КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" жовтня 2015 р. Справа№ 910/16296/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ропій Л.М.

суддів: Рябухи В.І.

Калатай Н.Ф.

за участю представників:

від позивача: Петровська А.Л. - представник, дов. № 304 від 12.05.2015;

від відповідача: Попічко Р.Р. - представник дов. № Д-058/2014 від 28.02.2014;

Шендріков Д.О. - представник, дов. № Д-059/2014 від 28.02.2014;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський Акціонерний Банк" та Державного підприємства Державна компанія з експорту та імпорту продукції і послуг військового та спеціального призначення "Укрспецекпорт"

на рішення Господарського суду міста Києва від 21.07.2015

у справі № 910/16296/15 (суддя Чинчин О. В.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський Акціонерний Банк"

до Державного підприємства Державна компанія з експорту та імпорту продукції і послуг військового та спеціального призначення "Укрспецекпорт"

про стягнення заборгованості в розмірі 5 940,20 грн.

На підставі ст.ст. 77, 99 ГПК України у судовому засіданні 12.10.2015 оголошено перерву у розгляді апеляційної скарги у справі № 910/16296/15 до 26.10.2015.

ВСТАНОВИВ:

Позов заявлено про стягнення з відповідача заборгованості по сплаті комісії за обслуговування гарантії в сумі 3 743,68 грн. за договором про забезпечення надання гарантії № 224/Г/USE-12.2-59-Д/Г-10 від 18.03.2010, пені в сумі 834,12 грн., 3% річних в сумі 49,42 грн. та збитків від інфляції в сумі 1 312,98 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 21.07.2015, повний текст якого складений 24.07.2015, у справі № 910/16296/15 позов задоволено частково, до стягнення з відповідача на користь позивача присуджено заборгованість по сплаті комісії за обслуговування гарантії в сумі 3 743,68 грн., 3% річних в сумі 49,42 грн., збитки від інфляції в сумі 1 277,10 грн. та пеня в сумі 822,70 грн., в іншій частині позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог ґрунтується на тому, що матеріалами справи доведений факт невиконання відповідачем своїх обов'язків по оплаті комісії за обслуговування гарантії за спірним договором на заявлену до стягнення суму, а часткове задоволення позовних вимог про стягнення пені та збитків від інфляції на помилках, допущених позивачем при розрахунку зазначених вимог.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, Публічне акціонерне товариство "Всеукраїнський Акціонерний Банк" звернулось з апеляційною скаргою в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва у справі № 910/16296/15 від 21.07.2015, в частині стягнення заборгованості у розмірі 5 892,90 грн. (вказана сума становить загальну суму вимог позивача, які задоволенні оспорюваним рішенням - примітка суду) та прийняти постанову, якою задовольнити позовні вимоги позивача та стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 5 940,20 грн.

В апеляційній скарзі позивач зазначив про те, що при ухваленні оспорюваного рішення судом першої інстанції невірно здійснено розрахунки пені та збитків від інфляції, які призвели до зменшення суми, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Не погоджуючись з рішенням, Державне підприємство Державна компанія з експорту та імпорту продукції і послуг військового та спеціального призначення "Укрспецекпорт" звернулось з апеляційною скаргою в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 21.07.2015 у справі № 910/16296/15 та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

В апеляційній скарзі відповідач послався на те, що спірне рішення прийнято з неправильним застосуванням норм матеріального і процесуального права та неповним з'ясуванням всіх обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору.

В обґрунтування зазначеної позиції відповідач послався на ті саме обставини, що й під час розгляду справи в суді першої інстанції, а саме на те, що ним було вжито всіх необхідних та залежних від нього заходів щодо виконання свого обов'язку по оплаті спірної комісії, а неотримання позивачем вказаних коштів було наслідком дій самого позивача, які полягали у невиконанні платіжних доручень відповідача.

Також відповідач зазначив і про те, що умовами укладених між сторонами договору про забезпечення надання гарантії № 224/Г/USE-12.2-59-Д/Г-10 від 18.03.2010, договору застави майнових прав № 224/Г-З/USE-12.2-60-Д/Г-10 від 18.03.2010, договору відступлення права вимоги з відкладальною обставиною № 224/Г-У/USE-12.2-61-Д/Г-10 від 18.03.2010 та договору строкового банківського вкладу "Комфорт" № 265ІВ /USE-12.2-58-Д/Г-10 від 18.03.2010 сторони встановили всі необхідні та достатні правові підстави для реалізації позивачем його права на самостійне договірне списання грошових коштів з рахунків відповідача у разі не проведення останнім оплати комісії за спірним договором, проте позивач вказаним правом не скористався, а відтак, відповідач не може нести відповідальність за бездіяльність позивача як кредитора, який не приступив до виконання зобов'язання.

У письмовому поясненні, наданому через відділ документального забезпечення суду 09.10.2015, відповідач, зокрема, зазначає про неспроможність позивача надавати відповідачу послуги за договором гарантії в період запровадження тимчасової адміністрації.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач заперечує проти доводів скарги позивача, посилаючись, зокрема, на те, що позивачем не зазначено періоду, за який нараховано комісію; на положення ст. 606, ч. 2 ст. 1071 ЦК України.

Дослідивши матеріали апеляційної скарги, матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, з урахуванням правил ст. ст. 99, 101 Господарського процесуального кодексу України, згідно з якими апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення господарського суду у повному обсязі, колегія суддів встановила таке.

18.03.2010 Відкрите акціонерне товариство Всеукраїнський Акціонерний Банк, правонаступником якого є позивач, як гарант, та відповідач, як принципал, уклали договір про забезпечення надання гарантії №224/Г/USE-12.2-59-Д/Г-10 (далі Договір) (а.с. 23-25), відповідно до умов якого позивач за дорученням відповідача забезпечує випуск банком Arab African International Bank гарантії виконання зобов'язань на суму 6 019,09 доларів США на користь Управління озброєнь Міністерства оборони Уряду Арабської республіки Єгипет згідно із контрактом №CAIRO/N/LP/UKRSPETSEXPORT/2009/24/USE-17.1-99-К/КЕ-09 від 03.05.2009.

Відповідно до п.1.2 Договору для забезпечення випуску гарантії банком Arab African International Bank позивач випускає контргарантію на користь банку Arab African International Bank для подальшого випуску гарантії банком Arab African International Bank на користь Управління озброєнь Міністерства оборони Уряду Арабської республіки Єгипет.

Матеріалами справи № 910/16296/15 підтверджується факт випуску позивачу на виконання Договору контргарантії.

В пункті 1.3 Договору сторони погодили, що контргарантія надається на строк до 03.12.2011 і набуває чинності з дати випуску. Гарантія надається на строк 20 місяців. Строк дії Договору - до 19.12.2011, але в будь-якому разі до повного виконання сторонами взятих на себе зобов'язань за Договором.

Сторонами неодноразово вносились зміни до Договору.

Так, згідно з п. 1.3 Договору в редакції договору про внесення змін № 7 від 28.08.2014, контргарантія надається на строк до 15.01.2015. Гарантія надається на строк до 31.12.2014. Строк виконання зобов'язань відповідач перед позивачем за Договором - 30.01.2015, але в будь-якому разі до повного виконання сторонами взятих на себе зобов'язань за Договором.

Згідно з п. 1.6 Договору відповідач сплачує позивачу:

- комісію за надання та обслуговування контргарантії згідно з діючими тарифами позивача, зокрема: за підготовку надання контргарантії - 100,00 доларів США, за обслуговування покритої грошовими коштами клієнта контргарантії - 0,3% від суми контргарантії за квартал або його частину, мін. 200,00 доларів США, інші комісії згідно з тарифами позивача;

- комісію за взяття зобов'язань по контргарантії у розмірі 2,5% процентів річних від суми наданої контргарантії, яка сплачується за період з дати випуску контргарантії і до дня виконання позивачем зобов'язань перед банком Arab African International Bank за наданою контргарантією або до закінчення строку дії гарантії;

- комісійні банка Arab African International Bank та інших банків (у разі виникнення).

За умовами п. 2.1.1 Договору відповідач прийняв на себе зобов'язання сплачувати на рахунок №0120 у позивача:

- комісію за підготовку надання контргарантії (п.1.6.1 Договору) протягом 15 днів з дати надання контргарантії (одноразово). Комісія сплачується у гривневому еквіваленті по курсу НБУ на дату надання контргарантії;

- комісію за обслуговування контргарантії (п.1.6.1 Договору) протягом 15 днів з дати надання контргарантії і далі не пізніше 15 днів з початку наступного розрахункового кварталу дії контргарантії (щоквартально). Комісія сплачується у гривневому еквіваленті по курсу НБУ на перший робочий день дії розрахункового кварталу;

- комісію за прийняття зобов'язань (п.1.6.2 Договору) не пізніше 15 числа місяця наступного за розрахунковим, за розрахунковий місяць (щомісячно). Комісія сплачується у гривневому еквіваленті по курсу НБУ на останній робочий день дії розрахункового місяця.

Звертаючись до суду з цим позовом, позивач посилається на неналежне виконання відповідачем прийнятих на себе за Договором обов'язків по сплаті позивачу комісії за обслуговування гарантії, внаслідок чого утворилась заборгованість перед позивачем у справі по сплаті вказаної комісії в сумі 3 743,68 грн.

З матеріалів справи слідує, що відповідач проти наявності у нього невиконаного обов'язку оплатити позивачу комісію за обслуговування гарантії в сумі 3 743,68 грн. не заперечив, пославшись лише на те, що умовами укладених між сторонами Договору, договору застави майнових прав № 224/Г-З/USE-12.2-60-Д/Г-10 від 18.03.2010, договору відступлення права вимоги з відкладальною обставиною № 224/Г-У/USE-12.2-61-Д/Г-10 від 18.03.2010 та договору строкового банківського вкладу "Комфорт" № 265ІВ /USE-12.2-58-Д/Г-10 від 18.03.2010 сторони встановили всі необхідні та достатні правові підстави для реалізації позивачем його права на самостійне договірне списання грошових коштів з рахунків відповідача у разі не проведення останнім оплати комісії за Договором, проте позивач вказаним правом не скористався, а відтак, відповідач не може нести відповідальність за бездіяльність позивача як кредитора, який не приступив до виконання зобов'язання.

Щодо вказаних посилань колегія суддів зазначає відповідачу про те, що умови всіх перелічених відповідачем договорів дійсно дають позивачу право проводити самостійне договірне списання грошових коштів з рахунків відповідача у разі не проведення останнім оплати комісії за Договором, проте вказане є правом позивача, яке він реалізує за власним бажанням, а не його обов'язком, тобто у випадку невиконання відповідачем обов'язку по сплаті комісії право позивача на отримання від відповідача коштів не вичерпується лише списанням таких коштів з рахунку відповідача, а відтак, звернення до суду з позовом про стягнення з відповідача такої комісії не є ані порушенням умов укладених між сторонами договорів, ані приписів чинного законодавства.

Слід зазначити і про те, що позивач на даний час перебуває в процедурі ліквідації, з огляду на що, відповідно до приписів чинного законодавства, здійснення будь - яких фінансових операцій можливе виключно у межах процедури ліквідації банку та у порядку, передбаченому Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" від 23.02.2012 № 4452-VI.

Отже, матеріалами справи належним чином підтверджений факт невиконання відповідачем прийнятого за Договором обов'язку по сплаті позивачу комісії за обслуговування гарантії в сумі 3 743,68 грн.

Згідно з ч.1 ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу (ч.2 ст.11 ЦК України).

Згідно з п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

В ч.ч. 1, 2 ст. 12 ЦК України передбачено, що особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд; нездійснення особою своїх цивільних прав не є підставою для їх припинення, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства; одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Матеріали справи не містять доказів виконання відповідачем зобов'язання з оплати позивачу комісії за обслуговування гарантії в сумі 3 743,68 грн., а відтак, суд першої інстанції правомірно задовольнив позовні вимоги позивача, в частині стягнення з відповідача основного боргу в сумі 3 743,68 грн. Рішення суду першої інстанції в цій частині залишається без змін.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача пені в сумі 834,12 грн., слід зазначити таке.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до п. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, передбачені договором або законом, в тому числі і сплата неустойки.

Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пунктом 4.1 Договору передбачено, що за невиконання або несвоєчасне виконання умов п.п.2.1.1, 2.1.2, 2.1.3, 2.1.7, 2.1.8, 2.1.9, 2.1.10 цього Договору відповідач сплачує позивачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми невиконаного або несвоєчасно виконаного зобов'язання.

Як вірно встановлено судом першої інстанції позивачем при розрахунку пені допущено помилки, з огляду на що позовні вимоги про стягнення пені підлягають задоволенню за уточненим розрахунку суду першої інстанції в сумі 822,70 грн. Рішення суду першої інстанції в цій частині залишається без змін.

Щодо позовних вимог про стягнення 3% річних в сумі 49,42 грн. та збитків від інфляції в сумі 1 312,98 грн. слід зазначити таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції щодо наявності у виконаному позивачем розрахунку збитків від інфляції помилок, з огляду на що, суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив позовні вимоги про стягнення збитків від інфляції за розрахунком суду в сумі 1 277,10 грн., а 3% річних - за розрахунком позивача в сумі 49,42 грн. Рішення суду першої інстанції в цій частині залишається без змін.

Позивачем до позовної заяви надано розрахунок заборгованості відповідача перед позивачем по комісії, та із нарахуванням пені, інфляційних збитків та 3% річних, із зазначенням дат, періодів, розмірів курсу долара США.

Твердження відповідача про неспроможність позивача надавати відповідачу послуги за Договором спростовується матеріалами справи; постанова Правління Національного банку України за № 188 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський Акціонерний Банк" була прийнята лише 19.03.2015.

Щодо помилок у розмірах нарахованих позивачем пені та збитків від інфляції, то останні є лише арифметичними.

Враховуючи вищевикладене, апеляційні скарги Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський Акціонерний Банк" та Державного підприємства Державна компанія з експорту та імпорту продукції і послуг військового та спеціального призначення "Укрспецекпорт" задоволенню не підлягають, рішення Господарського суду міста Києва від 21.07.2015 у справі № 910/16296/15 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам і матеріалам справи, підстав для його скасування не вбачається.

Судові витрати на подачу апеляційних скарг, відповідно до ст.ст. 44, 49 ГПК України, покладаються на їх заявників.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення Господарського суду міста Києва від 21.07.2015 у справі № 910/16296/15 залишити без змін, апеляційні скарги Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський Акціонерний банк" та Державного підприємства Державна компанія з експорту та імпорту продукції і послуг військового та спеціального призначення "Укрспецекпорт" залишити без задоволення.

2. Повернути до Господарського суду міста Києва матеріали справи № 910/16296/15.

Повний текст постанови складено 11.11.2015.

Головуючий суддя Л.М. Ропій

Судді В.І. Рябуха

Н.Ф. Калатай