КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" листопада 2015 р. Справа№ 910/22915/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Дикунської С.Я.

суддів: Алданової С.О.

Коршун Н.М.

при секретарі Рибаруку М.М.

за участю представників:

від позивача не з'явились

від відповідача Єгорова С.О. - дов. №202 від 25.08.2015 р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Гепард»

на ухвалу господарського суду міста Києва

від 30.09.2015 р. (суддя Чинчин О.В.)

у справі №910/22915/15

за позовом Товариства з додатковою відповідальністю

Фабрика паперово-технічних виробів «Тосна»

(далі - ТзДВ ФПТВ «Тосна»)

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Гепард»

(далі - ТОВ «Гепард»)

про зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду міста Києва від 30.09.2015 р. провадження у справі №910/22915/15 припинено, стягнуто з ТОВ «Гепард» на користь ТзДВ ФПТВ «Тосна» судовий збір у розмірі 1 218,00 грн., повернуто позивачу з Державного бюджету України судовий збір в розмірі 609,00 грн., сплачений платіжним дорученням №121 від 26.08.2015 року.

Не погодившись із згаданою ухвалою місцевого суду, ТОВ «Гепард» оскаржило її в апеляційному порядку, просило скасувати та справу передати на розгляд господарського суду міста Києва. На думку апелянта, суд першої інстанції при прийнятті оскарженої ухвали помилково визнав встановленими обставини щодо блокування відповідачем смарт-карти №133122115 й зняття цього блокування, оскільки ці обставини не підтверджено доказами, а відтак мав відмовити в задоволенні позову, а не припиняти провадження у справі тощо.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 29.10.2015 р. апеляційну скаргу ТОВ «Гепард» прийнято до провадження в складі колегії суддів: головуючий суддя Дикунська С.Я., судді: Коршун Н.М., Ткаченко Б.О. та призначено до розгляду на 10.11.2015 року.

Розпорядженням секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду від 10.11.2015 р. змінено склад суду та визначено судову колегію у складі: головуючий суддя Дикунська С.Я., судді: Алданова С.О., Коршун Н.М.

Представник апелянта в судовому засіданні доводи скарги підтримав, просив її задовольнити, оскаржену ухвалу скасувати за наведених в скарзі підстав та справу передати на розгляд господарського суду міста Києва.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, хоча про дату, час і місце розгляду справи його повідомлено належним чином (повідомлення про вручення поштового відправлення наявне в матеріалах справи), про причини неявки апеляційний господарський суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не надіслав, з огляду на приписи ч. 2 ст.102 ГПК України апеляційний господарський суд вважав за необхідне скаргу розглядати за його відсутності.

Заслухавши пояснення представника відповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши долучені до матеріалів справи письмові докази, виходячи з вимог чинного законодавства, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що скарга не підлягає задоволенню.

Так, ТзДВ ФПТВ «Тосна» звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до ТОВ «Гепард» про зобов'язання вчинити дії. Позовні вимоги обґрунтовано укладеним 04.01.2011 р. між відповідачем (продавцем) та позивачем (покупцем) Договором купівлі-продажу №00601К (далі - Договір). За умовами Договору продавець протягом строку його дії зобов'язався передавати у власність покупця смарт-картки та нафтопродукти і відпускати через мережу АЗС визначені додатком №1 до Договору нафтопродукти в асортименті: дизельне пальне, ДП-Євро, неетильовані бензини А-98, А98 Super, А-95, А-95 Premium, А-92 та А-76/80 належної якості (підтверджено сертифікатом якості), газ - пропан, газ - метан, що відповідає державним стандартам, в кількості та за цінами, визначеними відповідно до видаткових накладних, а покупець зобов'язався приймати товар та оплачувати його на умовах Договору. За твердженнями позивача, відповідачем був виставлений рахунок-фактура №44623 від 19.10.2012 р. на суму 10 590,00 грн., який оплачений позивачем, проте продавець неналежним чином виконав взяті на себе зобов'язання й в порушення умов Договору через мережу АЗС відпустив лише 200 л бензину А-95 та 185 л дизпалива. Таким чином, в мережі АЗС залишився невибраним позивачем залишок бензину А-95 в кількості 300 л та дизпалива в кількості 315 л, в зв'язку з чим позивач неодноразово надсилав на адресу відповідача претензії з вимогою повернути придбані залишки пального, однак такі залишились без відповіді й виконання. За таких обставин, позивач звернувся до суду з цим позовом та просив суд зобов'язати відповідача передати йому фактичний залишок придбаного дизпалива (УКТ ЗЕД ) в кількості 315 літрів та бензину А - 95 (УКТ ЗЕД ) в кількості 300 літрів.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 02.09.2015 р. порушено провадження у справі №910/22915/15, судове засідання призначено на 17.09.2015 року.

В ході розгляду справи, місцевим судом було зобов'язано позивача надати докази на підтвердження залишків дизпалива в кількості 315 л та бензину А-95 в кількості 300 л у ТОВ «Гепард», відповідача зобов'язано надати докази на підтвердження передачі позивачу залишку дизпалива в кількості 315 л та бензину А-95 в кількості 300 л.

30.09.2015 р. від позивача надійшло клопотання про припинення провадження у справі у зв'язку із розблокуванням відповідачем смарт-картки позивача на отримання дизельного пального та бензину.

Як зазначено місцевим судом в тексті оскарженої ухвали, в судовому засіданні 30.09.2015 р. представник відповідача погоджувався із припиненням провадження у справі №910/22915/15, проте заперечував проти стягнення з нього судового збору з тих причин, що права позивача не було порушено й відсутні підстави для покладення на відповідача витрат по сплаті судового збору.

Одночасно безпідставними визнано місцевим судом доводи відповідача щодо відсутності факту блокування смарт-картки позивача, адже ним не надано жодної відповіді за результатами розгляду претензій №7 від 11.03.2015 р., №11 від 24.06.2015 р., 01.07.2015 р., що й призвело до звернення позивача до суду за захистом свого порушеного права.

Як встановлено місцевим судом, після порушення провадження у справі №910/22915/15 відповідач виконав свої зобов'язання за Договором шляхом розблокування смарт-картки позивача з метою отримання дизпалива (УКТ ЗЕД ) в кількості 315 літрів та бензину А - 95 (УКТ ЗЕД ) в кількості 300 літрів, що підтверджується письмовими поясненнями позивача в тексті клопотання від 30.09.2015 року.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку про необхідність припинення провадження у справі №910/22915/15 на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України. Оскільки наслідком припинення провадження у справі стали дії відповідача (сплата боргу після звернення позивача з позовом до суду тощо), здійснені судові витрати поклав на нього.

Апеляційний господарський суд погоджується з такими висновками місцевого суду.

Так, на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Господарський суд припиняє провадження у справі в зв'язку з відсутністю предмета спору (1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК), зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв'язку з цим не залишилося неврегульованих питань. Припинення провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до порушення провадження у справі, зазначена обставина тягне за собою відмову в позові, а не припинення провадження у справі (п. 4.4 постанови пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції»).

Матеріалами справи встановлено, що відповідачем було виставлено позивачу рахунок-фактуру №44623 від 19.10.2012 р. на суму 10 590,00 грн., який оплачено позивачем, проте відповідач в порушення умов Договору, через мережу АЗС відпустив позивачу лише 200 л бензину А-95 та 185 л дизпалива, в мережі АЗС через блокування смарт-картки залишився невибраним залишок бензину А-95 в кількості 300 л та дизпалива в кількості 315 л, про повернення якого позивач неодноразово звертався до відповідача з претензіями й лише після порушення провадження у даній справі відповідачем було розблоковано смарт-картки позивача.

З огляду на те, що предмет спору існував на момент виникнення провадження у справі та припинив існування в процесі її розгляду, за матеріалами справи між сторонами у зв'язку з цим не залишилося неврегульованих питань, судом першої інстанції правомірно припинено провадження у справі №910/22915/15 на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України за відсутності предмета спору.

Відповідно до ч. 2 ст. 49 ГПК України, якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору.

Згадана норма на підставі п. 4.7 постанови пленуму Вищого господарського суду України №7 від 21.02.2013 р. «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» виступає процесуальною санкцією, яка застосовується господарським судом незалежно від того, чи заявлялося відповідне клопотання заінтересованою стороною. У такому застосуванні суду слід виходити з широкого розуміння даної норми, маючи на увазі, що передбачені нею наслідки можуть наставати і в разі неправомірної бездіяльності винної особи, яка не вжила заходів до поновлення порушених нею прав і законних інтересів іншої особи (зокрема, ухилялася від задоволення її заснованих на законі вимог), що змусило останню звернутися за судовим захистом. Так, якщо зменшення позивачем розміру позовних вимог пов'язане з частковим визнанням та задоволенням позову відповідачем після подання позову, то судовий збір у відповідній частині покладається на відповідача. Або у разі коли в позові відмовлено, але з обставин справи вбачається, що спір доведено до судового розгляду внаслідок ухилення відповідача від розгляду претензії позивача, якщо вона пред'являлася (статті 6-8 ГПК), судовий збір також покладається на відповідача. При цьому якщо у відповідних випадках позивача звільнено від сплати судового збору, то останній стягується в доход Державного бюджету України.

Оскільки відсутність предмета спору зумовлено виконанням відповідачем своїх зобов'язань після порушення провадження у справі, спір виник внаслідок неправомірної бездіяльності відповідача, беручи до уваги неодноразове звернення позивача з претензіями про поновлення його порушених прав, які відповідачем залишено без відповіді і виконання, витрати по сплаті судового збору судом законно покладено на відповідача.

За таких обставин, апеляційний господарський суд погоджується з висновками місцевого суду, як законними, обґрунтованими обставинами й матеріалами справи, детальний аналіз яких, як і нормативне обґрунтування прийнятої ухвали наведено місцевим судом, підстав для її скасування не знаходить. Доводи апелянта по суті скарги, як безпідставні й необґрунтовані не заслуговують на увагу, оскільки не підтверджуються жодними доказами по справі й не спростовують викладених в оскарженій ухвалі висновків.

Керуючись ст.ст. 99, 101-103, 105, 106 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Гепард» залишити без задоволення, ухвалу господарського суду міста Києва від 30.09.2015 р. у справі №910/22915/15 - без змін.

Матеріали справи №910/22915/15 повернути за належністю до господарського суду міста Києва.

Постанову може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя С.Я. Дикунська

Судді С.О. Алданова

Н.М. Коршун