УХВАЛА

23.10.2015Справа № 910/20652/15

Суддя Господарського суду міста Києва Карабань Я.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом приватного акціонерного товариства «ЦЕНТРАЛЬНА ЗБАГАЧУВАЛЬНА ФАБРИКА «ВУГЛЕГІРСЬКА» до товариства з обмеженою відповідальністю «ДВ НАФТОГАЗОВИДОБУВНА КОМПАНІЯ» про стягнення 13886363,71 грн, за участю представників сторін:

від позивача: Сергєєва Л.О. (довіреність від 01.09.2015 № 9);

від відповідача: Прокопенко П.П. (довіреність від 26.01.2015 № 294),

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2015 року до Господарського суду міста Києва звернулося ПрАТ «ЦЕНТРАЛЬНА ЗБАГАЧУВАЛЬНА ФАБРИКА «ВУГЛЕГІРСЬКА» (далі - ПрАТ «ЦЗФ «ВУГЛЕГІРСЬКА») з позовом до ТОВ «ДВ НАФТОГАЗОВИДОБУВНА КОМПАНІЯ», яким заявлені вимоги про стягнення з останнього 14901810,52 грн, з яких: 7055080,94 грн - основна заборгованість; 2596269,78 - пеня; 176471,10 грн - 3 % річних; 3913551,31 - втрати від інфляції; 1160437,39 грн - відсотки за неправомірне користування чужими коштами.

Позов мотивований тим, що відповідачем порушено грошове зобов'язання за договором від 01.06.2014 № 01/06 на поставку вугілля кам'яного, укладеного між сторонами у даній справі (далі - договір).

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.08.2015 прийнято позов ПрАТ «ЦЕНТРАЛЬНА ЗБАГАЧУВАЛЬНА ФАБРИКА «ВУГЛЕГІРСЬКА» до розгляду та порушено провадження у справі № 910/20652/15, а її розгляд призначено на 02 вересня 2015 року.

Відповідач, скориставшись своїм правом, передбаченим ст. 59 Господарського процесуального кодексу України, подав до суду відзив, яким позовні вимоги відхилив повністю.

Заперечення відповідача ґрунтуються на такому. Як зазначає відповідач, на підставі ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 02.04.2015 у справі № 761/9467/15-к (провадження № 1-кс/761/4391/2015), якою задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС 3 відділу 1 управління досудового розслідування ГСУ СБ України, погодженого прокурором відділу Генеральної прокуратури України, подане у кримінальному провадженні № 0000102, порушеного за ч. 3 ст. 2585 Кримінального кодексу України (фінансування тероризму), за місцезнаходженням ТОВ «ДВ НАФТОГАЗОВИДОБУВНА КОМПАНІЯ» було проведено співробітниками ГСУ СБ України обшук та виїмку документів, пов'язаних із правовідносинами з ПрАТ «ЦЗФ «ВУГЛЕГІРСЬКА», яке підозрювалося у причетності до цього злочину.

Крім того відповідач зазначає, що розпорядженням Кабінету Міністрів України від 18.02.2015 № 128-р м. Вуглегірськ, в якому зареєстровано позивача - ПрАТ «ЦЗФ «ВУГЛЕГІРСЬКА», було внесене до Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження. Також відповідач, посилаючись на Указ Президента України від 14.11.2014 № 875/2014 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 4 листопада 2014 року "Про невідкладні заходи щодо стабілізації соціально-економічної ситуації в Донецькій та Луганській областях» та постанову Правління Національного банку України від 06.08.2014 № 466 «Про призупинення здійснення фінансових операцій», стверджує, що було заборонено обслуговування рахунків та здійснення платежів суб'єктам господарювання всіх форм власності на окремих територіях у районі проведення антитерористичної операції в Донецькій і Луганській областях. Однак, як зазначає відповідач, позивач до цього часу не перереєструвався на території підконтрольній владі України. Враховуючи викладене, відповідач припинив оплату на користь ПрАТ «ЦЗФ «ВУГЛЕГІРСЬКА» у зв'язку із відсутністю впевненості у тому, кошти, перераховані на адресу позивача, не будуть використані у злочинній діяльності (фінансуванні тероризму). Таким чином, на думку відповідача, у його діях відсутня вина у порушенні грошового зобов'язання, оскільки відповідачем виконувалися вимоги вказаних Указу Президента України та Правління НБУ. Крім того, відповідач вважає, що бездіяльність позивача, яка полягає у невжитті заходів, спрямованих на перереєстрацію товариства на території, підконтрольній владі України, призвела до збільшення розміру збитків та неможливості виконання відповідачем зобов'язань.

Відповідач у відзиві водночас зазначив, що товар на суму 850340,00 грн ним не отримувався, однак вказана ціна включена позивачем до суми боргу.

Ухвалою від 02.09.2015 розгляд справи відкладено на 16 вересня 2015 року.

До господарського суду 14 вересня 2015 року надійшло клопотання керівника відповідача від 14.09.2015 про зупинення провадження у даній справі до закінчення досудового розслідування або винесення вироку у кримінальному провадженні № 0001230, відкритого на підставі ч. 5 ст. 191 КК України, та № 0000102, відкритого на підставі ч. 3 ст. 2585 КК України.

У судовому засіданні 16 вересня 2015 року, розглянувши клопотання відповідача від 14.09.2015 та матеріали справи, заслухавши повноважних представників сторін, суд дійшов висновку про відсутність підстав для зупинення провадження у даній справі, оскільки вказані кримінальні провадження не є тими обставинами, які унеможливлюють вирішення спору по суті.

Ухвалою від 16.09.2015 розгляд справи відкладено на 09 жовтня 2015 року. Також вказаною ухвалою суд задовольнив клопотання відповідача від 16.09.2015 про витребування доказів.

05 жовтня 2015 року до господарського суду надійшла заява позивача від 05.10.2015 про зменшення позовних вимог. Відповідно до вказаної заяви позивачем заявлені вимоги про стягнення з відповідача 13601750,40 грн, з яких: 7055080,94 грн - основна заборгованість; 2520677,20 - пеня; 151970,37 грн - 3 % річних; 2504944,74 - втрати від інфляції; 1369077,15 грн - відсотки за неправомірне користування чужими коштами.

Ухвалою від 09.10.2015 розгляд справи судом відкладено на 23 жовтня 2015 року. Також вказаною ухвалою задоволено клопотання представника позивача та продовжено строк розгляду спору в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 69 ГПК України.

19 жовтня 2015 року до господарського суду надійшла заява позивача від 19.10.2015 про збільшення позовних вимог. Відповідно до вказаної заяви позивачем заявлені вимоги про стягнення з відповідача 13886363,71 грн, з яких: 7055080,94 грн - основна заборгованість; 2520677,20 - пеня; 160010,02 грн - 3 % річних; 2722760,48 - втрати від інфляції; 1427835,07 грн - відсотки за неправомірне користування чужими коштами.

Заява позивача від 19.10.2015 судом прийнята, а тому спір у даній справі розглядається судом з урахуванням збільшених даною заявою позовних вимог.

23 жовтня 2015 року до господарського суду надійшло клопотання відповідача від 22.10.2015 про долучення документів до матеріалів справи та відкладення розгляду справи. У вказаному клопотанні відповідач зазначає, що відбулася зміна учасників ТОВ «ДВ НАФТОГАЗОВИДОБУВНА КОМПАНІЯ» та його місцезнаходження. Також відповідач повідомив суд про те, що новим керівництвом товариства досліджується питання, яке є предметом спору у даній справі, та розглядається можливість врегулювання спору мирним шляхом. Крім того, відповідач зазначає, що ним оспорюється в судовому порядку дійсність договору від 01.06.2014 № 01/06.

До клопотання від 22.10.2015 відповідачем додано акт звірки взаємних розрахунків станом на 22 жовтня 2015 року, складеного і підписаного ТОВ «ДВ НАФТОГАЗОВИДОБУВНА КОМПАНІЯ» в односторонньому порядку. Відповідно до вказаного акту від 22.10.2015 розмір основної заборгованості відповідача перед позивачем за договором складає 6155472,93 грн.

У судовому засіданні 23 жовтня 2015 року, ґрунтовно вивчивши обставини і матеріли справи, заслухавши усні пояснення представників сторін по суті спору, суд дійшов висновку про необхідність у призначенні у справі судово-економічної експертизи, з урахуванням такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 ГПК України для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу.

Згідно з ч. 2 ст. 79 ГПК України господарський суд має право зупинити провадження у справі за клопотанням сторони, прокурора, який бере участь в судовому процесі, або за своєю ініціативою у випадках призначення господарським судом судової експертизи.

Так, як зазначалося вище, між сторонами спору у даній справі укладено договір, відповідно до предмета якого постачальник (ПрАТ «ЦЗФ «ВУГЛЕГІРСЬКА») зобов'язується поставити, а покупець (ТОВ «ДВ НАФТОГАЗОВИДОБУВНА КОМПАНІЯ») прийняти та оплатити у відповідності з умовами договору вугілля марок А, П, першої категорії якості згідно з ДСТУ 4083-202, у кількості, що визначаються відповідними специфікаціями до договору (п. 1.1 договору).

Перехід права власності на вугілля, що постачається, відбувається у момент підписання уповноваженими представниками сторін видаткової накладної (п. 3.3 договору).

Згідно з п. 3.6 договору на підтвердження поставки постачальник надає покупцеві копії залізничних квитанцій на кожну транспортну одиницю (вагон) або маршрут або групу вагонів.

Як передбачено у п. 3.7 договору, вугілля, що поставляється за договором, вважається поставленим тільки при наявності відмітки в залізничних накладних «Власність ТОВ «ДВ НАФТОГАЗОВИДОБУВНА КОМПАНІЯ», а також найменування та повної адреси вантажовідправника.

Витрати постачальника по перевезенню вугілля залізничним транспортом від станції відправлення до станції призначення, оплачуються покупцем постачальникові у безготівковому порядку протягом 45 (сорока п'яти) днів з моменту одержання покупцем рахунків від постачальника. Підставою для пред'явлення постачальником рахунків на компенсацію витрат по перевезенню є перевізні документи на вугілля, що відвантажене на адресу покупця (п. 5.2 договору).

Відповідно до п. 4.13 договору фактична кількість та якість вугілля, що надійшло від постачальника та прийняте покупцем, узгоджується сторонами в акті прийому-передачі.

Сторонами у п. 5.3 договору передбачено, що розрахунок за поставлене вугілля здійснюється шляхом перерахування покупцем коштів на рахунок постачальника протягом 30 (тридцяти) календарних днів після підписання актів приймання-передачі вугілля.

Згідно з п. 6.3 договору постачальник і покупець за несвоєчасне виконання обов'язків за даним договором несуть відповідальність у вигляді пені у розмірі 0,2 % від суми невиконаних зобов'язань за кожен день затримки.

Отже, позивач мотивує свій позов тим, що ним на підставі договору від 01.06.2014 № 01/06 та чотирьох специфікацій від 01.06.2014 № 1, від 01.06.2014 № 2, від 01.07.2014 № 2а та від 21.11.2014 № 3 у період часу з 01 червня 2014 року по 31 грудня 2014 року поставлено, а відповідачем отримано вугілля 34902506,64 грн. Даний факт позивач підтверджує видатковими накладними, актами приймання-передачі та накладними на перевезення вантажу (засвідчені копії вказаних документів містяться у матеріалах справи).

Також позивач стверджує, що ним витрачено на перевезення вказаного товару 1712101,44 грн.

Таким чином, загальна сума, яка підлягає сплаті відповідачем на користь позивача, складає 36614608,08 грн.

Однак, як стверджує позивач, відповідачем перераховано на користь позивача грошові кошти частково у сумі 29559527,14 грн. На підтвердження вказаної суми позивачем додано до матеріалів справи виписки зі свого поточного рахунку.

Отже, за твердженнями позивача, у відповідача наявна заборгованість за договором у сумі 7055080,94 грн.

Як вказує позивач, заборгованість у відповідача виникла за такими видатковими накладними: від 07.12.2014 рн № 0000277, від 08.12.2014 рн № 0000263, від 08.12.2014 рн № 0000273, від 09.12.2014 рн № 0000264, від 09.12.2014 рн № 0000274, від 10.12.2014 рн № 0000278, від 12.12.2014 рн № 0000275, від 13.12.2014 рн № 0000276, від 16.12.2014 рн № 0000279, від 17.12.2014 рн № 0000280, від 17.12.2014 рн № 0000281, від 18.12.2014 рн № 0000293, від 21.12.2014 рн № 0000294, від 23.12.2014 рн № 000303, від 24.12.2014 рн № 000302, від 24.12.2014 рн № 000304, від 26.12.2014 рн № 000305, від 28.12.2014 рн № 000313, від 31.12.2014 рн № 000314.

При цьому, відповідно до тверджень позивача, поставлений товар за видатковою накладною від 07.12.2014 рн № 0000277 оплачувався частково, але не у повному обсязі.

Також судом встановлено, що деякі поставки товару коригувалися на підставі відповідних видаткових накладних, засвідчені копії яких містяться у матеріалах справи.

Разом із тим, суд бере до уваги те, що розмір заборгованості, вказаний відповідачем в акті звірки взаємних розрахунків від 22.10.2015, є меншим, ніж заявлено позивачем до стягнення.

Крім того, як зазначалося вище, позивачем також заявлено вимоги про застосування до відповідача штрафних санкцій шляхом стягнення з відповідача пені та відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, тобто про стягнення 3 % річних та втрат від інфляції.

Суд відзначає, що наведені позовні вимоги (пеня, 3 % річних та втрати від інфляції) заявлені позивачем за кожною видатковою накладною окремо.

Таким чином, для правильного вирішення спору у даній справі суду необхідно встановити:

- дійсну загальну вартість товару, поставленого позивачем і отриманого відповідачем за весь період часу з 01 червня 2014 року по 31 грудня 2014 року на підставі договору та чотирьох специфікацій, з урахуванням здійснених коригувань вартості товару;

- загальну вартість витрат позивача по перевезенню вугілля залізничним транспортом від станції відправлення до станції призначення;

- загальну суму грошових коштів, яку було сплачено відповідачем на користь позивача;

- суму пені, 3 % річних та втрати від інфляції за кожною видатковою накладною, за якою виникла заборгованість, окремо, з урахуванням часткових оплат та здійснених коригувань вартості товару.

Тобто, прийняття судом правильного рішення у даній справі потребує дослідження значної кількості первинної документації, на яких ґрунтується позов, здійснення розрахунків усіх позовних вимог, зокрема, неустойки та відповідальності, передбаченої ст. 625 ЦК.

Таким чином, беручи до уваги великий обсяг первинної бухгалтерської документації, на яких ґрунтується позов, необхідність в усуненні взаємно суперечливості між заявленою позивачем до стягнення основної заборгованості та наведеною відповідачем у акті звірки взаємних розрахунків від 22.10.2015, а також необхідність у встановленні вірних розмірів решти позовних вимог (пеня, 3 % річних, втрат від інфляції та інших відсотків), суд вважає за необхідне, з метою визначення правильності вказаних позовних вимог, призначити у даній справі судово-економічну експертизу, проведення якої доручити Київському науково-дослідному інституту судових експертиз, а також зупинити провадження у даній справі до отримання відповідного висновку судового експерта.

Крім того суд зазначає, що представник позивача, скориставшись правом, передбаченим ч. 2 ст. 41 ГПК, подав до суду клопотання від 02.11.2015, яким запропонував питання, яке має бути роз'яснено судовим експертом, а саме: «чи зобов'язане ТОВ «ДВ НАФТОГАЗОВИДОБУВНА КОМПАНІЯ» сплатити на користь ПрАТ «ЦЕНТРАЛЬНА ЗБАГАЧУВАЛЬНА ФАБРИКА «ВУГЛЕГІРСЬКА» за поставлене вугілля, що було відвантажено за договором на залізничну станцію відправлення на користь відповідача за передбаченими у договорі реквізитами?».

Суд, дослідивши вказане клопотання, дійшов висновку про необхідність у відхиленні запропонованого позивачем питання, оскільки таке питання як «наявність у сторони зобов'язання з оплати товару» є суто правового характеру, яке має вирішуватися судом.

Отже, керуючись статтями 41-42, п. 1 ч. 2 ст. 79, ст. 86 ГПК України, Господарський суд міста Києва

У Х В А Л И В :

1. Призначити у справі № 910/20652/15 судово-економічну експертизу, проведення якої доручити Київському науково-дослідному інституту судових експертиз (03057, м. Київ, вул. Смоленська, 6).

2. Поставити на вирішення судовими експертами такі питання:

1) Яка загальна вартість поставленого приватним акціонерним товариством «ЦЕНТРАЛЬНА ЗБАГАЧУВАЛЬНА ФАБРИКА «ВУГЛЕГІРСЬКА» покупцеві - товариству з обмеженою відповідальністю «ДВ НАФТОГАЗОВИДОБУВНА КОМПАНІЯ» товару на підставі договору від 01.06.2014 № 01/06 та специфікацій від 01.06.2014 № 1, від 01.06.2014 № 2, від 01.07.2014 № 2а та від 21.11.2014 № 3 підтверджується первинними бухгалтерськими документами (видаткові накладні, акти прийму-передачі), наявними у матеріалах справи, з урахуванням коригувань, здійснених відповідними накладними?

2) Яка загальна вартість витрат, понесених приватним акціонерним товариством «ЦЕНТРАЛЬНА ЗБАГАЧУВАЛЬНА ФАБРИКА «ВУГЛЕГІРСЬКА» по перевезенню вугілля залізничним транспортом від станції відправлення до станції призначення, підтверджується документально (перевізні документи)?

3) Яка загальна сума грошових коштів, сплачена товариством з обмеженою відповідальністю «ДВ НАФТОГАЗОВИДОБУВНА КОМПАНІЯ» на користь приватного акціонерного товариства «ЦЕНТРАЛЬНА ЗБАГАЧУВАЛЬНА ФАБРИКА «ВУГЛЕГІРСЬКА» за поставлений останнім на підставі договору від 01.06.2014 № 01/06 та специфікацій від 01.06.2014 № 1, від 01.06.2014 № 2, від 01.07.2014 № 2а та від 21.11.2014 № 3 товар, підтверджується матеріалами справи?

4) Яка сума пені за кожною видатковою накладною, за якою, як стверджує позивач, наявна заборгованість, окремо, з урахуванням умов, передбачених у п. 5.3 договору, часткового погашення боргу, корегування вартості поставленого товару за відповідними накладними та виходячи з розрахунку: пеня у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла у період прострочення, від суми боргу за кожен день такого прострочення?

5) Яка сума 3 % річних та втрат від інфляції за кожною видатковою накладною, за якою, як стверджує позивач, наявна заборгованість, окремо, з урахуванням умов, передбачених у п. 5.3 договору, часткового погашення боргу та корегування вартості поставленого товару за відповідними накладними?

6) Чи відповідають розміри пені та 3 % річних, додані до заяви від 19.10.2015 про збільшення позовних вимог, тим, які визначені судовим експертом на виконання даної ухвали суду?

3. Попередити експертів про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивого висновку та за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов'язків відповідно до ст.ст. 384, 385 Кримінального кодексу України.

4. Зупинити провадження у справі № 910/20652/15 до закінчення проведення судової економічної експертизи та отримання судом висновку експертів і матеріалів даної справи.

5. Зобов'язати відповідача товариство з обмеженою відповідальністю «ДВ НАФТОГАЗОВИДОБУВНА КОМПАНІЯ» (04119, м. Київ, вул. Зоологічна, буд. 4-А, офіс 139; ідентифікаційний код 34181461) здійснити попередню оплату експертизи, про що повідомити Київський науково-дослідний інститут судових експертиз та Господарський суд міста Києва.

6. Справу № 910/20652/15 направити до Київського науково-дослідного інституту судових експертиз (03057, м. Київ, вул. Смоленська, 6).

Суддя Я.А. Карабань