РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.10.2015Справа №910/21226/15

за позовом Приватного акціонерного товариства "Тернопільський ремонтно-монтажний комбінат "Торгтехніка"

до Публічного акціонерного товариства "ВТБ БАНК"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю "Диво"

про припинення іпотеки за іпотечним договором від 20.06.2011, укладеного між ПАТ "ВТБ Банк" та ПАТ "Тернопільський ремонтно-монтажний комбінат "Торгтехніка", посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Іваненко О.С., зареєстрованого у реєстрі за №3009

Суддя Полякова К.В.

Представники сторін:

від позивача: Кравчук І.А. (дов. №б/н від 02.07.2015),

від відповідача: Разумов М.А. (дов. №179/11.5.2 від 18.04.2014),

від третьої особи: Гайдамаха І.М. (дов. №б/н від 11.12.2014),

СУТЬ СПОРУ:

Приватне акціонерне товариство "Тернопільський ремонтно-монтажний комбінат "Торгтехніка" звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Публічного акціонерного товариства "ВТБ БАНК" про припинення іпотеки за іпотечним договором від 20.06.2011, укладеного між ПАТ "ВТБ Банк" та ПАТ "Тернопільський ремонтно-монтажний комбінат "Торгтехніка", посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Іваненко О.С., зареєстрованого у реєстрі за №3009.

В обґрунтування позовних вимог щодо припинення іпотеки, ПрАТ «Тернопільський ремонтно-монтажний комбінат «Торгтехніка» зазначає, що зобов'язання за іпотечним договором від 20.06.2011 припинено у силу положень статті 49 Закону України «Про іпотеку».

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.08.2015 порушено провадження у справі № 910/21226/15, залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю "Диво", та призначено справу до розгляду на 03.09.2015 року.

За наслідками судового засідання 03.09.2015 судом постановлено ухвалу про відкладення розгляду справи на 29.09.2015 року.

У судовому засіданні 29.09.2015 судом оголошено перерву до 08.10.2015 року.

Під час судового засідання 08.10.2015 представником позивача надані пояснення по суті заявлених вимог, із посиланням на обставини та факти, викладені у позовній заяві та додаткових письмових поясненнях.

У свою чергу, представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог, надавши пояснення аналогічні тим, що викладені у письмовому відзиві, долученому до матеріалів справи.

Представник третьої особи надав свої пояснення по суті спору.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, із врахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

20.06.2011 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Диво» (позичальник) та Публічним акціонерним товариством «ВТБ Банк» (банк) укладено кредитний договір № 23/11-К, за умовами якого Банк зобов'язувався на умовах цього договору надати позичальнику кредит в сумі 6 000 000,00 грн., а позичальник зобов'язувався прийняти, належним чином використати та повернути Банку кредит.

У забезпечення виконання кредитних зобов'язань 20.06 2011 року між ПАТ «ВТБ Банк» (іпотекодержатель) та ПАТ «Тернопільський ремонтно-монтажний комбінат «Торгтехніка» (іпотекодавець) укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Іваненко О.C., за № 3009 у реєстрі, згідно з умовами якого в іпотеку Банку передано будівлю адмінбудинку рекламної дільниці, загальною площею 1248,4 кв.м., що знаходиться за адресою м. Тернопіль, вул. П.Дорошенка, 4.

Надалі, рішенням Господарського суду Тернопільської області від 22.08.2013 у справі №3/68/5022-860/2012 позовні вимоги ПАТ «ВТБ Банк» задоволено повністю та звернуто стягнення на нерухоме майно, передане в іпотеку ПАТ «Тернопільський ремонтно-монтажний комбінат «Торгтехніка» згідно іпотечного договору від 20.06.2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міською нотаріального округу Іваненко О.C., за № 3009 у реєстрі, а саме: будівлю адмінбудинку рекламної дільниці. загальною площею 1248,4 кв.м., що знаходиться за адресою м. Тернопіль, вул. П.Дорошенка, 4. за початковою ціною для подальшої реалізації в розмірі 6951100,00 грн. у спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів.

На підставі ст. ст. 17,19, 20, 25 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Тернопільській області 01.10.2013 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (ВП № 39969889).

Як вбачається із матеріалів справи та зауважено позивачем, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем 21.01.2015 винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачеві, оскільки головним державним виконавцем листом № 03.3-32/В-2/5043 від 18.12.2014 повідомлено стягувача ПАТ «ВТБ Банк», що нерухоме майно боржника не реалізовано під час виконання рішення та запропоновано стягувачу вирішити питання про залишення за собою нереалізованого майна боржника.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Стаття 3 Закону України «Про іпотеку» передбачає що у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки.

Згідно ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до ст. 37 Закону України «Про іпотеку», іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. А у відповідності до ч. 1 ст. 49 Закону України «Про іпотеку», протягом десяти днів з дня оголошення прилюдних торгів такими, що не відбулися, іпотекодержателі та інші кредитори боржника відповідно до пріоритету їх зареєстрованих вимог, мають право придбати предмет іпотеки за початковою ціною, шляхом заліку своїх забезпечених вимог в рахунок ціни майна.

Окрім того, відповідно до ч. 3 ст. 49 Закону України «Про іпотеку», якщо іпотекодержатель не скористався правом, передбаченим частиною першою цієї статті, за результатами третіх прилюдних торгів, іпотека може бути припиненою за рішенням суду.

Так, позивач стверджує, що не реалізація права іпотеко держателя - ПАТ «ВТБ Банк» задовольнити свої вимоги шляхом придбання предмету іпотеки за початковою ціною, шляхом заліку своїх забезпечених вимог в рахунок ціни майна, порушують право іпотекодавця розпоряджатися своїм майном, що зумовило його звернення із позовом до суду, у межах якого Приватне акціонерне товариство «Тернопільський ремонтно-монтажний комбінат «Торгтехніка» просить визнати іпотечний договір таким, що припинив свою дію та застосувати наслідки припинення іпотечного договору.

У своєму письмовому відзиві, ПАТ «ВТБ Банк» заперечує проти задоволення позовних вимог, та стверджує про відсутність у його діях ознак порушення прав позивача. Такі доводи відповідача обґрунтовані тим, що 18.06.2015 ПАТ «ВТБ Банк» зареєстровано право власності на нерухоме майно, а саме: будівлю адмінбудинку рекламної дільниці, загальною площею 1248,4 кв.м., що знаходиться за адресою м. Тернопіль вул. П. Дорошенка, 4, передане в іпотеку Приватним акціонерним товариством "Тернопільський ремонтно-монтажний комбінат "Торгтехніка", згідно іпотечного договору від 29 грудня 2010 року, посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу, зареєстровано в реєстрі за №6224, в рахунок задоволення вимог Публічного акціонерного товариства "ВТБ Банк", що випливають із кредитного договору №16/10-К від 29.12.2010 року. Також, даний Предмет іпотеки передане в наступну іпотеку згідно іпотечного договору від 20 червня 2011 року, посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу, зареєстровано в реєстрі за №3009 з метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором №23/11-К від 20.06.2011 року. Зважаючи на те, що ПАТ «ВТБ БАНК» набув у власність Предмет іпотеки, іпотека в силу вимог ст. 17 ЗУ «Про іпотеку» автоматично вважається припиненою.

Суд, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, дійшов висновку про те, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтею 526 ЦК України визначено загальні умови виконання зобов'язання, а саме: зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 1 Закону України «Про іпотеку» (далі - Закон) визначено, що іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, а майновий поручитель - особа, яка передає в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання зобов'язання іншої особи - боржника за основним зобов'язанням на підставі договору, закону або рішення суду.

Отже, іпотека є самостійним видом забезпечення виконання зобов'язання.

Правова природа іпотеки полягає у забезпеченні можливості кредитора у разі невиконання боржником зобов'язання, забезпеченого іпотекою, одержати задоволення за рахунок переданого в іпотеку нерухомого майна переважно перед іншими кредиторами боржника. На відносини майнової поруки поширюються норми параграфа 6 (статті 572 - 593) глави 49 ЦК України та спеціальним законом. Статтями 17, 18, 19 цього Закону встановлено підстави припинення іпотеки.

Також, згідно зі статтею 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Відповідно до статті 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Законом України «Про іпотеку» встановлено, що іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди); з інших підстав, передбачених Законом (стаття 17).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду України від 09.09.2015 у справі № 6-939цс15, яка у розумінні положень статті 111-28 ГПК України є обов'язковою для застосування.

Стверджуючи про наявність підстав припинення іпотеки за іпотечним договором від 20.06.2011, позивач виходить із того, що Банк не скористався правом, передбаченим ч. 1 ст. 49 Закону України "Про іпотеку", і не придбав у власність предмет іпотеки за початковою ціною шляхом зарахування своїх забезпечених вимог.

Так, пунктом 6.1. вказаного іпотечного договору передбачено, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється: за рішенням суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса або шляхом позасудового врегулювання за домовленістю сторін.

22.08.2013 рішенням Господарського суду Тернопільської області задоволено вимоги іпотеко держателя та звернуто стягнення на предмет іпотеки шляхом реалізації з прилюдних торгів.

01.10.2013 відділом примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Тернопільській області відкрито виконавче провадження за наказом №3/68/5022-860 від 09.09.2013, виданого на виконання вищевказаного рішення суду.

19.11.2013 державним виконавцем проведено опис та арешт майна боржника- ПрАТ «Тернопільський ремонтно-монтажний комбінат «Торгтехніка» - будівлю адмінбудинку рекламної дільниці. загальною площею 1248,4 кв.м., що знаходиться за адресою м. Тернопіль, вул. П.Дорошенка, 4.

Предмет іпотеки пройшов процедуру перших та других торгів (про що свідчать копії повідомлень ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України №01-03/7902 від 31.10.2014, №01-03/5920 від 29.09.2014, повідомлення Відділу примусового виконання рішень № 03.3-32/В-5/986 від 14.03.2014).

18.12.2014 року на адресу відповідача ВДВС направлено пропозицію про залишення за собою нереалізованого майна.

Відділом примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Тернопільській області 21.01.2015 винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу у зв'язку із відсутністю письмового повідомлення про залишення за собою нереалізованого майна боржника(позивача).

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 49 Закону України "Про іпотеку", у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, іпотекодержатель має право придбати предмет іпотеки шляхом заліку своїх забезпечених вимог у рахунок ціни майна, якщо треті прилюдні торги визнано такими, що не відбулись, а якщо він таким правом не скористався, іпотека може бути припиненою за рішенням суду.

Підстави припинення іпотеки передбачені ст. 17 Закону України "Про іпотеку".

Згідно з п. 3 ч. 1, ч. 5 ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження" відмова стягувача залишити за собою майно боржника, не реалізоване під час виконання рішення, є підставою для повернення виконавчого документа стягувачу. Повернення виконавчого документа стягувачу з цих підстав не позбавляє його права повторно пред'явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону.

Із постанови ВДВС про повернення виконавчого документа стягувачеві від 21.01.2015 вбачається, що виконавчий документ може бути повторно пред'явлений для виконання в строк до 21.01.2016 року.

У той же час, на момент звернення позивача до суду з указаним позовом - серпень 2015 року, строк для повторного пред'явлення стягувачем виконавчого листа до виконання не сплив.

До того ж суд відзначає, що позивачем до матеріалів справи не надано доказів виконання основного зобов'язання, або доказів настання інших обставин, з якимим законодавець пов'язує припинення іпотеки.

З огляду на зазначене доводи позивача про наявність підстав для припинення договору іпотеки на підставі ч. 3 ст. 49 Закону України "Про іпотеку" є передчасними та безпідставними.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду України від 07.10.2015 та за приписами статті 111-28 ГПК України є обов'язковою для застосування.

Згідно з ч. 1 статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Частиною 1 статті 33 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до п. 4 ст. 129 Конституції України, ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, а за загальним правилом тягар доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини.

Системний аналіз положень статей 3, 17 та 49 Закону України «Про іпотеку» свідчить про те, що припинення іпотеки у зв'язку із застосуванням цього Закону є правом суду, рішення якого повинно прийматись з урахуванням конкретних обставин справи.

Положеннями статті 1 Господарського процесуального кодексу України, передбачено, що, зокрема, підприємства мають право звертатись до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

З'ясувавши обставини справи та надавши оцінку доказам за своїм внутрішнім переконанням, суд вказує, Приватним акціонерним товариством «Тернопільський ремонтно-монтажний комбінат «Торгтехника» не доведено належними та допустимим доказами наявність порушення його прав та законом охоронюваних інтересів з боку відповідача, Господарський суд міста Києва не вбачає підстав для задоволення позовних вимог.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 22, 32-34, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог Приватного акціонерного товариства "Тернопільський ремонтно-монтажний комбінат "Торгтехніка" до Публічного акціонерного товариства "ВТБ БАНК" про припинення іпотеки за іпотечним договором від 20.06.2011, укладеного між ПАТ "ВТБ Банк" та ПАТ "Тернопільський ремонтно-монтажний комбінат "Торгтехніка", посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Іваненко О.С., зареєстрованого у реєстрі за №3009 - відмовити повністю.

Рішення постановлено у нарадчій кімнаті та проголошено його вступну та резолютивну частину у судовому засіданні 08.10.2015 року.

Повне рішення буде складено протягом п'яти днів з дня проголошення вступної та резолютивної частини рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено

та підписано 13.10.2015 року

Суддя К.В. Полякова