РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.11.2015Справа №910/20322/15

За позовомУкррослізинг Сайпрус Лімітед (Ukrrosleasing Cyprus Limited)
до Комунального підприємства «Київський метрополітен»
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Товариство з обмеженою відповідальністю «Укррослізинг»
простягнення ,44 грн
Та за зустрічним
позовомКомунального підприємства «Київський метрополітен»
до 1) Укррослізинг Сайпрус Лімітед (Ukrrosleasing Cyprus Limited), 2) Товариства з обмеженою відповідальністю «Укррослізинг»
провизнання недійсним договору

Суддя Смирнова Ю.М.

Представники (за первісним позовом):

від позивачаБобрик В.І. - представник
від відповідачаКовтун Т.О., Машкіна Л.А. - представники
від третьої особине з'явився
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Укррослізинг Сайпрус Лімітед (Ukrrosleasing Cyprus Limited) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Комунального підприємства «Київський метрополітен» заборгованості за Договором №16-Упр-09 на фінансові лізингові послуги від 16.07.2009 зі сплати лізингових платежів на загальну суму ,60 грн, що включає в себе заборгованість з відшкодування вартості предмета лізингу у розмірі 301624600,55 грн, винагороди лізингодавця у розмірі 98274492,04 грн та коригування заборгованості з лізингових платежів на коефіцієнт коригування KNBU у розмірі 756249425,01 грн. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач, зокрема, посилається на те, що право вимоги щодо сплати заявленої до стягнення суми заборгованості виникло у позивача в результаті укладення з Товариством з обмеженою відповідальністю «Укррослізинг» Договору відступлення права вимоги від 28.07.2015.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем умов Договору №16-Упр-09 на фінансові лізингові послуги від 16.07.2009 в частині сплати передбачених вказаним Договором лізингових платежів.

Оскільки право вимоги виплати простроченої заборгованості відповідних лізингових платежів було відступлено Укррослізинг Сайпрус Лімітед (Ukrrosleasing Cyprus Limited) а підставі договору відступлення права вимоги від 28.07.2015, позивач просить стягнути суму заборгованості на його користь.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.08.2015 за вказаним позовом порушено провадження у справі №910/20322/15, залучено до участі у справі Товариство з обмеженою відповідальністю «Укррослізинг» третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача та призначено справу до розгляду.

11.09.2015 до Господарського суду міста Києва надійшла зустрічна позовна заява Комунального підприємства «Київський метрополітен» до Укррослізинг Сайпрус Лімітед (Ukrrosleasing Cyprus Limited) та Товариства з обмеженою відповідальністю «Укррослізинг» про визнання недійсним Договору відступлення права вимоги від 28.07.2015.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.09.2015 зустрічний позов Комунального підприємства «Київський метрополітен» у справі №910/20322/15 прийнято для спільного розгляду з первісним позовом.

В судовому засіданні 24.09.2015 оголошувалась перерва до 01.10.2015.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.10.2015 за клопотанням сторін за первісним позовом продовжено строк розгляду спору у справі №910/20322/15 на 15 днів, а в судовому засіданні оголошено перерву до 15.10.2015.

15.10.2015 позивачем за первісним позовом було подано заяву про зменшення позовних вимог, в якій позивач просив суд стягнути з відповідача ,04 грн, з яких заборгованість з відшкодування вартості предмета лізингу у розмірі 301624600,55 грн, винагороди лізингодавця у розмірі 98274492,04 грн та коригування заборгованості з лізингових платежів на коефіцієнт коригування KNBU у розмірі 749463439,45 грн.

Заяву позивача за первісним позовом про зменшення позовних вимог прийнято судом до розгляду.

В судовому засіданні 15.10.2015 оголошувалась перерва до 03.11.2015.

03.11.2015 від позивача надійшла заява про збільшення позовних вимог, в якій позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість зі сплати лізингових платежів на загальну суму ,11 грн, що включає в себе заборгованість з відшкодування вартості предмета лізингу у розмірі 301624600,55 грн, винагороди лізингодавця у розмірі 98274492,04 грн та коригування заборгованості з лізингових платежів на коефіцієнт коригування KNBU у розмірі 806187106,53 грн.

Заяву позивача про збільшення розміру позовних вимог прийнято судом до розгляду.

В судовому засіданні 03.11.2015 оголошувалась перерва до 11.11.2015.

11.11.2015 до початку судового засідання через канцелярію суду від позивача надійшла заява про зменшення позовних вимог, в якій позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість зі сплати лізингових платежів на загальну суму ,44 грн, що включає в себе заборгованість з відшкодування вартості предмета лізингу у розмірі 301624600,55 грн, винагороди лізингодавця у розмірі 98274492,04 грн та коригування заборгованості з лізингових платежів на коефіцієнт коригування KNBU у розмірі 792882709,85 грн.

Заява позивача за первісним позовом про зменшення розміру позовних вимог відповідає вимогам ст. 22 Господарського процесуального кодексу України, а тому вказана заява приймається судом до розгляду.

Отже, первісні позовні вимоги розглядаються в редакції заяви позивача про зменшення позовних вимог, поданої 11.11.2015.

В судове засідання, призначене на 11.11.2015, представник позивача за первісним позовом з'явився, первісні позовні вимоги підтримав, проти задоволення зустрічного позову заперечив.

Представники відповідача в судове засідання з'явилися, проти задоволення первісного позову заперечили, зустрічний позов підтримали.

В обґрунтування своїх заперечень відповідач за первісним позовом вказує на недійсність Договору відступлення права вимоги від 28.07.2015 у зв'язку з тим, що передані за вказаним договором права стосуються вимоги, яка не є дійсною вимогою на момент укладення такого договору, що суперечить положенням ст.ст. 203, 514 Цивільного кодексу України. Також відповідач зазначає, що за своїм змістом спірний договір є договором факторингу, який позивач не мав права укладати з огляду на відсутність у нього статусу фінансової установи та відповідної ліцензії.

У судовому засіданні 11.11.2015 відповідачем подано додаткові пояснення по справі, в яких відповідач зустрічний позов підтримує та, з огляду на укладення сторонами спірного договору додаткової угоди від 02.11.2015 до цього договору, просить суд визнати недійсними Договір відступлення права вимоги від 28.07.2015 та Додаткову угоду №1 від 02.11.2015 до нього.

Представники третьої особи за первісним позовом (відповідача-2) в судове засідання, призначене на 11.11.2015, не з'явилися.

В судовому засіданні судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників учасників процесу, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

16.07.2009 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Укррослізинг» (лізингодавець) та Комунальним підприємством «Київський метрополітен» (лізингоодержувач) укладено договір №16-Упр-09 на фінансові лізингові послуги (вагони метрополітену) (надалі - Договір).

Відповідно до п. 2.1 Договору лізингодавець надає, а лізингоодержувач отримує фінансові лізингові послуги (вагони метрополітену).

Відповідно до п.2.2 Договору лізигодавець набуває у власність у продавця (виробника) предмет лізингу (майно), визначений у специфікації (додаток №1), комплектація, технічні параметри, гарантія якості,необхідний склад документації якого задовольняють потреби лізингоодержувача вказані у технічних вимогах (додаток №2) і передає його лізингоодержувачу за плату в тимчасове володіння і користування на умовах фінансового лізингу з подальшою передачею у власність (далі - лізинг), визначених даним Договором.

Протягом 2009-2013 років до Договору вносилися зміни шляхом укладення наступних додаткових угод: Додаткова угода №1 від 17.07.2009; Додаткова угода №2 від 08.09.2009; Додаткова угода №3 від 14.09.2009; Додаткова угода №3/1 від 15.10.2009; Додаткова угода №4 від 19.10.2009; Додаткова угода №5 від 19.10.2009; Додаткова угода №6 від 02.11.2009; Додаткова угода №7 від 21.01.2010; Додаткова угода №8 від 08.02.2010; Додаткова угода №9 від 18.03.2010; Додаткова угода №10 від 19.03.2010; Додаткова угода №11 від 30.06.2010; Додаткова угода №12 від 30.07.2010; Додаткова угода №13 від 13.09.2010; Додаткова угода №13/1 від 16.12.2010; Додаткова угода №14 від 25.02.2011; Додаткова угода №15 від 11.04.2011; Додаткова угода №16 від 01.09.2011; Додаткова угода №17 від 01.02.2012; Додаткова угода №18 від 05.03.2012; Додаткова угода №19 від 23.03.2012; Додаткова угода №20 від 06.08.2012; Додаткова угода №21 від 28.09.2012; Додаткова угода №22 від 30.10.2012; Додаткова угода №23 від 30.11.2012; Додаткова угода №24 від 28.12.2012; Додаткова угода №25 від 16.01.2013; Додаткова угода №26 від 29.01.2013; Додаткова угода №27 від 18.06.2013; Додаткова угода №28 від 16.09.2013.

Згідно з п.1.1 Договору (в редакції додаткової угоди №11 від 30.06.2010) предмет лізингу - це вагони головні (з кабіною керування) та вагони проміжні (без кабіни керування) вказані в Специфікації (Додаток №1), які Лізингодавець набуває у власність у Продавця на підставі та на умовах Договору купівлі-продажу та передає його Лізингоодержувачу у користування на умовах цього Договору. Предмет лізингу складається з окремих одиниць (партій). Предмет лізингу та його характеристики обирає Лізингоодержувач.

Відповідно до Специфікації (додаток 1 до Договору) предметом лізингу є 100 вагонів метрополітену - 40 вагонів головних (з кабіною керування) та 60 вагонів проміжних (без кабіни керування).

Згідно з п. 2.3 Договору строк передачі строк передачі Лізингодавцем Лізингоодержувачу Предмету лізингу в повному обсязі визначається в Графіку поставки Предмету лізингу (Додаток № 3 до Договору лізингу).

Графік поставки Предмету лізингу (Додаток № 3 до Договору лізингу) змінювався Сторонами додатковими угодами до Договору лізингу і в останній редакції (відповідно до додаткової угоди № 20 від 06.08.2012) встановлював строк передачі Лізингодавцем Предмету лізингу з березня 2010 року до серпня 2012 року включно.

Порядок приймання-передачі Предмета лізингу в лізинг, визначений в п.п. 4.6, 4.8, 6.1, 6.4 і 6.6 Договору лізингу (в редакціях додаткових угод № 1 від 17.07.2009, № 11 від 30.06.2011 та № 14 від 15.02.2011), передбачає, що Лізингоодержувач набуває право користування Предметом лізингу на умовах цього Договору з моменту підписання уповноваженими представниками Сторін Акта приймання-передачі Предмету лізингу в лізинг (Додаток № 5). Зазначені пункти Договору лізингу передбачають також складання та підписання Сторонами та Виробником (їх представниками) Актів введення в експлуатацію Предмету лізингу.

На виконання умов Договору лізингу Лізингодавець в період з березня 2010 року до серпня 2012 року включно придбав у Виробників (ПАТ «Крюківський вагонобудівний завод», ЗАТ «Вагонмаш» і ВАТ «Метровагонмаш») та поставив (передав) Лізингоодержувачу загалом 100 вагонів метрополітену - 40 вагонів головних (з кабіною керування) та 60 вагонів проміжних (без кабіни керування). Поставка (передання) вагонів, що складають Предмет лізингу, здійснювалась поетапно відповідно до Графіку поставки Предмету лізингу (Додаток № 3 до Договору лізингу), остання редакція якого викладена додатковою угодою № 20 від 06.08.2012.

За правовою природою Договір №16-Упр-09 від 16.07.2009 є договором фінансового лізингу.

Відповідно до ст. 806 Цивільного кодексу України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).

Згідно з ч. 2 ст. 1 Закону України «Про фінансовий лізинг» за договором фінансового лізингу (далі - договір лізингу) лізингодавець зобов'язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 11 Закону України «Про фінансовий лізинг» лізингоодержувач зобов'язаний своєчасно сплачувати лізингові платежі.

Статтею 16 Закону України «Про фінансовий лізинг» передбачено, що сплата лізингових платежів здійснюється в порядку, встановленому договором. Лізингові платежі можуть включати: а) суму, яка відшкодовує частину вартості предмета лізингу; б) платіж як винагороду лізингодавцю за отримане у лізинг майно; в) компенсацію відсотків за кредитом; г) інші витрати лізингодавця, що безпосередньо пов'язані з виконанням договору лізингу.

Пунктом 1.7 Договору (в редакції додаткової угоди № 3/1 від 15.10.2009) визначено, що лізинговий платіж - сума грошових коштів, що підлягають перерахуванню лізингодавцю в день розрахунку, відповідно до Графіку нарахування лізингових платежів за користування предметом лізингу.

Під час сплати лізинговий платіж підлягає коригуванню лізингоодержувачем на коефіцієнт коригування KNBU - коефіцієнт, що розраховується за фактом зміни офіційного курсу НБУ грн./дол.США між датою укладення цього Договору та датою, що передує даті сплати лізингового платежу, вказаній в Графіку нарахування лізингових платежів, за користування предметом лізингу.

KNBU = «Курс2»/«Курс1», де

«Курс1» - курс, встановлений НБУ для одного Долара США на дату укладення договору.

«Курс2» - курс, встановлений НБУ для одного Долара США на день коли фактично здійснюється лізинговий платіж.

В лізинговий платіж входять суми, скориговані на коефіцієнт коригування і включають: платежі на відшкодування вартості предмета лізингу та винагороду лізингодавця (до складу якої також входять відшкодування відсотків за користування позиковими коштами з метою придбання предмета лізингу, податки, сплачувані відносно предмета лізингу лізингодавцем, інші витрати тощо).

Згідно з п. 3.1 Договору лізингу вартість предмета лізингу за Договором згідно Специфікації (Додаток №1), складає 800000000,00 грн, в т.ч. ПДВ (20 %) - 133 333 333,33 грн. Така сама вартість Предмету лізингу зазначена й в Специфікації (Додаток № 1 до Договору лізингу) в редакції додаткової угоди № 10 від 19.03.2010.

Відповідно до п. 3.2 Договору (в редакції додаткової угоди № 16 від 01.09.2011) загальна сума цього Договору визначається виходячи з Базового графіку лізингових платежів (Додаток 4) та на дату укладення Графіку лізингових платежів (Додаток №4) становить ,52 грн.

Поняття «Базовий графік лізингових платежів» закріплено в п. 1.5 Договору лізингу (в редакції додаткової угоди № 11 від 30.06.2011 року):

Базовий графік лізингових платежів - графік лізингових платежів, який визначає базові розміри та строки оплати Лізингових платежів. Базовий графік лізингових платежів розрахований на відповідний Предмет лізингу, що передається в лізинг, та у відповідності до Графіка поставки Предмета лізингу і підписується у момент укладання цього Договору (Додаток №4).

Базовий графік лізингових платежів є базовим для визначення розміру відповідного лізингового платежу, що підлягає сплаті.

Базовий графік лізингових платежів складається на підставі розрахунку: винагороди Лізингодавця 27 % річних, з урахуванням сплати лізингоодержувачем початкового внеску у розмірі 11,25 % від вартості Предмету лізингу, на який не нараховуються лізингові платежі.

При обчисленні винагороди лізингодавця за конкретний лізинговий період застосовується розрахунок за принципом ануїтету згідно П(С)БУ №14 «Оренда».

Формула визначення коефіцієнту для щомісячного платежу в базовому графіку: де і - відсоткова ставка, к - строк стати лізингу (місяців)

К =(і/12*(1+і/12)к) / (((1+і/12)к)-1)

Формула розрахунку щомісячного платежу, де К - коефіцієнт щомісячного платежу, S-сума тіла лізингу:

А =К*S.

Додатковою угодою № 16 від 01.09.2011 абз. 3 п. 1.5 Договору лізингу було викладено в такій редакції:

«Базовий графік лізингових платежів складається на підставі розрахунку Винагороди лізингодавця, визначеної сторонами в розмірі 22 % річних, з урахуванням сплати лізингоодержувачем початкового внеску у розмірі 11,25 % від вартості Предмету лізингу, на який не нараховуються лізингові платежі.

Відповідно до п. 3.5 Договору (в редакції додаткових угод № 3-1 від 15.10.2009 та № 11 від 30.06.2010) величина лізингових платежів, що підлягає оплаті по кожній одиниці (партії) Предмета лізингу, що передається у лізинг, розраховується згідно з пунктами 1.5 і 1.7 цього Договору та фіксується у Графіку нарахування лізингових платежів, який підписується обома Сторонами, і здійснюються (за умови наявності на бюджетному рахунку Лізингоодержувача коштів відповідного цільового призначення) в наступному порядку:

- лізингові платежі за користування Предметом лізингу сплачуються Лізингоодержувачем ануїтетними щомісячними платежами;

- перший лізинговий платіж по даному Договору за кожну окрему одиницю (партію) Предмета лізингу Лізингоодержувач здійснює не пізніше 10 числа місяця, що слідує за місяцем підписання сторонами Акту приймання-передачі кожної окремої одиниці (партії) Предмета лізингу в лізинг;

- всі наступні лізингові платежі за кожну окрему одиницю (партію) Предмета лізингу сплачуються не пізніше 10 числа місяця, що слідує за місяцем сплати попереднього лізингового платежу. Лізингові платежі сплачуються лізингоодержувачем відповідно до графіка нарахування лізингових платежів.

При безпідставному невиконанні Графіка поставки Лізингодавець зобов'язується переробити Графік лізингових платежів та передати лізингоодержувачу.

При недотриманні з будь-яких підстав строків оплати початкового внеску та/або недотриманні з будь-яких підстав (несплаті лізингових платежів) Графіку лізингових платежів Лізингодавець має право затримати поставку одиниці (партії) Предмету лізингу на співрозмірний строк та надати новий Графік поставки. Лізингоодержувач в свою чергу зобов 'язаний підписати новий Графік поставки та переробити і надати до підписання новий Графік лізингових платежів. Прострочений до оплати початковий внесок та/або лізингові платежі вважаються заборгованістю лізингоодержувача.

Лізингоодержувач при сплаті лізингових платежів, зобов'язаний самостійно проводити коригування кожного поточного лізингового платежу згідно з п. 1.7 даного Договору. При цьому застосування коефіцієнта коригування KNBU не змінює вартість Предмета лізингу, а впливає лише на зміну розміру поточної винагороди лізингодавця, який спрямовує отримані кошти (різницю між фактично отриманими коштами та визначеною сумою в Графіку нарахування лізингових платежів за користування Предметом лізингу сумою поточного лізингового платежу) на відшкодування фінансових збитків, що виникають внаслідок зміни офіційного курсу НБУ української гривні до долару США між датою укладення цього Договору та датою, що передує даті сплати поточного Лізингового платежу.

Під час звіряння розрахунків Сторони вказують KNBU, що були (або мали бути) застосовані під час сплати лізингових платежів.

Відповідно до п. 3.4 Договору лізингу оплата початкового внеску і всіх інших платежів по даному Договору здійснюється Лізингоодержувачем за рахунок міського бюджету.

Згідно з п. 3.7 Договору зобов'язання лізингоодержувача по оплаті лізингових платежів, залишкової вартості Предмету лізингу та інших сум, що підлягають сплаті, вважаються виконаними тільки після перерахування суми відповідного платежу на рахунок лізингодавця. У разі надання лізингоодержувачем платіжного доручення, завіреного банком, в день платежу, датою здійснення відповідного платежу вважається дата, що зазначена в платіжному дорученні.

Відповідно до п. 3.12 Договору лізингоодержувач не має права затримувати лізингові платежі, строк сплати яких настав, навіть з причин завдання шкоди Предмету лізингу.

В обґрунтування первісного позову позивач вказує, що відповідачем неналежним чином виконувались умови Договору в частині сплати передбачених Договором лізингових платежів, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість, розмір якої станом на 28.07.2015 становив 399899092,59 грн, з яких: 301624600,55 грн - відшкодування вартості предмета лізингу та 98274492,04 грн - винагорода лізингодавця.

При цьому, позивач вказує, що станом на 28.07.2015 сума коригування зазначеної заборгованості на коефіцієнт коригування KNBU на вказану дату становив 756249425,01 грн.

28.07.2015 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Укррослізинг» (первинний кредитор) та Укррослізинг Сайпрус Лімітед (Ukrrosleasing Cyprus Limited) (новий кредитор) укладено договір відступлення права вимоги (надалі - Договір відступлення).

Відповідно до п.1.1 Договору відступлення первинний кредитор передає, а новий кредитор приймає право вимоги простроченої заборгованості лізингових платежів, що належить первинному кредитору за Договором №16-Упр-09 на фінансові лізингові послуги (вагони метрополітену) від 16.07.2009 зі змінами та доповненнями (далі - основний договір), укладеним між первинним кредитором як лізингодавцем і Комунальним підприємством «Київський метрополітен» як лізингоодержувачем; іменований надалі боржник, на умовах, визначеним цим договором.

Відповідно до п. 1.2 Договору відступлення станом на дату укладення цього Договору загальна сума простроченої заборгованості Боржника перед Первинним кредитором за лізинговими платежами (надалі - заборгованість) становить 399899092,59 грн, яка включає в себе заборгованість боржника по оплаті:

і) відшкодування вартості Предмета лізингу - 301624600,55 грн,

іі) винагороди Лізингодавця - 98274492,04 грн.

З урахуванням корегування на Коефіцієнт коригування KNBU (згідно п. 1.7 і п. 3.5 Основного договору) сума заборгованості на дату укладення цього Договору складає ,60 грн. При цьому сума коригування Заборгованості на Коефіцієнт коригування KNBU (згідно п. 1.7 і п. 3.5 Основного договору) становить 756249425,01 грн, виходячи з того, що офіційний курс гривні до долара США, встановлений Національним банком України на дату укладення цього Договору, становить 22,062278 гривень за 1 долар США, а показник Коефіцієнта коригування KNBU на дату укладення цього Договору становить 2,9.

В п. 1.3 Договору відступлення сторони передбачили, що відповідно до умов цього Договору, Первинний кредитор передає, а Новий кредитор отримує право замість Первинного кредитора вимагати від Боржника виплати на його користь Заборгованості в розмірі, зазначеному в п. 1.2 цього Договору, з можливістю коригування суми Заборгованості на Коефіцієнт коригування KNBU відповідно до п. 1.7 і п. 3.5 Основного договору на дату платежу (платежів) Боржника з оплати Заборгованості та/або на дату пред'явлення Боржникові вимоги (вимог) з оплаті Заборгованості, а також з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, три відсотки річних від суми Заборгованості (стаття 625 Цивільного кодексу України), всіх неустойок та інших грошових санкцій, нарахованих на суму Заборгованості, якщо такі передбачені Основним договором та/або законодавством України.

В подальшому між позивачем та третьою особою було укладено додаткову угоду №1 від 02.11.2015 до Договору відступлення, якою, зокрема, внесено зміни до п. 1.3 Договору відступлення та виключено з нього такі слова: «а також з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, три відсотки річних від суми заборгованості (стаття 625 Цивільного кодексу України), всіх неустойок та інших грошових санкцій, нарахованих па суму Заборгованості, якщо такі передбачені основним договором та/або законодавством України».

Пунктом 1.4 Договору відступлення передбачено, що право вимоги виплати лізингових платежів за Основним договором, нарахованих починаючи з 29 липня 2015 року, а також всі інші права Лізингодавця за Основним договором від Первинного кредитора Новому кредитору, з урахуванням викладеного в п. 1.3 цього Договору, на підставі цього Договору не передаються, і Первинний кредитор надалі залишається бути стороною (Лізингодавцем) за Основним договором.

Відповідно до п. 2.1 Договору відступлення (в редакції додаткової угоди №1 від 02.11.2015) за відступлення права вимоги за цим Договором Новий кредитор сплачує Первинному кредитору 52 403 859,55 доларів США, що за офіційним курсом гривні до долара США, встановленим Національним банком України на дату укладення цього Договору (22,062278 гри. за 1 дол. США), дорівнює еквіваленту розміру Заборгованості з коригуванням на Коефіцієнт коригування KNBU (відповідно до п. 1.7 і п. 3.5 Основного договору) на дату укладення цього Договору).

Додатковою угодою №1 від 02.11.2015 також доповнено Договір п. 2.2 у такій редакції: «Новий кредитор сплачує Первинному кредитору суму, вказану в п. 2.1 цього Договору, не пізніше 27 листопада 2015року».

В п. 1 Додаткової угоди визначено, що сторони за Договором не здійснюють фінансування одна одної у зв'язку із відступленням відповідного права вимоги до Боржника, Договір не є договором факторингу та зобов'язання за ним не регулюються ст.ст. 1077-1086 Цивільного кодексу України та іншими положеннями чинного законодавства України про факторинг і фінансові послуги.

Отже, фактично позовні вимоги у даній справи ґрунтуються на тому, що право вимоги заявленої до стягнення суми заборгованості за Договором №16-Упр-09 на фінансові лізингові послуги (вагони метрополітену) від 16.07.2009 виникло у позивача на підставі укладеного між позивачем та третьою особою Договору відступлення.

В свою чергу, у зустрічній позовній заяві відповідач вказує на наявність підстав для визнання вказаного Договору відступлення недійним.

Згідно зі ст. 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків; правочин може вчинятися усно або в письмовій формі.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Частинами 1-3, 5 та 6 ст. 203 Цивільного кодексу України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Суд відзначає, що за своєю правовою природою укладений 28.07.2015 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Укррослізинг» та Укррослізинг Сайпрус Лімітед (Ukrrosleasing Cyprus Limited) Договір є договором відступлення права вимоги.

Відповідно до ст.512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно з ч. 1 ст. 513 Цивільного кодексу України правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

У відповідності до ст.514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, згідно з нормами чинного законодавства відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. (Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 02.10.2012 №3-42гс12).

За умовами спірного Договору відступлення права вимоги позивачу передається право вимоги простроченої заборгованості лізингових платежів.

Відповідно до п. 1.7 Договору (в редакції додаткової угоди № 3/1 від 15.10.2009), лізинговий платіж - сума грошових коштів, що підлягають перерахуванню лізингодавцю в день розрахунку, відповідно до Графіку нарахування лізингових платежів за користування предметом лізингу. В лізинговий платіж входять суми, скориговані на коефіцієнт коригування і включають: платежі на відшкодування вартості предмета лізингу та винагороду лізингодавця (до складу якої також входять відшкодування відсотків за користування позиковими коштами з метою придбання предмета лізингу, податки, сплачувані відносно предмета лізингу лізингодавцем, інші витрати тощо).

Отже, з положень п. 1.7 Договору (в редакції додаткової угоди № 3/1 від 15.10.2009) вбачається, що сума коригування платежів на коефіцієнт коригування KNBU є складовою частиною лізингового платежу.

В свою чергу, за змістом п. 1.7 Договору (в редакції додаткової угоди №3/1 від 15.10.2009) лізинговий платіж підлягає коригуванню лізингоодержувачем на коефіцієнт коригування KNBU саме під час сплати платежу, а наведений у формулі, за якою визначається відповідний коефіцієнт, показник «Курс2» визначається як курс, встановлений НБУ для одного Долара США на день коли фактично здійснюється лізинговий платіж.

З аналізу вказаних положень Договору слідує, що підставою для виникнення у лізингоодержувача обов'язку зі сплати суми коригування заборгованості на коефіцієнт KNBU є факт сплати наведених у відповідному Графіку платежів (в незалежності від того, чи мало місце прострочення сплати платежу, чи ні).

З матеріалів справи вбачається та сторонами не заперечується, що заявлена до стягнення сума заборгованості відповідача з відшкодування вартості предмета лізингу у розмірі 301624600,55 грн та винагороди лізингодавця у розмірі 98274492,04 грн сплачена відповідачем не була. Відтак, в силу положень п. 1.7 Договору (в редакції додаткової угоди №3/1 від 15.10.2009) обов'язок відповідача зі сплати суми коригування вказаної заборгованості на коефіцієнт коригування KNBU станом на момент укладення Договору відступлення не виникав.

Отже, заборгованість зі сплати лізингових платежів (невід'ємною частиною якої є сума коригування заборгованості з лізингових платежів на коефіцієнт коригування KNBU), право вимоги зі сплати якої передано за спірним договором, не є дійсною вимогою, що існувала на момент переходу цих прав, а тому укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Укррослізинг» та Укррослізинг Сайпрус Лімітед Договір відступлення права вимоги від 28.07.2015 суперечить вимогам ст.ст. 203, 514 Цивільного кодексу України.

При цьому, судом відхиляться доводи позивача про те, що спірний Договір за своїм змістом є договором факторингу з огляду на таке.

Відповідно до ст.1077 Цивільного кодексу України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов'язання клієнта перед фактором.

Згідно зі ст. 1079 Цивільного кодексу України сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб'єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.

За змістом п. 1 Розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг №352 від 06.02.2014 «Про віднесення операцій з фінансовими активами до фінансових послуг та внесення змін до розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 03 квітня 2009 року N 231», до фінансової послуги факторингу відноситься сукупність таких операцій з фінансовими активами (крім цінних паперів та похідних цінних паперів):

фінансування клієнтів - суб'єктів господарювання, які уклали договір, з якого випливає право грошової вимоги;

набуття відступленого права грошової вимоги, у тому числі права вимоги, яке виникне в майбутньому, до боржників за договором, на якому базується таке відступлення;

отримання плати за користування грошовими коштами, наданими у розпорядження клієнта, у тому числі шляхом дисконтування суми боргу, розподілу відсотків, винагороди, якщо інший спосіб оплати не передбачено договором, на якому базується відступлення.

Отже, необхідними ознаками для кваліфікації правовідносин як факторингу є, в тому числі, здійснення фінансування клієнта та отримання фактором плати за користування клієнтом грошовими коштами, які надаються під відступлення права вимоги.

В свою чергу, відступлення права вимоги є правочином (договором), на підставі якого старий кредитор передає свої права новому кредитору, а новий кредитор приймає ці права і зобов'язується або не зобов'язується їх оплатити. Договір відступлення права вимоги може бути оплатним, якщо в ньому передбачений обов'язок нового кредитора надати старому кредитору якесь майнове надання замість отриманого права вимоги. В такому випадку на відносини цесії розповсюджують положення про договір купівлі-продажу.

Зі змісту Договору відступлення права вимоги від 28.07.2015 (з урахуванням змін, внесених додатковою угодою №1 від 02.11.2015 як невід'ємної частини вказаного договору) вбачається, що визначена в п. 2.1 Договору відступлення сума коштів у розмірі 52403859,55 доларів США є платою нового кредитора за отримане право вимоги, а не фінансуванням первісного кредитора в розумінні ст. 1077 Цивільного кодексу України. Тому вказаний правочин не є договором факторингу, а є оплатним договором відступлення права вимоги.

За таких обставин, враховуючи, що Договір відступлення права вимоги від 28.07.2015 положенням ст.ст. 203, 514 Цивільного кодексу України, вимоги позивача за зустрічним позовом про визнання даного договору недійсним є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 Цивільного кодексу України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

Оскільки вимоги позивача за первісним позовом ґрунтуються на тому, що право вимоги заявленої до стягнення суми заборгованості за Договором №16-Упр-09 від 16.07.2009 виникло у позивача на підставі Договору відступлення права вимоги, а суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення зустрічних позовних вимог та визнання вказаного Договору та Додаткової угоди до нього недійсними (у зв'язку з чим такий правочин в силу ч.1 ст. 216 Цивільного кодексу України не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю), вимоги позивача за первісним позовом про стягнення на його користь заборгованості відповідача зі сплати лізингових платежів є безпідставними та задоволенню не підлягають.

У відповідності до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання первісного позову покладаються на позивача за первісним позовом. Судовий збір за подання зустрічного позову покладається на відповідачів за зустрічним позовом в рівних частинах.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні первісного позову відмовити повністю.

2. Зустрічний позов задовольнити повністю.

3. Визнати недійсним Договір відступлення права вимоги від 28.07.2015, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Укррослізинг» та Укррослізинг Сайпрус Лімітед (Ukrrosleasing Cyprus Limited), та Додаткову угоду №1 від 02.11.2015 до Договору відступлення права вимоги від 28.07.2015, укладену між Товариством з обмеженою відповідальністю «Укррослізинг» та Укррослізинг Сайпрус Лімітед (Ukrrosleasing Cyprus Limited).

4. Стягнути з Укррослізинг Сайпрус Лімітед (Ukrrosleasing Cyprus Limited) (Кеннеді бізнес центр, 2-й поверх, вул.Кеннеді, 12, Р.С.1087, Нікосія, Кіпр, номер реєстрації в реєстрі Республіки Кіпр НЕ257132; Kennedy Business Centre, 2nd floor, 12 Kennedy str., P.C. 1087, Nicosia, Cyprus; НЕ257132) на користь Комунального підприємства «Київський метрополітен» (03056, м.Київ, проспект Перемоги, будинок 35, ідентифікаційний код 03328913) судовий збір у розмірі 609 (шістсот дев'ять) грн 00 коп.

5. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Укррослізинг» (01004, м.Київ, вулиця Дарвіна, будинок 10, приміщення 13, ідентифікаційний код 36258787) на користь Комунального підприємства «Київський метрополітен» (03056, м.Київ, проспект Перемоги, будинок 35, ідентифікаційний код 03328913) судовий збір у розмірі 609 (шістсот дев'ять) грн 00 коп.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено: 16.11.2015

Суддя Ю.М. Смирнова