ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
У Х В А Л А

"03" листопада 2015 р. Справа № 911/2679/14

Господарський суд Київської області, у складі судді Саванчук С.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі

за позовом ОСОБА_1,

86783, Донецька обл., м. Зугрес, вул. 60-річчя Жовтня, 19, кв. 78

03062, м. Київ, просп. Перемоги, 67 а/с 120

до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю Міластр,

07400, Київська обл., м. Бровари, вул. Київська, 22

2) ОСОБА_2,

АДРЕСА_1

3) Реєстраційної служби Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області,

07400, Київська обл., м. Бровари, б-р Незалежності, 3

про визнання учасника таким, що не набув прав учасника та виключення зі складу товариства, тимчасове перерозподілення частки у статутному капіталі, зобовязання здійснення дій

за участю представників:

позивача ОСОБА_3 (довіреність від 02.04.2014);

відповідача 1 ОСОБА_4 (довіреність від 18.12.2014);

відповідача 2 ОСОБА_5 (довіреність від 16.07.2014);

відповідача 3 не зявився, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином

встановив:

Ухвалою господарського суду Київської області від 07.09.2015 прийнято справу до провадження, розгляд справи призначено на 06.10.2015.

Ухвалою господарського суду Київської області від 06.10.2015 розгляд справи відкладено на 20.10.2015.

Ухвалою господарського суду Київської області від 20.10.2015 розгляд справи відкладено на 03.11.2015.

Через канцелярію господарського суду Київської області (вх. № 147/15 від 28.10.2015) надійшла заява позивача про забезпечення позову накладанням арешту на вісім земельних ділянок, які належать Товариству з обмеженою відповідальністю Міластр, що розташовані у Київській області, на території Броварського району, Зазимської сільської ради, за межами населеного пункту.

Заява обґрунтована тим, що ОСОБА_2, не набувши прав учасника Товариства з обмеженою відповідальністю Міластр, здійснює управляння товариством та намагатиметься здійснити відчуження земельних ділянок, що належать товариству.

У судовому засіданні 03.11.2015 за результатами розгляду матеріалів справи, з урахуванням усних пояснень представників сторін, суд дійшов висновку про відсутність підстав для вжиття заходів до забезпечення позову, з огляду на таке.

Відповідно до статті 66 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд за заявою, зокрема, сторони, має право вжити передбачених статтею 67 цього Кодексу заходів до забезпечення позову; забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову; з цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 33 Господарського процесуального кодексу України, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову; у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення у разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду у разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Зокрема, достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову; про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо); саме лише посилання у заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Заява позивача грунтується на припущеннях, що не можуть бути підставами для накладання арешту на майно відповідача, позивачем не надано жодних доказів на підтвердження тверджень його заяви.

Крім того, судом враховано правову природу позовних вимог виключення за рішенням суду учасника товариства і тимчасовий переррозподіл його частки на товариство, які повністю не співвідносяться з заходами із забезпечення позову обмеження права товариства на розпорядження власним майном.

Судом враховано, що метою вжиття заходів до забезпечення позову є забезпечення виконання у майбутньому рішення суду і, у даному випадку, відсутній причинно-наслідковий зв'язок між заходами до забезпечення позову і позовними вимогами.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Зважаючи на безпідставність та необґрунтованість, заява позивача про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

Одночасно, у судовому засіданні 03.11.2015 судом, з урахуванням правової позиції, що викладено у пункті 4. постанови пленуму Вищого господарського суду України Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову від 26.12.2011 № 18 роз'яснено представнику позивача, що клопотання про забезпечення позову, яке раніше було відхилено повністю або частково, може бути подано вдруге, якщо змінились певні обставини, тобто, на заяви про забезпечення позову, у задоволенні яких було відмовлено, не поширюється заборона повторно звертатись до господарського суду.

Враховуючи наведене, з урахуванням правової позиції, що викладено у постанові пленуму Вищого господарського суду України Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову від 26.12.2011 № 18 та керуючись статтями 33, 66, 67, 86 Господарського процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в :

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі № 911/2679/14 накладанням арешту на земельні ділянки, які належать Товариству з обмеженою відповідальністю Міластр.

Суддя С.О. Саванчук