РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.11.2015Справа №910/25380/15

Господарський суд міста Києва в складі:

головуючого судді Привалова А.І.

при секретарі Островській О.С.

розглянувши справу № 910/25380/14

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю Фірма «Ф.К. Імпекс»;

до комунального підприємства «Київський метрополітен»;

про визнання продовженим договору оренди.

Представники сторін:

від позивача: Юрчик М.В., довіреність б/н від 01.07.2015р.;

від відповідача: Загоровська Н.В., довіреність № 134 від 02.11.2015р.

обставини справи:

До Господарського суду міста Києва звернулось товариство з обмеженою відповідальністю Фірма «Ф.К. Імпекс» (надалі - позивач) з позовом до комунального підприємства «Київський метрополітен» (надалі - відповідач) про визнання продовженим договору оренди № 149-У(Ор)-11 від 10.08.2011р.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач, як орендодавець, ухиляється від дій, спрямованих на продовження дії договору оренди № 149-У(Ор)-11 від 10.08.2011р., у зв'язку з чим між сторонами виник спір.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.09.2015р. порушено провадження у справі № 910/25380/15 та призначено її розгляд на 05.11.2015р.

27.10.2015р. через відділ діловодства суду від відповідача отримано відзив на позовну заву.

05.11.2015р. через відділ діловодства суду від представника позивача надійшли клопотання про залучення Департаменту комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської адміністрації) та Київської міської ради до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

У судовому засіданні 05.11.2015р., дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні клопотань про залучення третіх осіб з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 27 ГПК України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до прийняття рішення господарським судом, якщо рішення з господарського спору може вплинути на їх права або обов'язки щодо однієї з сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за клопотанням сторін, прокурора або з ініціативи господарського суду.

Питання про допущення або залучення третіх осіб до участі у справі вирішується господарським судом, який виносить з цього приводу ухвалу.

В поданих суду клопотаннях позивачем належним чином не доведено, яким чином рішення у даній справі може вплинути на права або обов'язки Департаменту комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської адміністрації) та Київської міської ради, у зв'язку з чим клопотання про залучення третіх осіб задоволенню не підлягають.

За результатом розгляду справи, відповідно до приписів ч. 3 ст. 77 ГПК України, в судовому засіданні оголошено перерву до 10.11.2015р.

09.11.2015р. від позивача надійшли письмові пояснення.

Окрім того, 09.11.2015р. через відділ діловодства суду від представника позивача отримані клопотання про витребування доказів, а саме: висновку від 08.01.2013р. № 17-ВО, а також витребувати від Департаменту комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської адміністрації) інформацію про наявність факту направлення на адресу позивача протягом місяця з дати закінчення дії договору оренди відповідної заяви про небажання продовжувати на новий строк дії спірного договору.

Присутній у судовому засіданні 10.11.2015р. представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти задоволення позовних вимог, обґрунтовуючи наведеними у відзиві обставинами.

Клопотання позивача про витребування доказів судом відхилені з наступних підстав.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 38 Господарського процесуального кодексу України сторона або прокурор у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування господарським судом доказів.

У клопотанні повинно бути зазначено:

1) який доказ витребовується; 2) обставини, що перешкоджають його наданню; 3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має підприємство чи організація; 4) обставини, які може підтвердити цей доказ.

Однак, вищезазначені клопотання є необґрунтованими, оскільки позивачем не зазначено обставин, які можуть підтвердити ці докази та вплинути на встановлення обставин щодо терміну дії спірного договору.

У відповідності до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, справа розглянута за наявними в ній матеріалами, яких достатньо для винесення рішення по суті.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення прийнято господарським судом за результатами оцінки доказів, поданих позивачем і відповідачем, у нарадчій кімнаті.

Згідно ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, в засіданні суду була оголошена вступна та резолютивна частини рішення.

Розглянувши подані позивачем і відповідачем документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

10.08.2011р. між комунальним підприємством «Київський метрополітен» (відповідач, за договором - орендодавець) та товариством з обмеженою відповідальністю Фірма «Ф.К. Імпекс» (позивач, за договором - орендар) укладено Договір №149-У(Ор)-11 про передачу майна комунальної власності територіальної громади міста Києва, яке передається в оренду, за умовами п.п. 1.1, 2.1 якого орендодавець на підставі рішення Київради від 29.04.2010р. №590/4028 передає, а орендар приймає в оренду нерухоме майно (частину вестибюлю (переходу), визначену відповідно до проектної документації, розробленої ДП «ПІ «Укрметротунельпроект», тимчасовими огороджуючими конструкціями (кіоском) орендаря), загальною площею 8,71 кв.м., за адресою: станція метро «Нивки» (західний вестибюль №2), для торгівлі непродовольчими товарами (п. п. 1.1, 2.1 договору).

11.05.2010р. між сторонами укладено Додаток № 2 до договору, яким сторони затвердили розрахунок місячної орендної ставки, що склала 1739,50 грн. з ПДВ.

У подальшому, 10.08.2011р. сторонами укладено Акт приймання-передачі майна в оренду (Додаток №1), що підписаний повноважними представниками позивача та відповідача, відповідно до якого орендодавець передав, а орендар прийняв частину переходу станції метро «Нивки» (західний вестибюль №2), визначену тимчасовими огороджуючими конструкціями (кіосками), загальною площею 8,71 кв.м.

Відповідно до п. 5.4. договору оренди, орендар після закінчення строку дії цього договору має переважне право, за інших рівних умов, на продовження дії договору за умови належного виконання своїх обов'язків за цим договором. Дозвіл на продовження строку оренди надає Київська міська рада.

Згідно п. 9.1. договору оренди, договір вступає в силу з моменту підписання його сторонами і відповідно до рішення Київської міської ради від 29.04.2010р. №590/4028 діє з 10.08.2011 року до 08.08.2014 року.

За приписами пункту 9.3 Договору оренди, після закінчення строку дії цього договору його дія може бути продовжена на підставі рішення Київської міської ради.

Згідно з п.4.14 договору оренди, орендар після припинення дії договору оренди та у разі відмови у продовженні договору оренди зобов'язаний протягом 30 календарних днів передати майно по акту приймання-передачі орендодавцю.

Статтею 764 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

Як зазначено у позові, оскільки позивач протягом одного місяця з дати закінчення договору оренди, тобто до 08.09.2014р., не отримав від відповідача або власника майна жодних заяв про небажання продовжувати на той самий термін дії договору оренди, термін договору оренди продовжився на той самий термін - 2 роки 364 календарних дні, а саме до 06.08.2017р., на підставі ст. 764 Цивільного кодексу України.

Проте, позивачем було отримано лист відповідача вих. № 225-ПДД від 31.03.2015р. про небажання відповідача продовжувати договір оренди, у зв'язку з невідповідністю об'єктів оренди вимогам пункту 2.19. Правил пожежної безпеки в метрополітені, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 20.06.2012р.

При цьому, 20.11.2014р. позивач отримав лист від Структурного підрозділу «Служба електропостачання» КП «Кївметрополітен» вих. № 15/6-2228 від 20.11.2015р. про припинення і відмову від укладення з позивачем на новий строк договорів на користування електричною енергією та на обслуговування електрообладнання. А в подальшому, 28.02.2015р., лист вих. за № 15/6-559 від 26.02.2015р. про припинення і відмову в укладенні з позивачем на новий строк зазначених договорів, в зв'язку із невирішеністю питання щодо продовження строку дії договору оренди на новий термін.

З огляду на викладене, позивач зважає на наявність спору між позивачем та відповідачем щодо питання продовження на новий строк договору оренди №149-У(Ор)-11 від 10.08.2011р., для вирішення якого позивач звернувся з даним позовом до суду, в межах якого просить визнати договір оренди №149-У(Ор)-11 від 10.08.2011р. продовженим на той самий термін, а саме до 06.08.2017 року.

Відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог, обґрунтовуючи тим, що у відповідності до п.9.1, дія договору встановлена до 08.08.2014р., з урахуванням чого, керуючись положеннями ст. 764 Цивільного кодексу України, в межах місячного строку, тобто до 07.09.2014р., позивач листами від 14.08.2014р. № 11-03/609 та від 26.08.2014р. № 467-НЗК повідомив позивача про те, що спірний договір продовжуватись не буде та просив звільнити орендоване майно. Крім того, відповідач зазначає про відсутність рішення Київської міської ради про продовження терміну дії договору оренди, яке, згідно з п.9.3 договору, є підставою продовження дії договору.

Нормами частини 1 статті 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства.

За приписами статті 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість сторін, що виражає узгоджену волю сторін, яка спрямована на досягнення конкретної мети, тобто договір це юридичний факт, на підставі якого виникають цивільні права та обов'язки.

Як передбачено нормами ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Виходячи із змісту укладеного між сторонами договору, останній за своєю правовою природою є договором оренди комунального майна, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 58 Цивільного кодексу України, Глави 30 Господарського кодексу України.

Відповідно до ст. 759 Цивільного кодексу України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно з ч. 1 ст. 763 Цивільного кодексу України, договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Статтею 764 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

Позивач вважає, що Договір оренди №149-У(Ор)-11 продовжений на той самий термін, а саме до 06.08.2017 на підставі ст. 764 Цивільного кодексу України.

Згідно п. 9.1. договору оренди, договір вступає в силу з моменту підписання його сторонами і відповідно до рішення Київської міської ради від 29.04.2010р. №590/4028 діє з 10.08.2011 року до 08.08.2014 року.

За приписами пункту 9.3 Договору оренди, після закінчення строку дії цього Договору його дія може бути продовжена на підставі рішення Київської міської ради.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи (фіскальним чеком поштової установи № 5729 від 27.08.2014р.), 26.08.2014р. відповідач рекомендованим листом з повідомленням про вручення направив позивачу повідомлення вих. № 467-НЗК від 26.08.2014р., яке отримано позивачем 08.09.2014р., про необхідність у строк до 01.09.2014р. передати орендовані площі комунальному підприємству «Київський метрополітен» по акту прийому передачі, оскільки відповідач повідомляв вже позивача листом від 10.08.2011р. вих. № 11-03/609 про непродовження терміну дії договору оренди від 10.08.2011р. № 149-У(Ор)-11 та необхідність звільнити об'єкт оренди від тимчасових огороджуючих конструкцій і передати його орендодавцю за актом приймання-передачі.

Нормами статті 777 Цивільного кодексу України визначено, що наймач, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору найму на новий строк, зобов'язаний повідомити про це наймодавця до спливу строку договору найму у строк, встановлений договором, а якщо він не встановлений договором, - в розумний строк.

Частиною 3 статті 179 Господарського кодексу України встановлено, що укладення господарського договору є обов'язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов'язком для суб'єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов'язковості укладення договору для певних категорій суб'єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування. Спори, що виникають при укладанні господарських договорів за державним замовленням, або договорів, укладення яких є обов'язковим на підставі закону та в інших випадках, встановлених законом, розглядаються судом. Інші переддоговірні спори можуть бути предметом розгляду суду у разі якщо це передбачено угодою сторін або якщо сторони зобов'язані укласти певний господарський договір на підставі укладеного між ними попереднього договору (ч. 1 ст. 187 ГК України).

Статтею 181 Господарського кодексу України визначено загальний порядок укладання господарських договорів, відповідно до якого господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Частиною 4 статті 188 Господарського кодексу України визначено, що у разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Відповідно до Статуту комунального підприємства «Київський метрополітен» підприємство належить до комунальної власності територіальної громади м. Києва на підставі розпоряджень Кабінету Міністрів України від 30.06.1998р. № 464-Р та Київської міської державної адміністрації від 28.10.1998р. № 2155 «Про зарахування майна державного підприємства у комунальну власність територіальної громади м. Києва» і підпорядковано Головному управлінню транспорту та зв'язку виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

За приписами пункту 5.2. Статуту комунального підприємства «Київський метрополітен» майно підприємства є комунальною власністю територіальної громади м. Києва і закріплене за ним на праві господарського відання.

Передача майна територіальної громади м. Києва, яке знаходиться на балансі КП «Київський метрополітен», здійснюється відповідно до норм Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, Закону України «Про оренду державного та комунального майна» та Положення про оренду майна територіальної громади м. Києва, затвердженого рішенням Київської міської ради від 22.09.2011р. № 34/6250.

Відтак, питання оренди комунального майна територіальної громади міста Києва регулюються Положенням про оренду майна територіальної громади міста Києва, затвердженим рішенням Київської міської ради від 22.09.2011р. № 34/6250, відповідно до розділу 8 якого встановлено, що договори оренди укладаються на підставі рішення Київської міської ради про передачу об'єкта оренди. Дане рішення приймається постійною комісією з питань власності.

До того ж, пунктом 9.3 Договору передбачено, що після закінчення строку дії цього договору його дія може бути продовжена на підставі рішення Київської міської ради.

На момент закінчення дії договору, а саме: станом на 08.08.2014р. та протягом місяця з моменту закінчення терміну дії договору відповідного рішення постійної комісії Київської міської ради з питань власності прийнято не було. Доказів на спростування вказаної обставин матеріали справ не містять.

Відповідно до ст. ст. 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, вибору контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» (далі - Закон), договір оренди припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено.

Згідно з ч. 1 ст. 785 Цивільного кодексу України у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Посилання позивача на ст. 764 Цивільного кодексу України, якою передбачено, що якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був встановлений раніше, є безпідставним, оскільки відповідачем направлено позивачу повідомлення про припинення терміну дії Договору від 26.08.2014р. № 467-НЗК.

Зазначене повідомлення направлено відповідачем з урахуванням норм ст. 764 Цивільного кодексу України та ч. 2 ст. 17 Закону, а саме - протягом місяця з моменту закінчення дії договору.

Відповідно до ст. ст. 33, 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 43 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Таким чином, суд дійшов висновку, що дію спірного договору не було автоматично продовжено на той же самий термін.

Всі інші доводи та обґрунтування позивача на підтвердження позовних вимог, викладені у позовній заяві та письмових поясненнях, судом відхиляються, як такі, що не спростовують викладених вище висновків суду.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття, оформленого відповідно до вимог ст. 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 16.11.2015р.

Суддя А.І. Привалов