РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.10.2015Справа №910/18762/15

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "НАШ ДОКТОР"

до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхове товариство з додатковою відповідальністю "Глобус

про стягнення 3 511,64 грн.

Суддя Селівон А.М.

Представники сторін:

Від позивача: Толюпа О.О. - представник, довіреність б/н від 08.06.2015

Від відповідача: не з'явився.

В судовому засіданні на підставі ч.2 ст. 85 Господарського процесуального кодексу України оголошені вступна та резолютивна частини рішення.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "НАШ ДОКТОР" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхове товариство з додатковою відповідальністю "Глобус" про стягнення заборгованості в розмірі 3 511,64 грн., а також судових витрат по сплаті судового збору у розмірі 1 827,00 грн..

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на невиконання відповідачем належним чином умов укладеного між сторонами договору № Пр 93.12 про надання медичних послуг від 11.07.2011 в частині своєчасної плати за отримані послуги, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість в сумі 1760,00 грн., за наявності якої позивачем нараховані 393,94 грн. пені, 83,46 грн. процентів річних та 1274,24 грн. втрат від інфляції.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.07.2015 порушено провадження у справі № 910/18762/15 та призначено до розгляду на 18.08.2015.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 18.08.2015 розгляд справи відкладено на 16.09.2015.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 16.09.2015 за клопотанням представника позивача продовжено процесуальний строк розгляду спору на п'ятнадцять днів та відкладено розгляд справи на 08.10.2015.

У судові засідання 18.08.2015, 16.09.2015 та 08.10.2015 з'явився уповноважений представник позивача.

Уповноважений представник відповідача у вказані судові засідання не з'явився.

Про дату, час і місце судового розгляду 18.08.15 р., 16.09.15 р. та 08.10.15 р. представник відповідача повідомлений належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень №№ 450, 990, 852.

У судовому засіданні 18.08.15 р. представником позивача подано клопотання б/н б/д про долучення документів до матеріалів справи. Клопотання судом задоволено, документи долучено судом до матеріалів справи.

Судом повідомлено, що до початку судового засідання 16.09.2015 через відділ діловодства Господарського суду м. Києва представником відповідача подано відзив на позовну заяву № 3784-ЮРС від 14.09.2015, в якому відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на п. 2.2. спірного Договору, згідно якого сторони домовились, що надання медичних послуг пацієнтам має здійснюватись позивачем в обсягах чітко обґрунтованої необхідності в залежності від стану пацієнта та згідно його Програми страхування, з урахуванням страхових сум та лімітів на окремі види медичної допомоги, що зазначені в страховій карточці пацієнта, яку він повинен пред'явити позивачу при зверненні за медичною допомогою. Разом з тим, відповідач стверджує, що позивачем не надано копії Страхових карт фізичних осіб, які вказані ним в Актах про надані послуги, а також жодним чином не обґрунтована відповідність наданих медичних послуг Програмам страхування, що свідчить про помилкове та безпідставне пред'явлення вимоги про стягнення грошових коштів до відповідача. Відзив долучено судом до матеріалів справи.

У судовому засіданні 16.09.15 р. представником позивача подано клопотання б/н від 16.09.15 р. про долучення документів до матеріалів справи. Клопотання судом задоволено, документи долучено судом до матеріалів справи.

У судовому засіданні 08.10.15 р. представник позивача подав клопотання б/н від 08.10.15 р. про долучення документів до матеріалів справи. Клопотання судом задоволено, документи долучено до матеріалів справи.

Інших доказів на підтвердження своїх вимог та заперечень, окрім наявних в матеріалах справи, сторонами на час проведення судового засідання 08.10.15 р. суду не надано.

Відповідно до 2.3 Постанови № 18 Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України» (далі - Постанова №18) якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом (частина перша статті 38 ГПК), то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами, і в такому разі у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування судового рішення з мотивів неповного з'ясування місцевим господарським судом обставин справи.

Згідно п. 3.9.2 Постанови № 18 у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

З огляду на вищевикладене, оскільки явка представника відповідача в судові засідання обов'язковою не визнавалась, відповідач не скористався належним йому процесуальним правом приймати участь в судових засіданнях, беручи до уваги відсутність процесуальних заяв та клопотань відповідача на час розгляду справи 08.10.15 р., а також той факт, що представник позивача проти розгляду справи без участі представника відповідача не заперечував, суд здійснював розгляд справи за відсутності уповноваженого представника відповідача, виключно за наявними у справі матеріалами.

При цьому, оскільки суд неодноразово відкладав розгляд справи, надаючи учасникам судового процесу можливість реалізувати свої процесуальні права на представництво інтересів у суді та подання доказів в обґрунтування своїх вимог та заперечень, суд, враховуючи процесуальні строки розгляду спору, встановлені ст. 69 Господарського процесуального кодексу України, не знаходив підстав для відкладення розгляду справи.

Враховуючи відсутність на час проведення судових засідань клопотань представника позивача щодо здійснення фіксації судового засідання по розгляду даної справи технічними засобами, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Судовий процес відображено у протоколах судового засідання.

Перед початком розгляду справи в судових засіданнях представника позивача було ознайомлено з правами та обов'язками відповідно до ст. ст. 20, 22, 60, 74 та ч. 5 ст. 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Представник позивача в судових засіданнях повідомив суд, що права та обов'язки стороні зрозумілі.

Відводу судді представником позивача не заявлено.

В судовому засіданні 08.10.2015 представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві.

Дослідивши матеріали справи та подані докази, заслухавши в судовому засіданні пояснення представника позивача, з'ясувавши обставини, що мають значення для вирішення спору, перевіривши наданими позивачем доказами та оглянувши в судовому засіданні їх оригінали, суд

В С Т А Н О В И В:

Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частинами 1, 4 статті 202 Цивільного кодексу України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

11 липня 2012 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Наш доктор" (позивач у справі, виконавець за договором) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Страхове товариство з додатковою відповідальністю "Глобус" (відповідач у справі, замовник за договором) був укладений договір №ПР 93.12 про надання медичних послуг (далі - договір), відповідно до п. 1.1. якого виконавець надає медичну допомогу застрахованих у замовника особам (надалі - пацієнти) в межах зазначених в їх Програмі страхування медичних послуг.

Розділами 2 - 4 Договору сторони узгодили порядок виконання договору, порядок розрахунків, обов'язки та відповідальність сторін, гарантії тощо.

Згідно п.7.1 Договору він набуває чинності з дня його підписання обома сторонами і діє протягом одного року.

Як встановлено судом, спірний Договір підписаний уповноваженими представниками сторін та скріплений печатками товариств.

Судом встановлено, що укладений правочин за своїм змістом та правовою природою є договором про надання послуг, який підпадає під правове регулювання норм глави 63 Цивільного кодексу України.

Згідно ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

За умовами п. 2.2. Договору надання медичних послуг пацієнтам має здійснюватись виконавцем в обсягах чітко обґрунтованої необхідності в залежності від стану пацієнта та згідно його Програми страхування, з урахуванням страхових сум та лімітів на окремі види медичної допомоги, що зазначені в Страховій карточці пацієнта, яку він повинен пред'явити виконавцю при зверненні за медичною допомогою.

Відповідно до п. 2.3. Договору виконавець надає пацієнту необхідні медичні послуги при умові, якщо замовник заздалегідь попередив про це виконавця по телефону і узгодив з виконавцем день і час звернення пацієнта.

Зокрема, у відповідності до п.2.3.1 Договору у випадках необхідності отримання швидкої (невідкладної) медичної допомоги пацієнт повинен зробити виклик бригади швидкої (невідкладної) медичної допомоги через представника замовника.

Після закінчення обслуговування пацієнта бригадою швидкої (невідкладної) допомоги, а також при необхідності його госпіталізації виконавець повинен сповістити замовнику за телефонами, зазначеними у п.2.3.2 цього Договору, про результат виклику, або узгодити з замовником медичну установу для госпіталізації пацієнта (п.2.3.3 Договору).

Пацієнт при зверненні до виконавця повинен пред'явити страхову картку та документ, що засвідчує його особу (п.2.4 Договору).

Згідно ст. 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до п. 1.2. Договору замовник сплачує виконавцю вартість наданих медичних послуг пацієнтам.

Пунктом 3.2. Договору передбачено, що послуги з лікування пацієнтів оплачуються в формі перерахування замовником грошових коштів на розрахунковий рахунок виконавця на протязі 15-ти банківських днів після подання виконавцем: рахунку, Акту виконаних робіт.

Як стверджує позивач в позовній заяві, на виконання умов вищевказаного Договору ТОВ «Наш доктор» в період з 16.09.13 р. по 15.10.13 р. включно було надано застрахованим особам медичні послуги на загальну суму 1920,00 грн., на підтвердження чого позивачем надані копії Актів про надані медичні послуги № 9/2 від 01.10.2013 на суму 1650,00 грн. та № 406 від 16.10.2013 на суму 270,00 грн..

Судом встановлено за матеріалами справи, що вказані акти підписані одноособово виконавцем - ТОВ «Наш доктор» та не містять підпису замовника - ТДВ «СТДВ «Глобус».

Оскільки відповідачем вартість наданих ТОВ «Наш доктор» медичних послуг оплачена не була, виконавцем послуг було надіслано на адресу відповідача лист № 2/12-14 від 30.12.14 р. з вимогою щодо підписання актів виконаних робіт та здійснення оплати вимоги № 30/12-14 від 30.12.14 р. в сумі 1760,00 грн. на протязі 30 календарних днів, факт отримання якого відповідачем 05.01.15 р. підтверджується наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 890.

В свою чергу зазначена вимога залишена відповідачем без відповіді та без задоволення, оплата наданих послуг відповідачем не проведена.

В подальшому 03.03.2015 позивач направив на адресу відповідача Вимогу № 03/03-15, повідомляючи, що станом на 03.03.2015 у ТДВ "СТДВ "Глобус" перед ТОВ "Наш доктор" виникла заборгованість у сумі 2140,00 грн. наданих медичних послуг, оплата за які повинна бути здійснена у термін 30 календарних днів. Факт надсилання вказаної вимоги на адресу відповідача отримання її останнім підтверджується наявними в матеріалах справи копіями опису вкладення у цінний лист від 23.06.2015, фіскального чеку Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" від 23.06.2015 № 3147 та рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 749 відповідачеві 25.06.2015.

У відповідь на вимогу позивача №03/03-15 від 03.03.2015 відповідач направив лист за №1093-СМЕ від 17.03.2015, в якому повідомляв позивача, що рахунки №380 від 01.10.2013 на суму 1490,00 грн., №406 від 16.10.2013 на суму 270,00 грн. та №507 від 16.12.2013 на суму 380,00 грн. на адресу відповідача не надходили та просив надати оригінали та підтверджуючу інформацію щодо гарантування оплати за медичні послуги згідно вищевказаних рахунків та актів виконаних робіт. При цьому, з приводу оплати рахунку №507 від 16.12.2013 на суму 380,00 грн. відповідач порекомендував звертатись ТОВ "Прем'єр Асістанс", якому передані на обслуговування клієнти ТДВ «СТДВ «Глобус».

За змістом ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, зокрема у зв'язку з укладенням договорів та інших правочинів (п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України).

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

В силу ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України та ст. 193 Господарського кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, умов договору та вимог зазначених Кодексів, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ст. 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч.2 ст. 193 ГК України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до тексту позовної заяви та усних пояснень представника позивача свої зобов'язання щодо оплати наданих ТОВ «Наш доктор» медичних послуг всупереч вимогам цивільного та господарського законодавства, а також умовам Договору відповідач не виконав, в результаті чого, за твердженням позивача, у ТДВ «СТДВ «Глобус» утворилась заборгованість перед ТОВ «Наш доктор» за наведеним Договором у зазначеному вище розмірі 1760,00 грн., що стало підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

У відповідності до ст. 124, п.п. 2, 3, 4 ч. 2 ст. 129 Конституції України, ст. 4-2, 4-3 Господарського процесуального кодексу України основними засадами судочинства є рівність всіх учасників судового процесу перед законом та судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Обов'язок доказування, а отже і подання доказів відповідно до ст. 33 ГПК України покладено саме на сторони та інших учасників судового процесу, а тому суд лише створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

За приписами ст. 43 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Доказів визнання недійсним Договору №ПР 93.12 про надання медичних послуг або його окремих положень суду не надано.

Будь-які заперечення щодо порядку та умов укладення спірного Договору на час його підписання та існування спірних правовідносин з боку сторін відсутні.

При цьому, на підтвердження виконання відповідних медичних послуг позивачем надані копії актів про надані медичні послуги, а саме: № 9/2 від 01.10.2013 на суму 1650,00 грн. та № 406 від 16.10.2013 на суму 270,00 грн..

Проте, як встановлено судом за результатами вивчення матеріалів справи, надані акти містять тільки підписи уповноважених представників виконавця ТОВ «Наш доктор», які засвідчені відбитком печатки товариства, та не містять підписів та не скріплені печаткою замовника.

Суд звертає увагу, що спірні акти про надані послуги які відповідно до умов Договору подаються виконавцем замовнику та разом з рахунком є підставою для проведення розрахунку замовника згідно п.3.2 Договору, тобто повинні бути направлені ТДВ «СТДВ «Глобус» протягом жовтня 2013 р., проте в порушення умов Договору щодо обов'язку надання необхідної документації для проведення взаєморозрахунків були направлені замовнику лише 31 грудня 2014 року, тобто через календарний рік після дати, зазначеної в актах про надані медичні послуги.

Судом встановлено за матеріалами справи, що вказані лист № 28/12-14 від 30.12.14 р., вимоги № 30/12-14 від 30.12.14 р. та № 03/03-15 від 03.03.15 р. не містять зазначення в якості додатків спірних актів наданих медичних послуг № 406 та № 9/2. При цьому зважаючи на наявні заперечення відповідача щодо отримання вказаних актів до моменту отримання їх разом з позовною заявою від 14.07.15 р., приймаючи до уваги відсутність належних та допустимих доказів на підтвердження фактичного надсилання актів на адресу відповідача до моменту звернення з даним позовом до суду, суд позбавлений можливості дійти беззаперечного висновку про виконання позивачем своїх зобов'язань за Договором в частині своєчасного надсилання відповідачу актів наданих медичних послуг.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (уповноважена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Суд зазначає, відповідно до ч.1 ст. 9 закону «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Статтею 1 цього закону визначено, що первинним є документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Крім того, первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити як назва документа (форми); дата і місце складання; назва підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Згідно ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Письмовими доказами у відповідності до ст. 36 Господарського процесуального кодексу України визнаються документи і матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

За висновками суду, відповідно до умов п.3.2 Договору належним підтвердженням факту надання медичних послуг за Договором є належним чином оформлені та підписані акти виконаних робіт, які є підставою для виставлення рахунків та одночасно з останніми підставою для перерахування та отримання оплати.

Суд зазначає, що згідно умов п.3.4 Договору в разі виникнення претензій до виконавця по оформленню документів на оплату та/обсягах проведеного лікування пацієнту, замовник залишає за собою право вимагати представлення додаткової медичної інформації для оцінки вартості страхового випадку. В такому разі грошові кошти за надані пацієнту медичні послуги не оплачуються до офіційного отримання додаткової інформації.

При цьому, як встановлено судом згідно матеріалів справи, у відповідь на лист відповідача № 1093-СМЕ від 17.03.15 р. щодо надання оригіналів документів та підтверджуючої інформації про надані позивачем медичні послуги Товариством з обмеженою відповідальністю «Наш доктор» вказана інформація надана не була, що, за умови відсутності в матеріалах справи будь - яких інших доказів на підтвердження фактичного надання позивачем медичних послуг, їх переліку та обсягів позбавляє суд можливості встановити обсяги виконання виконавцем своїх зобов'язань за Договором, зокрема, в частині надання обумовлених ним послуг.

Окрім того суд звертає увагу, що за умовами пункту 2.3 Договору виконавець надає пацієнту необхідні медичні послуги при умові, якщо замовник заздалегідь попередив про це виконавця по телефону і узгодив з виконавцем день і час звернення пацієнта, який кореспондується з визначеним п.4.1.3 п.4.1 розділу 4 Договору обов'язком виконавця відмовити пацієнту в медичному обслуговуванні за рахунок замовника, якщо останній заздалегідь не попередив виконавця про необхідність надання медичної допомоги (медичних послуг) цьому пацієнту. При цьому, відповідно до п. 2.2. Договору сторони домовились, що надання медичних послуг пацієнтам має здійснюватись позивачем в обсягах чітко обґрунтованої необхідності в залежності від стану пацієнта та згідно його Програми страхування, з урахуванням страхових сум та лімітів на окремі види медичної допомоги, що зазначені в страховій карточці пацієнта, яку він повинен пред'явити позивачу при зверненні за медичною допомогою. Разом з тим, позивач не надав копії Страхових карт фізичних осіб, які вказані ним в спірних Актах про надані послуги, програм страхування застрахованих осіб замовника, переліку медичних послуг та прейскуранту вартості останніх, а також жодним чином не обґрунтував відповідність наданих медичних послуг Програмам страхування, що, в свою чергу унеможливлює встановлення судом обставин відповідності обсягів лікування пацієнтів програмам страхування або виходу їх за рамки останніх.

Таким чином, зважаючи на відсутність в матеріалах справи належних та допустимих доказів на підтвердження обумовленого в договорі сторонами виду, обсягу, кількості та якості наданих медичних послуг, а також доказів виконання обумовлених Договором послуг належним чином, враховуючи те, що позивач не довів в розумінні ст.ст. 32, 33 Господарського процесуального кодексу України ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх позовних вимог та не надав суду достатні докази виконання позивачем зобов'язань з надання послуг за Договором, внаслідок чого суд позбавлений можливості дослідження обставин дотримання сторонами умов спірного Договору під час реалізації господарських відносин, і, як наслідок, встановити наявність або відсутність правових підстав для сплати грошової суми за умови їх фактичного виконання, суд вважає за необхідне відмовити позивачу у задоволенні позову з огляду на його необґрунтованість та недоведеність.

Зважаючи на відмову в задоволенні позовних вимог позивача про стягнення з ТДВ «СТДВ «Глобус» основного боргу в сумі 1760,00 грн. за надані медичні послуги, заявлені позивачем вимоги про стягнення 393,94 грн. пені, 83,46 грн. процентів річних та 1274,24 грн. втрат від інфляції як похідні від основної позовної вимоги задоволенню не підлягають.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на позивача.

Керуючись ст. 124 Конституції України, ст.ст. 43, 33, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Повний текст рішення складено та підписано 09 листопада 2015 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду шляхом подання протягом 10 днів з дня складання та підписання повного тексту рішення апеляційної скарги через Господарський суд міста Києва.

Суддя А.М. Селівон