ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
УХВАЛА

05 листопада 2015 року Справа № 915/264/15

Скаржник (стягувач): Державне підприємство «Миколаївський морський

торговельний порт»

(54020, м. Миколаїв, вул. Заводська, 23/14)

Боржник: Фізична особа - підприємець ОСОБА_1

АДРЕСА_2

Орган, дії якого

оскаржуються: Заводський відділ державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції

(54001, м. Миколаїв, вул Робоча, 1).

Суть спору: скарга на дії органу Державної виконавчої служби по виконанню рішення господарського суду від 31.03.2015 року.

Суддя О.Г. Смородінова

ПРЕДСТАВНИКИ:

Від стягувача: Плакушко О.С., довір. №09/05 від 13.08.2015 року.

Від боржника: не з'явився.

Від ДВС: Ахралович А.С., за довір. № 24324 від 22.10.2015 року.

Суть спору :

25 вересня 2015 року від стягувача (позивача по справі) до господарського суду Миколаївської області від надійшла скарга від 24.09.2015 року № 09/1029 на бездіяльність Заводського Відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції в межах виконавчого провадження № 47381885 з примусового виконання рішення господарського суду Миколаївської області від 31.03.2015 року по справі № 915/264/15, в якій скаржник просить суд:

1. Визнати неправомірною бездіяльність Заводського Відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції, яка полягає в наступному:

- не встановлено на списання з рахунків боржника ФОП ОСОБА_1 в ПАТ «Український інноваційний банк» платіжні вимоги, тоді як відомості про наявність коштів отримані виконавчою службою ще 11.06.2015 року;

- не перевірено наявність у боржника ФОП ОСОБА_1 іншого майна, яке використовується нею у господарській діяльності в приміщенні їдальні Миколаївського коледжу транспортної інфраструктури за адресою: АДРЕСА_3, яке в разі наявності повинно бути описане, арештоване та виставлене на прилюдні торги;

- не надано відповідь на запит ДП «Миколаївський морський торгівельний порт» № 09/822 від 23.07.2015 року;

- не повідомлено ДП «Миколаївський морський торгівельний порт» про результати розгляду скарги № 09/930 від 21.08.2015 року у встановлений ч.8 ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження» строк та не направлено копії постанови за результатами розгляду скарги.

2. Зобов'язати Заводський Відділ державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції:

- усунути порушення прав ДП «Миколаївський морський торгівельний порт», здійснити дії з примусового виконання рішення господарського суду Миколаївської області від 31.03.2015 року по справі № 915/264/15 та стягнути з ФОП ОСОБА_1 на користь ДП «Миколаївський морський торгівельний порт» - 5768,68 грн. основного боргу, 1127,10 грн. пені, 876,87 грн. - штрафу та 1827,00 грн. - судового збору;

- надати ДП «Миколаївський морський торгівельний порт» копію постанови за результатами розгляду скарги № 09/930 від 21.08.2015 року на бездіяльність державного виконавця.

В судовому засіданні 05.11.2015 року стягувач підтримав свою скаргу.

На задоволенні судом скарги в частині:

- надати ДП «Миколаївський морський торгівельний порт» копію постанови за результатами розгляду скарги № 09/930 від 21.08.2015 року на бездіяльність державного виконавця; представник стягувача не наполягає.

Скарга ґрунтується на підставі рішення господарського суду Миколаївської області від 31.03.2015 року по справі № 915/264/15; матеріалів виконавчого провадження № 47381885; запиту до ДВС № 09/822 від 23.07.2015 року, скарги № 09/930 від 21.08.2015 року на ім'я начальника Заводського ВДВС ММУЮ на бездіяльність державного виконавця; норм ст. ст. 11, 30, 32, 52, 83 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», ст. ст. 13, 85, 124, 129 Конституції України та мотивована тим, що станом на теперішній час державна виконавча служба, в провадженні якої знаходиться виконавче провадження, не вжила усіх належних та можливих в даному випадку заходів, передбачених с. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження».

Орган ДВС надав суду відзив (вих. № 24325/01.02-47/зас від 22.10.2015р.), в якому просить суд відмовити заявнику в задоволенні скарги, посилаючись на наступне:

- в процесі здійснення виконавчого провадження своєчасно встановлено розрахункові рахунки боржника, накладено на них арешт, та відповідну постанову направлено банку, в подальшому були виставлені платіжні вимоги для списання коштів з арештованих рахунків;

- на адресу боржника направлено вимогу про надання інформації щодо зареєстрованого за ним майна від 26.05.2015 року, на яку боржник надавав пояснення щодо наявності (відсутності) майна;

- в процесі виконавчого провадження здійснено виїзд за адресою місця знаходження боржника, за результатами чого складено акти;

- на адресу боржника своєчасно направлена постанова про арешт коштів, яка отримана боржником, свідченням чому є відмітка в поштовому повідомленні про вручення.

Таким чином, в ході здійснення виконавчого провадження державним виконавцем вживались всі належні заходи примусового виконання судового рішення, тому підстави для оскарження дій Заводського ДВС відсутні. В обґрунтування своїх заперечень державний виконавець застосовує норми ст.ст. 11, 17, 19, 20, 25, 30, 57, 82 Закону України «Про виконавче провадження» .

Боржник вимоги ухвали суду не виконав, свого представника в судове засідання не направив, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить відмітка канцелярії на зворотній стороні судової ухвали.

Відповідно до ч. 2 ст. 121-2 Господарського процесуального кодексу України скарги на дії органів Державної виконавчої служби розглядаються господарським судом, про час і місце якого повідомляються ухвалою стягувач, боржник чи прокурор та орган виконання судових рішень. Неявка боржника, стягувача, прокурора чи представника органу Державної виконавчої служби в судове засідання не є перешкодою для розгляду скарги.

Дослідивши матеріали судової справи та виконавчого провадження, оцінивши, відповідно до положень ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, надані сторонами докази у їх сукупності, заслухавши учасників судового процесу, господарський суд дійшов висновку про задоволення скарги виходячи з наступного:

Відповідно до змісту ч.1 ст. 121-2 Господарського процесуального кодексу України скарги на дії чи бездіяльність органів Державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів можуть бути подані відповідними особами протягом десяти днів з дня вчинення оскаржуваної дії, або з дня, коли цим особам стало про неї відомо, або з дня, коли дія мала бути вчинена.

Так, матеріали судової справи № 915/264/15 свідчать, що рішенням господарського суду Миколаївської області від 31.03.2015 р. позов було задоволено та стягнуто з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (54046, АДРЕСА_1, код НОМЕР_1) на користь Державного підприємства «Миколаївський морський торговельний порт» (54020, м. Миколаїв, вул. Заводська, 23/14, ) - заборгованість за основним боргом 5768,68 грн., пеню - 1127,10 грн., штраф - 876,87 грн. та 1827,00 грн. судового збору.

17.04.2015 року на виконання рішення суду по справі № 915/264/15 господарським судом Миколаївської області був виданий відповідний наказ.

Як вбачається з матеріалів зведеного виконавчого провадження № 47658989 (оригінали оглянуто в судовому засіданні) державним виконавцем з виконання судового наказу по справі № 915/264/15 здійснювалися наступні дії:

До відкриття виконавчого провадження за наказом № 915/264/15:

1) на запит державного виконавця від 14.04.2015 року у відповідях з Пенсійного фонду України № від 14.04.2015 року про осіб - боржників, які отримують пенсії та № від 14.04.2015 року про осіб - боржників, які працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами, про останнє місце роботи - зазначено, що інформації не знайдено.

2) в матеріалах зведеного виконавчого провадження містяться відповіді з Державної податкової служби України № від 15.04.2015 року про джерела отримання доходів боржників - фізичних осіб та № від 15.04.2015 року про номери рахунків, відкритих у банках та інших фінансових установах боржниками - юридичними особами та/або фізичними особами підприємцями, з яких вбачається, що інформація в ДРФО щодо боржника відсутня.

3) 21.04.2015 р. державний виконавець виніс постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

На виконання цієї постанови було отримано витяги з Єдиного державного реєстру обтяжень рухомого майна та Державного реєстру речових прав на нерухоме майно

4) водночас 21.04.2015 року державним виконавцем було винесено постанову про арешт коштів боржника у банківських установах і надіслано їх в банки.

В подальшому, державним виконавцем з метою перевірки стану було здійснено вихід за адресою боржника, а саме: АДРЕСА_1, проте на місці було встановлено, що боржник по даній адресі не проживає.

Відповідно до відповіді з Адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України в Миколаївській області боржник за адресою: АДРЕСА_1 - не проживає.

29.04.2015 р. за заявою стягувача, державним виконавцем Заводського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції, керуючись ст. ст. 17, 19, 20, 25 Закону України «Про виконавче провадження» було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання наказу по справі № 915/264/15 виданого 17.04.2015 року.

29.04.2015 р. супровідним листом № 970401.02-47/12 копія постанови про відкриття виконавчого провадження була надіслана стягувачу та боржнику.

Даний наказ був приєднаний до зведеного виконавчого провадження № 47658989 про стягнення коштів з ФОП ОСОБА_1 на користь стягувача.

Пункт 2 вказаної постанови містить для боржника строк самостійного виконання рішення суду - до 06.05.2015 р. включно.

В подальшому:

11.06.2015 року було отриманого повідомлення з банківської установи, в якому зазначено наступне: ПАТ «Укрінбанк» інформує листом № 386/2/5-15-БТ від 05.06.2015 року, що на рахунку боржника знаходяться кошти в розмірі 5103,83 грн.

Для списання коштів з розрахункового рахунку боржника державний виконавець через стягувача 17.09.2015 року направив платіжні вимоги до банку, однак 05.10.2015 року вищезазначені платіжні вимоги були поверненні банком без виконання у зв'язку з порушенням Постанови НБУ № 22 від 21.01.2004 року «Про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті».

12.10.2015 року державним виконавцем повторно було направлено платіжні вимоги до банку.

Станом, на день звернення стягувача зі скаргою банком переказ коштів не проведено.

08.10.2015 року виконавчою групою з метою перевірки майнового стану боржника було здійснено вихід за адресою: м. Миколаїв, вул. Пушкінська, 71, та встановлено, що за зазначеною адресою знаходиться ПП «Реквієм», боржник був відсутній, відомостей про наявність майна боржника за цією адресою не було про що державним виконавцем складено відповідний акт державного виконавця.

Статтею 124 Конституції та статтею 115 ГПК України передбачено, що рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України „Про виконавче провадження".

Приписами статті 1 Закону України „Про виконавче провадження" визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

За приписами ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. Копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові.

Згідно ст. 33 Закону України "Про виконавче провадження", у разі якщо в органі державної виконавчої служби відкрито кілька виконавчих проваджень про стягнення коштів з одного боржника, вони об'єднуються у зведене виконавче провадження і на майно боржника накладається арешт у межах загальної суми стягнення, виконавчого збору і можливих витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій.

Згідно з приписами ч. 2 ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний провести виконавчі дії з виконання рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, а з виконання рішення немайнового характеру - у двомісячний строк. Строк здійснення виконавчого провадження не включає час відкладення провадження виконавчих дій або зупинення виконавчого провадження на період проведення експертизи чи оцінки майна, виготовлення технічної документації на майно, реалізації майна боржника, час перебування виконавчого документа на виконанні в адміністрації підприємства, установи чи організації, фізичної особи, фізичної особи - підприємця, які здійснюють відрахування із заробітної плати (заробітку), пенсії та інших доходів боржника. Строк здійснення зведеного виконавчого провадження обчислюється з моменту приєднання до такого провадження останнього виконавчого документа.

Згідно ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Відповідно до ч. 3 ст. 20 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець вправі провадити виконавчі дії щодо виявлення та звернення стягнення на кошти, які перебувають на рахунках та вкладах боржника у банках чи інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах на території, на яку поширюється юрисдикція України.

Згідно ч.1 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Крім того, відповідно до ч.8 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець проводить перевірку майнового стану боржника не пізніше наступного робочого дня після закінчення строку для самостійного виконання. У подальшому така перевірка проводиться державним виконавцем кожні два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, кожні три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Як вбачається з матеріалів виконавчого провадження, ще 05.06.2015 року ПАТ «Укрінбанк» повідомив Заводський ВДВС ММУЮ про наявність грошових коштів на розрахунковому рахунку боржника.

В порушення ст.27 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем в строк не виконувались належні дії щодо примусове виконання рішення. Зокрема державним виконавцем після відкриття виконавчого провадження від 29.04.2015р. саме по справі № 915/264/15 та приєднання її до зведеного виконавчого провадження наступну дію було вчинено лише 17.09.2015р., а саме: направлено платіжні вимоги через стягувача банківській установі для списання грошових коштів з рахунку боржника.

У зв'язку з порушенням процедури направлення платіжної вимоги до банку державним виконавцем повторно було направлені платіжні вимоги тільки 12.10.2015 року.

У судовому засіданні 05.11.2015 року представник Заводського ВДВС пояснив, що станом на теперішній час з боржника були списані грошові кошти в сумі 4250,93 грн. та розподілені на всі виконавчі провадження що входять до зведеного виконавчого провадження, однак яку саме частину коштів було зараховано по справі 915/264/15 державний виконавець не повідомив.

Отже, вимога стосовно не виставлення на списання з рахунків боржника ФОП ОСОБА_1 платіжних вимог на виконання наказу №915/264/15 є обґрунтованою та законною.

Відповідно ч. 1 ст. 20 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. У разі якщо боржник є юридичною особою, то виконання провадиться за місцезнаходженням його постійно діючого органу або майна. Право вибору місця виконання між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії з виконання рішення на території, на яку поширюються їх функції, належить стягувачу.

Пунктом 3.12 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5 визначено, що організацію розшуку боржника - юридичної особи та майна боржника чи інформації про місце отримання боржником доходів державний виконавець здійснює шляхом направлення запитів до органів державної податкової служби, Державної реєстраційної служби України, банків, Державної автомобільної інспекції Міністерства внутрішніх справ України, Державної казначейської служби України, Державного агентства земельних ресурсів, бюро технічної інвентаризації, нотаріату, органів статистики тощо або перевірки інформації за даними електронних баз даних та реєстрів, що містять інформацію про майно чи доходи боржника, а також за даними інших джерел інформації як офіційних, так і неофіційних (засобів масової інформації, мережі Інтернет тощо). Крім того, державний виконавець здійснює вихід за місцезнаходженням (місцем проживання) боржника.

Як вбачається з матеріалів справи, Заводським ВДВС вимоги ч.8 ст.52, ч. 1 ст. 20 Закону України «Про виконавче провадження» (далі -Закон) не виконано, з початку відкриття виконавчого провадження (29.04.2015 року) і до звернення стягувача до суду зі скаргою (25.09.2015 року) державним виконавцем лише двічі протягом цього періоду здійснено вихід за місцем проживання боржника та виявлення його майна.

Також державним виконавцем проігноровано вимоги ст.20 Закону, згідно із ч.1, 4 якої виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна.

В матеріалах справи доказів щодо повного вчинення державним виконавцем виконавчих дій (зокрема не з'ясування наявності у боржника ФОП ОСОБА_1 іншого майна), не містяться, що фактично призвело до невиконання рішення та порушення майнового права стягувача.

Також цілком обґрунтовані та правомірні вимоги стягувача відносно не надання відповіді на запит ДП «Миколаївський морський торгівельний порт» № 09/822 від 23.07.2015 року та не повідомлення ДП «Миколаївський морський торгівельний порт» про результати розгляду скарги № 09/930 від 21.08.2015 року у встановлений ч.8 ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження» строк та не направлено скаржнику копії постанови за результатами розгляду скарги №09/930 від 21.08.2015 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 Закону рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або до керівника відповідного органу державної виконавчої служби вищого рівня чи до суду.

Суд звертає увагу на те, що державним виконавцем не надано доказів направлення копії листів на запит № 09/822 від 23.07.2015 року на адресу стягувача. Зокрема, державною виконавчою службою не надано ні реєстру на відправлення рекомендованих листів, ні фіскального чеку про оплату поштових послуг.

В порушення ст. 33 ГПК України Заводський ВДВС не довів належними та допустимими доказами направлення відповідей стягувачу.

В силу ч.1 ст. 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

За змістом статті 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст.ст. 34, 43 ГПК України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим.

Таким чином, Заводським ВДВС не доведено надсилання стягувачу відповідей на адресу ДП «Миколаївський морський торгівельний порт».

У п. 9.13 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" № 9 від 17.10.2012 року, за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

Таким чином, вимоги стягувача суд визнає обґрунтованими та законними, тому скарга на бездіяльність Заводського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції в межах виконавчого провадження № 47381885 з примусового виконання рішення господарського суду Миколаївської області від 31.03.2015 року по справі №915/264/15 підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 34, 43, 86, 121-2 ГПК України, господарський суд, -

У Х В А Л И В:

1. Скаргу задовольнити.

2. Визнати неправомірною бездіяльність Заводського Відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції, яка полягає в наступному:

- не виставлено на списання з рахунків боржника ФОП ОСОБА_1 в ПАТ «Український інноваційний банк» платіжні вимоги, тоді як відомості про наявність коштів отримані виконавчою службою ще 11.06.2015 року;

- не перевірено наявність у боржника ФОП ОСОБА_1 іншого майна, яке використовується нею у господарській діяльності в приміщенні їдальні Миколаївського коледжу транспортної інфраструктури за адресою: АДРЕСА_3, яке в разі наявності повинно бути описане, арештоване та виставлене на прилюдні торги;

- не надано відповіді на запит ДП «Миколаївський морський торгівельний порт» № 09/822 від 23.07.2015 року;

- не повідомлено ДП «Миколаївський морський торгівельний порт» про результати розгляду скарги № 09/930 від 21.08.2015 року у встановлений ч.8 ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження» строк та не направлено копії постанови за результатами розгляду скарги.

3. Зобов'язати Заводський Відділ державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції:

- усунути порушення прав ДП «Миколаївський морський торгівельний порт», здійснити дії з примусового виконання рішення господарського суду Миколаївської області від 31.03.2015 року по справі № 915/264/15 та стягнути з ФОП ОСОБА_1 на користь ДП «Миколаївський морський торгівельний порт» - 5768,68 грн. основного боргу, 1127,10 грн. пені, 876,87 грн. - штрафу та 1827,00 грн. - судового збору;

- відреагувати належним чином на скаргу ДП «Миколаївський морський торгівельний порт» № 09/930 від 21.08.2015 року на бездіяльність державного виконавця.

Суддя О.Г. Смородінова