КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" листопада 2015 р. Справа№ 910/14345/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Гаврилюка О.М.

суддів: Суліма В.В.

Коротун О.М.

за участю секретаря судового засідання Гройсберг К.М.

за участю представників

від позивача: Турченко Д.Л. - дов. від 05.01.2015 року № 47-5

від відповідача: не з'явилися

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю „Виробниче підприємство „Компанія Ді Сі" на рішення господарського суду міста Києва від 04.08.2015 року

у справі № 910/14345/15 (суддя Чебикіна С.О.)

за позовом Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського району (м. Київ)

до Товариства з обмеженою відповідальністю „Виробниче підприємство „Компанія Ді Сі" (м. Київ)

про стягнення заборгованості в розмірі 55 724 грн. 93 коп.

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду міста Києва звернулося Комунальне підприємство по утриманню житлового господарства Дніпровського району з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю „Виробниче підприємство „Компанія Ді Сі" про стягнення з відповідача на користь позивача 55 724 грн. 93 коп.

Рішенням від 04.08.2015 року господарський суд міста Києва позовні вимоги задовольнив повністю. Стягнув з ТОВ „Виробниче підприємство „Компанія Ді Сі" на користь КП УЖГ Дніпровського району, на будь-який рахунок, виявлений державним виконавцем під час виконання рішення суду, грошові кошти: основний борг - 34 471 грн. 51 коп.,інфляційну складову боргу - 19 509 грн. 75 коп., 3% річних - 1 743 грн. 88 коп. та судові витрати - 1 827 грн.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням місцевого господарського суду, ТОВ „Виробниче підприємство „Компанія Ді Сі" звернулося до Київського апеляційного господарського суду з клопотанням про відновлення строку подання апеляційної скарги та з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду міста Києва від 04.08.2015 року у справі № 910/14345/15 повністю і прийняти нове рішення, яким повністю відмовити в задоволенні позовних вимог.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 07.09.2015 року апеляційна скарга ТОВ „Компанія Ді Сі" була прийнята до провадження та призначено розгляд справи № 910/14345/15 у судовому засіданні за участю представників сторін.

В судове засідання 10.11.2015 року повноважні представники відповідача не з'явилися та про причини неявки суд не повідомили, хоча про час та місце судового засідання були повідомлені належним чином. Після обговорення судова колегія дійшла висновку, що неявка повноважних представників відповідача не перешкоджає розгляду апеляційної скарги по суті. В попередньому судовому засіданні представник відповідача підтримав вимоги апеляційної скарги.

Представник позивача проти вимог апеляційної скарги заперечував з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу.

Дослідивши докази, що є у справі, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши застосування норм матеріального та процесуального права судом першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги судова колегія апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення місцевого господарського суду має бути залишено без змін, виходячи з наступного.

Товариство з обмеженою відповідальністю „Виробниче підприємство „Компанія Ді Сі" (надалі - споживач, субабонент) займає приміщення за адресою м. Київ, проспект Воз'єднання, буд. 1. Комунальне підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського району м. Києва (надалі - постачальник, виконавець) на підставі договорів з тепло та водопостачальними організаціями (ПАТ „Київенерго", ТОВ „Єврореконструкція", ПАТ АК „Київводоканал") приєднав до своєї мережі відповідача, як субабонента та надавав відповідачу послуги з центральною опалення, холодного та гарячого водопостачання, а відповідач фактично споживав послуги.

Таким чином, між відповідачем і позивачем фактично склалися позадоговірні відносини, які підпадають під ознаки договору про надання комунальних послуг.

Позивач зазначає, що в період з 01.11.2012 року по 30.04.2015 року виконавець надав замовнику узгоджені сторонами послуги вартістю 34 471 грн. 51 коп., однак замовник послуги не оплатив, внаслідок чого у відповідача, за розрахунками позивача, утворилась заборгованість, яка станом на червень 2015 року становить 34 471 грн. 51 коп.

З викладеними позивачем в позові твердженнями відповідач не погоджується та в своїх запереченнях вказує, що комунальні послуги, на які посилається виконавець, споживач фактично не споживав, а тому в нього не міг виникнути обов'язок оплачувати послуги, які не надавалися. Окрім того, відповідач зазначає, що неодноразово сповіщував позивача про припинення нарахування комунальних послуг з підстав неналежної якості надання з боку останнього, проте відповідей від позивача не надходило.

Статтею 11 Цивільного кодексу України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Ч. 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов'язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до приписів ст. 526 ЦК України, які кореспондуються з відповідними приписами ст. 193 ГК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Ч. 2 ст. 193 ГК України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

За ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України визначено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

З матеріалів справи вбачається, що в період з 01.11.2012 року по 30.04.2015 року позивач надав відповідачу послуги, що підтверджується розробками по групрахунках, розшифровками рахунків абонента та обліковими картками про споживання теплової енергії.

Доказів сплати з боку споживача на користь постачальника коштів в оплату наданих послуг за період з 01.11.2012 року по 30.04.2015 року, станом на червень 2015 року до суду не надано.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Відповідач заперечував проти позову посилаючись на те, що він подавав позивачу заяви від 25.02.2009 року № 09/49, від 13.03.2009 року № 09/73, від 01.02.2012 року № 12/11, від 09.04.2013 року № 13/76 та від 05.02.2014 року № 14/7 про відмову від користування гарячим водопостачанням та центральним опаленням.

Відповідно до п. 24 Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.

Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства.

Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється. (п. 25 Правил).

Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у разі, коли технічна можливість такого відключення передбачена затвердженою органом місцевого самоврядування відповідно до Закону України „Про теплопостачання" схемою теплопостачання, за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків, опалення, вентиляції, кондиціонування, будівельної теплотехніки; державних будівельних норм з питань складу, порядку розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування реконструкції та капітального ремонту в частині опалення (п. 26 Правил).

Порядок відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання затверджений Наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22.11.2005 року № 4 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 09.12.2005 року за № 1478/11758.

Відключення приміщень від внутрішньобудинкових мереж ЦО і ГВП виконується монтажною організацією, яка реалізує проект, за участю представника власника житлового будинку або уповноваженої ним особи, представника виконавця послуг з ЦО і ГВП та власника, наймача (орендаря) квартири (нежитлового приміщення) або уповноваженої ними особи.

Роботи з відключення будинку від мереж ЦО і ГВП виконуються у міжопалювальний період.

По закінченні робіт складається акт про відключення будинку від мереж ЦО і ГВП (додаток 4) і в десятиденний термін подається заявником до Комісії на затвердження (п.п. 2.5, 2.6 Наказу Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 06.11.2007 року № 169).

Оскільки відповідачем не було надано доказів відключення його від центрального опалення та гарячого водопостачання, то посилання відповідача стосовно надсилання заяв на відключення колегія суддів вважає недостатніми.

Стосовно посилання відповідача на те, що ним було укладено прямий договір щодо надання послуг з холодного водопостачання від 24.12.2003 року № 03615/5-04, то колегія зазначає, що згідно розшифровки рахунків абонентів позивач просить стягнути з відповідача кошти за холодне водопостачання, яке йшло для приготування гарячої води.

Також колегія суддів вважає слушним посилання позивача про те, що відповідачем не було надано розшифровки рахунків абонентів про постачання йому холодної води за адресою м. Київ, пр. Воз'єднання, 1 у відповідності до договору з ПАТ АК „Київводоканал".

За таких обставин місцевий господарський суд дійшов вірного висновку, що зважаючи на відсутність в матеріалах справи контррозрахунку відповідача, а також те, що доказів здійснення з боку позивача на користь відповідача сплати грошових коштів в оплату послуг за період з 01.11.2012 року по 30.04.2015 року, станом на червень 2015 року до суду не надано, обґрунтованими є позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за вказаний період в сумі 34 471 грн. 51 коп.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення.

Позивач просив суд стягнути на свою користь 3% річних в розмірі 1 743 грн. 88 коп. та інфляційні втрати в розмірі 19 509 грн. 75 коп. за період листопада 2012 року - квітня 2015 року.

Колегія суддів апеляційного господарського суду зробила перерахунок розміру 3% річних і інфляційних втрат та дійшла висновку, що місцевий господарський суд правомірно стягнув 3% річних в розмірі 1 743 грн. грн. 88 коп. та інфляційні втрати в розмірі 19 509 грн. 75 коп.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків господарського суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову, а тому відсутні підстави для скасування рішення господарського суду.

Колегія суддів вважає, що господарський суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, належним чином дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, а тому, рішення підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю „Виробниче підприємство „Компанія Ді Сі" на рішення господарського суду міста Києва від 04.08.2015 року у справі № 910/14345/15 залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду міста Києва від 04.08.2015 року у справі № 910/14345/15 залишити без змін.

3. Справу № 910/14345/15 повернути до господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Головуючий суддя О.М. Гаврилюк

Судді В.В. Сулім

О.М. Коротун