наведений зміст Постанови Пленуму Вищого господарського суду України вважається повідомленим про час і місце розгляду справи.

За ст. 77 ГПК України, неявка представника сторони у судове засідання може бути підставою для відкладення розгляду справи, коли з-за такої неявки неможливо розглянути певну справу.

Суд не визнавав явку сторін у судове засідання обов'язковою.

Неявка у судове засідання представника відповідача не унеможливлює розгляд справи № 923/1578/15, не є підставою для відкладення її розгляду.

За таких обставин, відповідно до статті 75 ГПК України, справа розглядається без участі відповідача, за наявними в ній матеріалами, яких достатньо для вирішення спору по суті.

Представник позивача у судовому засіданні 29.10.2015р. позовні вимоги, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 18.09.2015р., підтримав у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд

в с т а н о в и в:

Матеріали справи свідчать, що 06 квітня 2012 року між товариством з обмеженою відповідальністю "ТРЦ Фабрика" (надалі - позивач або орендодавець) і фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (надалі - відповідач або орендар) був укладений договір оренди нерухомого майна (надалі - договір).

Відповідно до умов п.1.1. договору, орендодавець зобов'язується передати орендарю в тимчасове платне користування частину галереї №1 у Торгово-розважальному центрі за адресою: АДРЕСА_3.

Пунктом 2.1. договору, за взаємною згодою сторін визначено вартість частини приміщення на момент підписання договору - 64000,00 грн.

Відповідно до п.3.1. договору, площа переданої орендарю частини приміщення становить 4,00 м.кв.

Згідно п.4.1. договору, частина приміщення передається орендарю на підставі акту прийому-передачі, у якому вказується опис його технічного стану, розмір площі.

На підставі п.5.4. договору, орендар зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату, забезпечувальний платіж, компенсацію комунальних і експлуатаційних платежів, інших платежів, передбачених даним договором - у відповідності з умовами даного договору.

Відповідно до пп.10.2., 10.3., 10.4. договору, орендна плата сплачується орендарем щомісяця, не пізніше 25-го числа місяця, що передує місяцю за який здійснюється розрахунок. Незважаючи на те, що для зручності орендаря орендодавець може до 15-го числа кожного відповідного місяця виставляти орендарю рахунок, орендар зобов'язаний сплачувати орендну плату не пізніше строку, зазначеного в даному договорі, незалежно від факту одержання орендарем таких рахунків. Якщо на зазначену вище дату відповідний рахунок орендарем не буде отриманий, орендар зобов'язаний звернутися з метою його одержання до орендодавця до настання строку оплати.

Згідно пп.10.6.4, 10.6.6. договору, орендар компенсує орендодавцю видатки на комунальні витрати пов'язані з експлуатацією частини приміщення, власні комунальні витрати та витрати, пов'язані з експлуатацією і утриманням всього ТРЦ. Розмір компенсації експлуатаційних витрат становить: 46,59 грн., крім того ПДВ (який розраховано виходячи зі ставки 20%) у розмірі 9,32 грн., всього 55,91 грн. за один квадратний метр площі об'єкта оренди. Дану суму сторонами визначено як еквівалент 7 доларів США (з ПДВ), виходячи з офіційного курсу української гривні до долару США, встановленого НБУ на дату 06.04.2012р., який складає 7,9875 українських гривень за 1 долар США. Оплату спожитих на частині приміщення комунальних послуг, експлуатаційних та комунальних витрат ТРЦ орендар сплачує орендодавцю щомісячно, на підставі рахунків орендодавця в строк до 15 числа місяця, наступного за місяцем в якому було спожиті такі комунальні послуги. Орендодавець надає відповідний рахунок у строк до 5 числа місяця, наступного за місяцем в якому були спожиті такі комунальні послуги.

На виконання п.4.1. договору, 07.04.2012р. між позивачем та відповідачем був підписаний акт прийому-передачі нежилого приміщення площею 4,0 кв. м. (а.с. 26).

Також договорами від 11.03.2013р. та від 20.02.2014р. про внесення змін до договору оренди, сторони вносили зміни в договір щодо строку оренди частини приміщення та розміру щомісячної орендної плати за користування 1 метром квадратним об'єкта оренди (а.с. 27, 28).

Матеріали справи свідчать, що відповідач в порушення умов договору в повному обсязі не сплачував позивачу орендну плату за користування об'єктом оренди, в результаті чого станом на 01.09.2015р. за ним утворилася заборгованість перед позивачем у розмірі 27537,70 грн.

Матеріали справи також свідчать, що відповідач в порушення умов договору, за період червень 2014р. - лютий 2015р., не виконав взятих на себе зобов'язань за договором із компенсації витрат на комунальні послуги місць загального користування ТРЦ і комунальних послуг спожитих на об'єкті оренди та із сплати компенсації експлуатаційних витрат. В результаті чого, станом на 01.09.2015р., за ним також утворилася заборгованість перед позивачем у розмірі 937,43 грн. та 1924,90 грн. відповідно, що підтверджується доданими до матеріалів справи рахунками-фактурами № СФ-0008869, № СФ-0010140, № СФ-0011355, № СФ-0012673, № СФ-0013966, № СФ-0008869, № СФ-0015219, № СФ-0000057, № СФ-0017361, № СФ-0018568 та № СФ-0008592, № СФ-0009858, № СФ-0011089, № СФ-0012383, № СФ-0013686, № СФ-0014941, № СФ-0016039, № СФ-0017092, № СФ-0018396 відповідно.

Позивач зазначає, що станом на день звернення з позовом до суду, сума основного боргу відповідача перед позивачем становить 30400,03 грн. (27537,70 грн. + 937,43 грн. + 1924,90 грн.).

Проаналізувавши заявлені позовні вимоги з положеннями чинного законодавства, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 174 Господарського кодексу України, договір є підставою для виникнення цивільних прав і обов'язків (господарських зобов'язань).

Відповідно до положень ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з приписами ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язання є правовідношенням, у якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші), чи утриматися від виконання певних дій, а інша сторона має право вимагати виконання такого обов'язку.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 285 ГК України передбачено, що орендар зобов'язаний своєчасно і у повному обсязі сплачувати орендну плату.

Згідно п.1, п.2 ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Матеріали справи також свідчать, що після порушення провадження у даній справі, відповідач 17.09.2015р. перерахував позивачу частину суми основного боргу у розмірі 20000,00 грн. Даний факт підтверджується квитанцією №82017642 від 17.09.2015р.

З огляду на викладене, суд вважає, що в цій частині позовних вимог спір відсутній, а тому на підставі п.1-1 ч.1 ст. 80 ГПК України суд припиняє провадження у справі в частині стягнення суми основного боргу у розмірі 20000,00 грн..

Доказів сплати суми основного боргу у розмірі 10400,03 грн. відповідачем суду не надано.

З огляду на викладене, позовні вимоги в частині стягнення суми основного боргу у розмірі 10400,03 грн., є доведеними і обґрунтованими.

Щодо позовних вимог в частині стягнення сум інфляційних втрат та 3% річних, ст. 625 ЦК України допускає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Індекс інфляції є статистичною інформацією, яка щомісячно надається Держкомстатом та публікується в газеті "Урядовий кур'єр", та на офіційному веб-сайті Державного комітету статистики України (http://www.ukrstat.gov.ua). Вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції є правом кредитора. Індекс інфляції, застосований у розрахунку, відповідає таким даним.

В разі, якщо сторони в договорі не передбачили сплату процентів річних та їх розмір, підлягають сплаті три проценти річних від простроченої суми за весь час прострочення. Проценти річних є самостійною формою цивільно-правової відповідальності за порушення грошових зобов'язань та можуть стягуватися поряд із пенею.

За поданими позивачем розрахунками, розмір інфляційних втрат і 3% річних становить 13644,32 грн. та 750,36 грн. відповідно.

Судом перевірено надані позивачем розрахунки та визнано їх обґрунтованими.

Доказів погашення заявлених до стягнення сум інфляційних втрат у розмірі 13644,32 грн. та 3% річних у розмірі 750,36 грн., відповідачем суду не надано.

З огляду на викладене, позовні вимоги в частині стягнення сум інфляційних втрат у розмірі 13644,32 грн. та 3% річних у розмірі 750,36 грн., є доведеними, а тому задовольняються судом.

Також щодо заявлених позовних вимог в частині стягнення з відповідача суми пені у розмірі 6156,07 грн. та суми штрафу у розмірі 9120,01 грн., суд зазначає наступне.

Відповідно до положень ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 2 статті 551 ЦК України передбачено, що в разі, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Статтею 230 ГК України передбачено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ч.4 ст. 231 ГК України, у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Право на нарахування пені та штрафу сторони узгодили в пп.17.1., 17.2., 17.2.1., 17.2.1.1. договору, якими передбачили, що за невиконання (неналежне виконання) зобов'язань по даному договору сторони несуть відповідальність, передбачену нормами чинного законодавства і цим договором. У випадку несвоєчасної або не в повному обсязі оплати орендної плати або оплати компенсації комунальних та експлуатаційних витрат, орендар сплачує орендодавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми прострочених платежів за кожний день прострочення. Крім зазначеного до орендаря застосовується додаткова відповідальність: якщо період прострочення перевищує 30 календарних днів, то орендар зобов'язаний сплатити орендодавцю штраф у розмірі 30% від простроченої суми грошового зобов'язання.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", платники коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню у розмірі, що встановлюється за згодою сторін. При цьому статтею 3 Закону встановлено, що розмір пені не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Статтею 232 (ч.6) Господарського кодексу України встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня коли зобов'язання мало бути виконано.

Згідно наданих позивачем розрахунків, суми штрафу становить 9120,01 грн., а сума пені 6156,07 грн.

Судом перевірені вищезазначені розрахунки сум штрафу та пені і визнано їх обґрунтованими.

Доказів погашення заявлених до стягнення сум штрафу у розмірі 9120,01 грн. та пені у розмірі 6156,07 грн., відповідачем суду не надано.

З огляду на викладене, позовні вимоги в частині стягнення сум штрафу у розмірі 9120,01 грн. та пені у розмірі 6156,07 грн., є доведеними, а тому задовольняються судом.

Відповідно до положень ст.ст. 33, 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідач позовні вимоги належними та доступними засобами доказування позовні вимоги не спростував, а наявні в матеріалах справи докази свідчать про безспірність та обґрунтованість позовних вимог.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги підлягають частковому задоволенню.

Суд також зазначає, що позивачем при подані позовної заяви, платіжним дорученням №761 від 03.09.2015р. було сплачено 1378,00 грн. судового збору, в той час як відповідно до пп.1 п.2 ч.2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" сума судового збору, що має бути сплачена позивачем від ціни позову становить 1218,00 грн. (1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 150 розмірів мінімальної заробітної плати).

Статтею 7 Закону України "Про судовий збір" врегульовано загальні питання повернення сплачених сум судового збору, в тому числі визначено підстави такого повернення, яке здійснюється за ухвалою суду. Зокрема, сума судового збору підлягає поверненню у випадку зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

З урахуванням викладеного, суд дійшов до висновку, що сума судового збору у розмірі 160,00 грн. підлягає поверненню платнику, у зв'язку з внесенням судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, судовий збір покладається на відповідача, оскільки з його вини спір доведено до врегулювання у судовому порядку.

У судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини судового рішення і повідомлено представнику позивача про дату складення повного рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 44, 49, 75, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (73000, АДРЕСА_1, код ідентифікаційний номер - НОМЕР_1) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "ТРЦ Фабрика" (73000, м. Херсон, вул. Залаегерсег, 18, код ЄДРПОУ - 37541696) суму основного боргу у розмірі 10400,03 грн., суму пені у розмірі 6156,07 грн., суму штрафу у розмірі 9120,01 грн., суму інфляційних втрат у розмірі 13644,32 грн., суму 3% річних у розмірі 750,36 грн. та судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1218,00 грн.

3. Припинити провадження у справі в частині стягнення суми основного боргу у розмірі 20000,00 грн.

4. Повернути товариству з обмеженою відповідальністю "ТРЦ Фабрика" (73000, м. Херсон, вул. Залаегерсег, 18, код ЄДРПОУ - 37541696) зі спеціального рахунку державного бюджету України (р/р 3002, МФО 852010, , Одержувач УДКСУ у місті Херсоні, Банк ГУДКСУ у Херсонськiй областi) - 160,00 грн. судового збору, сплаченого платіжним дорученням № 761 від 03.09.2015р., у зв'язку із внесенням судового збору в більшому розмірі ніж встановлено законом. Оригінал платіжного доручення № 761 від 03.09.2015р. знаходиться в матеріалах справи № 923/1578/15.

Наказ видати стягувачу після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 03.11.2015р.

Суддя С.В. Нікітенко