ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

10 листопада 2015 р. Справа № 903/972/15

Господарський суд Волинської області, розглянувши матеріали по справі

за позовом Приватного підприємства "Укр-Петроль", м. Володимир-Волинський

до відповідача 1: Володимир-Волинської житлово-експлуатаційної контори №1, м. Володимир-Волинський

до відповідача 2: Виконавчого комітету Володимир-Волинської міської ради, м. Володимир-Волинський

про визнання недійсним договору в частині та стягнення 46 803,02грн.

Суддя Бондарєв С.В.

За участю представників сторін:

від позивача: Логвінська І.М.-дов. №101 від 01.09.2015р.

від відповідача 1: н/з

від відповідача 2: н/з

Відповідно до ст. 20 Господарського процесуального кодексу України представнику позивача роз'яснено право відводу судді. Відводу судді заявлено не було. В судовому засіданні учаснику судового процесу згідно ст. 22 ГПК України роз'яснено процесуальні права та обов'язки.

В судовому засіданні 10.11.2015 року відповідно до ст. 85 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Суть спору: Позивач- Приватне підприємство "Укр-Петроль"- звернувся до господарського суду з позовом до відповідачів- Володимир-Волинської житлово-експлуатаційної контори №1, Виконавчого комітету Володимир-Волинської міської ради - про визнання частково недійсним договору та стягнення 46 803,02грн., в якому просить визнати недійсним договір оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності міста від 01.02.2014р. в частині, що стосується предмету договору, а саме площі 97,75кв.м. та застосувати правові наслідки недійсності правочину і стягнути на користь ПП "Укр-Петроль" 46 803,02грн., в т.ч. з відповідача 1- Володимир-Волинської житлово-експлуатаційної контори №1-25 528,92грн.-суми сплачених орендних платежів на рахунок Володимир-Волинської житлово-експлуатаційної контори №1 та з відповідача 2- Виконавчого комітету Володимир-Волинської міської ради -21 274,10грн.- суми сплачених орендних платежів на рахунок місцевого бюджету м. Володимир-Волинський.

В обґрунтування позовних вимог вказав, що на підставі договору оренди №41 від 01.02.2012р., укладеного між Приватним підприємством "Укр-Петроль" та Володимир-Волинською житлово-експлуатаційною конторою №1, відповідачем 1 були передані в користування позивача нежилі приміщення трьохповерхової будівлі, які складаються з адміністративних приміщень та коридорів, санвузла, які визначені як допоміжні приміщення будівлі в цілому, є місцями загального користування та конструктивними елементами будівлі. При цьому, загальна площа нежитлового приміщення по оспорюваному договору фактично збільшилася за рахунок місць загального користування, площею 97,75кв.м.

Вважає, що вказані вище приміщення загального користування (допоміжні приміщення) не могли бути передані в користування одному із орендарів, а саме позивачу у даній справі, оскільки призначені для забезпечення експлуатації будівлі, забезпечують її цілісність та необхідні технічні умови функціонування, є неподільною частиною будівлі, що забезпечують належне функціонування її в цілому.

Зазначив, що об'єктом оспорюваного договору є приміщення загального користування (коридори і санвузол (вбиральні)) площею 97,75кв.м.

Зауважив, що з огляду на те, що положеннями чинного законодавства України, яке регулює орендні відносини, передбачена можливість передання в оренду речі, визначеної індивідуальними ознаками, а не приналежності головної речі, договір оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності міста від 01.02.2014р. не відповідає нормам законодавства, а саме ст.ст. 181, 186, 187, 759 ЦК України, що згідно ч. 1 ст. 203 та ч. 1 ст. 215 ЦК України, є підставою для визнання його недійсним.

Вказав, що оскільки приміщення (коридори та вбиральні) площею 97,75кв.м. за спірним договором є приміщеннями загального користування і не могли бути передані позивачу в одноособове орендне користування, сплачені ним на підставі спірного договору оренди кошти, підлягають поверненню з відповідачів на користь позивача, як передбачено ч. 2 ст. 208 ГК України.

Ухвалою суду від 02.09.2015р. порушено провадження по справі та призначено її до розгляду на 22.09.2015р. на 14:30год.

21.09.2015р. через відділ документального забезпечення та контролю - канцелярію суду від відповідача 1- Володимир-Волинської житлово-експлуатаційної контори №1-надійшов до суду відзив на позовну заяву №1-03/461 від 15.09.2015р. (вх.№01-54/9407/15), в якому він позов заперечив, вказавши, що включення в об'єкт оренди допоміжних приміщень (коридорів та санвузла), якими користується позивач, в даному випадку не порушують його прав та інтересів, оскільки саме ПП "Укр-Петроль", офіс якого розміщується на 1-му поверсі трьохповерхової будівлі по вул. Ковельській, 10, в м. Володимир-Волинський, користується приміщеннями загального користування постійно і більше, порівняно з іншими орендарями, що знаходяться в цій же будівлі, а тому саме він і має платити за їх оренду. Разом з тим, копій документів, зазначених у відзиві, не додав, про що складено акт від 21.09.2015р.

Крім того, 21.09.2015р. через відділ документального забезпечення та контролю - канцелярію суду від відповідача 1- Володимир-Волинської житлово-експлуатаційної контори №1-надійшло до суду клопотання №1-03/458 від 14.09.2015р. (вх.№01-54/9406/15 від 21.09.2015р.), в якому він просив розглядати справу без участі його представника.

21.09.2015р. через відділ документального забезпечення та контролю - канцелярію суду від відповідача 2- Виконавчого комітету Володимир-Волинської міської ради -надійшов до суду відзив на позовну заяву №1-49/881 від 15.09.2015р. (вх.№01-54/9411/15), в якому він позов не визнає, оскільки, на його думку, Виконавчий комітет Володимир-Волинської міської ради не є стороною по спірному договору, так як договір був укладений між Приватним підприємством "Укр-Петроль" та Володимир-Волинською житлово-експлуатаційною конторою №1, а тому просив відмовити в задоволенні позову в частині вимог до Виконавчого комітету Володимир-Волинської міської ради.

Просив розглядати справу без участі його представника.

Долучив до матеріалів справи копії вирізки з газети "Слово правди" від 22.01.2009 р. №6 (9748), розпорядження міського голови від 12.02.2009 р. №39рв "Про створення комісії для проведення конкурсу на право оренди майна міської комунальної власності", протоколу №2 від 13.02.2009 р., договору оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності міста від 20.02.2009 р., акту прийому-передачі орендованого майна від 20.02.2009 р., архівний витяг з рішення виконавчого комітету міської ради від 26.01.2012 р. №31, архівний витяг з рішення виконавчого комітету міської ради від 17.02.2012 р. №64, копії договору оренди від 01.02.2012 р., листа ПП "Укр-Петроль" від 30.12.2013р., рішення виконавчого комітету Володимир-Волинської міської ради від 30.01.2014р. №27, договору оренди від 01.02.2014р., акту прийому-передачі від 01.02.2014р., розрахунку орендної плати та технічного паспорта.

Представник позивача в судовому засіданні 22.09.2015р. позовні вимоги підтримав та просив задовольнити останні в повному обсязі, з підстав викладених у позовній заяві.

Крім того, звернувся до суду з клопотанням №142 від 22.09.2015р. (вх.№ 01-54/9521/15 від 22.09.2015р.), яким долучив до матеріалів справи копії статуту ПП "Укр-Петроль" (нова редакція), затвердженого рішенням власника від 12.01.2006р., зареєстрованого 16.01.2006р. за №1000097, свідоцтва про державну реєстрацію ПП "Укр-Петроль", довідки з ЄДР, акту прийому-передачі орендованого майна до договору від 01.02.2014р., рішення виконавчого комітету Володимир-Волинської міської ради від 30.01.2003р. №32 "Про затвердження експертного висновку на нежиле приміщення та надання згоди на укладення договорів оренди", архівної виписки №38/35 від 20 липня 2015р., відношення ПП "Укр-Петроль" вих.№111 від 16 липня 2015р., листа Відділу майнових і земельних ресурсів виконавчого комітету Володимир-Волинської міської ради №87 від 16.07.2015р., відношення ПП "Укр-Петроль" вих.№112 від 16 липня 2015р., листа Володимир-Волинської філії Волинського обласного бюро технічної інвентаризації №6 від 16 липня 2015р., відношення ПП "Укр-Петроль" вих.№112/1 від 16 липня 2015р., листа ТОВ "Центр кадастру" вих.№0701 від 20.07.2015р., відношення ПП "Укр-Петроль" вих.№111/1 від 16 липня 2015р., листа ВКФ "Волинський аромат" вих..№77 від 17.07.2015р., листа Громадської організації "Жінки-трудівниці за майбутнє дітей України" вих.№17 від 06.09.2015р.

Ухвалою суду від 22.09.2015р. розгляд справи відкладався згідно ст. 77 ГПК України з метою повного та всебічного з'ясування всіх обставин по справі, зважаючи на неявку відповідачів в судове засідання та необхідність витребування додаткових доказів по справі.

05.10.2015р. через відділ документального забезпечення та контролю - канцелярію суду від відповідача 2- Виконавчого комітету Володимир-Волинської міської ради -надійшли до суду додаткові пояснення №1-49/933 від 01.10.2015р. (вх.№01-54/9955/15 від 05.10.2015р.), в яких він позов до Виконавчого комітету Володимир-Волинської міської ради заперечив, вказавши, що Виконавчий комітет Володимир-Волинської міської ради не є стороною по спірному договору оренди, а тому не є належним відповідачем у даній справі.

Просив розглядати справу без участі його представника.

Долучив до матеріалів справи копію рішення Володимир-Волинської міської ради від 28.04.2004р. №13/5.

06.10.2015р. через відділ документального забезпечення та контролю - канцелярію суду від відповідача 1- Володимир-Волинської житлово-експлуатаційної контори №1- надійшли до суду пояснення №1-03/492 від 06.10.2015р. (вх.№01-54/10008/15 від 06.10.2015р.), в яких він позов заперечив, вказавши, що при підписанні договору оренди, акту прийому-передачі, розрахунку орендної плати позивач був ознайомлений із умовами договору оренди, у тому числі, із умовами щодо площі орендованого майна. При підписанні вказаних документів від позивача не надходило жодних зауважень. Тобто, укладаючи договір оренди нежитлового приміщення, між сторонами договору було досягнуто згоди щодо усіх істотних умов договору. Протокол розбіжностей орендарем (позивачем по справі) не укладався.

Повідомив, що до приміщень, що входять до складу орендованого майна, та відносно яких виник спір у даній справі належать приміщення, що знаходяться на першому поверсі за №№15, 20, 21, 22, 23.

Зауважив, що на його думку, вказані приміщення були включені у договір оренди правомірно, так як орендар користується ними одноособово, а договір, що був укладений між ЖЕК №1 та ПП "Укр-Петроль" відповідає усім встановленим законодавством вимогам, підстав для визнання його недійсним немає, а тому неправомірним є застосування до відповідачів вимог ч. 2 ст. 208 ГК України.

Просив розглядати справу без участі його представника.

Долучив до матеріалів справи копії договору оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності міста від 01.02.2014р., розрахунку орендної плати до договору оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності міста від 01.02.2014р., акта прийому-передачі орендованого майна від 01.02.2014р. до договору від 01.02.2014р. та технічного паспорту на нежитлове приміщення, яке знаходиться в м. Володимир-Волинський, вул. Ковельська, 10 (інвентарний №1135).

Представник позивача в судовому засіданні 06.10.2015р. позовні вимоги підтримав.

Водночас, звернувся до суду з клопотанням вих.№153 від 05.10.2015р. (вх.№01-66/168/15 від 06.10.2015р.), в якому просив суд продовжити строк розгляду справи та відкласти розгляд спору для представлення додаткових доказів по справі, в т.ч. з врахуванням додаткових пояснень відповідачів.

Відповідачі в судове засідання вдруге не з'явились.

Ухвалою суду від 06.10.2015р. згідно ст. ст. 69, 77 ГПК України з метою повного та всебічного з'ясування всіх обставин по справі, зважаючи на необхідність витребування додаткових доказів по справі, продовжено термін розгляду справи за клопотанням представника позивача від 06.10.2015р. до 15.11.2015р., розгляд справи відкладено на 10.11.2015р.

Водночас, зобов'язано сторін представити суду: позивача-додаткові письмові пояснення по суті позовних вимог з врахуванням заперечень відповідачів від 05.10.2015р. та 06.10.2015р.; уточнити позовні вимоги щодо визнання недійсним договору оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності міста від 01.02.2014р. в частині, що стосується предмету договору, а саме площі 97,75кв.м. (які саме приміщення (конкретно) складають спірну площу 97,75кв.м., де розміщені, якої площі кожне (чим це підтверджується)); відповідача 1- додаткові пояснення; відповідача 2-додаткові пояснення.

Представник позивача в судовому засіданні 10.11.2015р. надав суду додаткові пояснення вих.№106 від 06.11.2015р. (вх.№01-54/11126/15 від 10.11.2015р.), в яких він уточнив прохальну частину позову та просив визнати недійсним договір оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності міста від 01.02.2014р. в частині, що стосується предмету договору, а саме площі 97,75кв.м. (що складає приміщення №15 (коридор) площею 84,6кв.м., приміщення №20 (кладова) площею 0,15кв.м., приміщення №21 (вбиральня) площею 1,4кв.м., приміщення №22 (вбиральня) площею 2,1кв.м., приміщення №23 (коридор) площею 9,5кв.м., які розміщені на першому поверсі нежитлової будівлі по вул. Ковельській, 10 в м. Володимир-Волинський).

Позов в частині стягнення з відповідачів 46 803,02грн., в т.ч. з відповідача 1- Володимир-Волинської житлово-експлуатаційної контори №1-25 528,92грн.-суми сплачених орендних платежів на рахунок Володимир-Волинської житлово-експлуатаційної контори №1 та з відповідача 2- Виконавчого комітету Володимир-Волинської міської ради -21 274,10грн.- суми сплачених орендних платежів на рахунок місцевого бюджету м. Володимир-Волинський, підтримав та просив суд його задовольнити.

Крім того, просив не стягувати з відповідачів судові витрати у даній справі.

Відповідч 1- Володимир-Волинська житлово-експлуатаційна контора №1- в судове засідання 06.10.2015р. не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце судового розгляду спору, що стверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №225 від 16.10.2015р.

Відповідач 2- Виконавчий комітет Володимир-Волинської міської ради-в судове засідання 06.10.2015р. не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце судового розгляду спору, що стверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №233 від 19.10.2015р.

Беручи до уваги приписи ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод стосовно розгляду справи упродовж розумного строку, враховуючи те, що відповідачі належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, явку відповідачів не було визнано обов'язковою, відповідачі мали час для подачі суду доказів, та даною можливістю не скористалися, господарський суд, заслухавши пояснення представника позивача, визнав зібрані докази достатніми для розгляду спору за наявними в справі матеріалами відповідно до ст. 75 ГПК України, -

встановив:

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 01 лютого 2012 року між Володимир-Волинською житлово-експлуатаційною конторою №1, в особі начальника Пасося Андрія Васильовича, який діє на підставі статуту (орендодавець) та Приватним підприємством "Укр-Петроль" в особі директора Томашука Андрія Івановича, який діє на підставі статуту (орендар) було укладено договір оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності міста №41, згідно якого орендодавець відповідно до рішення виконавчого комітету від 17.02.2012р. №64 передає, а орендар приймає в строкове платне користування частину нежилого приміщення, площею 453,55м.кв., що розміщене за адресою: вул. Ковельська, 10 м. Володимир-Волинський, що знаходиться на балансі ЖЕК №1.

Згідно п. 10.1. даний договір вступає в силу одночасно з його підписанням та підписанням акту прийому-передачі орендованого майна і діє до 01.02.2014р.

Даний договір підписано сторонами, підписи скріплені відтиском їх печатки. (а.с. 22-24)

Згідно з умовами даного договору та розрахунку орендної плати орендована площа становить: офіс-356,85кв.м., спортзал-81,0кв.м., архів-15,7кв.м. Орендована площа за даним договором включає в себе: приміщення площею 81,0кв.м. (спортзал) розташоване на 2-му поверсі триповерхової адміністративної будівлі, приміщення площею 15,7кв.м. (архів), розташоване на 3-му поверсі триповерхової адміністративної будівлі, приміщення загальною площею 356,85кв.м. (офіс), розташоване на 3-му поверсі триповерхової адміністративної будівлі.

30 грудня 2013р. Приватне підприємство "Укр-Петроль" звернулося до орендодавця з повідомленням вих. №281 від 30.12.2013р. про намір продовжити термін дії договору оренди від 01.02.2012р. №41 на тих самих умовах. (а.с. 25).

Рішенням Виконавчого комітету Володимир-Волинської міської ради Волинської області від 30.01.2014р. №27 "Про надання дозволу на продовження та внесення змін, розірвання договорів оренди нежилих приміщень" було дозволено дирекції ЖЕК №1 продовжити договір оренди з ПП "Укр-Петроль" на частину нежитлового приміщення площею 551,3 кв.м. по вул. Ковельській, 10 в м. Володимир-Волинський терміном на 2 роки 11 місяців. (а.с. 83).

01 лютого 2014 року між Володимир-Волинською житлово-експлуатаційною конторою №1, в особі в.о. начальника Маркеєва Анатолія Олександровича, який діє на підставі статуту (орендодавець) та Приватним підприємством "Укр-Петроль", в особі директора Томашука Андрія Івановича, який діє на підставі статуту (орендар), було укладено договір оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності міста, згідно якого орендодавець відповідно до рішення виконавчого комітету №27 від 30.01.2012р. передає, а орендар приймає в оренду частину нежилого приміщення, загальною площею 551,30 кв.м., що розміщене за адресою: вул. Ковельська, 10 м. Володимир-Волинський. Майно передається в оренду під офіс орендаря. (п. 1.1. договору).

Згідно п. 1.2. даного договору орендоване майно належить до міської комунальної власності територіальної громади м. Володимир-Волинський і знаходиться на балансі ЖЕК №1.

В розділі 3 договору оренди від 01.02.2014р. сторони визначили орендну плату, а саме місячна орендна плата становить 17 916,54грн. без ПДВ, а з врахуванням 20% ПДВ-21 499,85грн. Орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції наступного місяця. Орендна плата перераховується: 50% до місцевого бюджету, а 50% та ПДВ з усієї суми-балансоутримувачу-ЖЕК №1 (щомісячно) до 30 числа поточного місяця. Понаднормативна сума орендної плати, що надійшла на поточний рахунок орендодавця, підлягає роверненню у встановленому порядку орендарю або зараховується в рахунок наступних платежів.

Згідно п. 10.1. даний договір вступає в силу одночасно з його підписанням та підписанням акту прийому-передачі орендованого майна і діє до 01.01.2017р.

У відповідності до розділу 11 цього договору додатки до цього договору є його невід'ємною і складовою частиною. До цього договору додаються розрахунок орендної плати та акт прийому-передачі орендованого майна.

Даний договір підписано сторонами, підписи скріплені відтиском їх печатки. (а.с. 18-20).

Як вбачається з акту прийому-передачі орендованого майна до договору від 01.02.2014р. орендодавець передав, а орендар прийняв нежиле приміщення по вул. Ковельській, 10 в м. Володимир-Волинський площею 551,30кв.м. (а.с. 87).

Вказаним договором оренди від 01.02.2014р. збільшено розмір площі нежитлових приміщень, які надаються в оренду до 551,30кв.м., тобто на 97,75кв.м.

Згідно з умовами даного договору та розрахунку орендної плати орендована площа становить: офіс-468,7кв.м., спортзал-65,7кв.м., архів-16,9кв.м. Орендована площа за даним договором включає в себе: приміщення площею 65,7кв.м. (спортзал) розташоване на 2-му поверсі триповерхової адміністративної будівлі, приміщення площею 16,9кв.м. (архів), розташоване на 3-му поверсі триповерхової адміністративної будівлі, приміщення загальною площею 468,7кв.м. (офіс), розташоване на 1-му та 3-му поверсі триповерхової адміністративної будівлі.

Як вбачається з матеріалів справи вказані приміщення знаходяться на балансі орендодавця, тобто Володимир-Волинської житлово-експлуатаційної контори №1.

Як встановлено судом, вбачається з матеріалів справи та пояснень представників сторін, на підставі спірного договору оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності міста від 01.02.2014р., Володимир-Волинською житлово-експлуатаційною конторою №1 були передані в користування ПП "Укр-Петроль" нежитлові приміщення триповерхової будівлі, які складаються з адміністративних приміщень та коридорів, вбиралень, кладової, які визначені як допоміжні приміщення будівлі в цілому, є місцями загального користування та конструктивними елементами будівлі. Об'єктом оспорюваного договору є приміщення загального користування (коридори, санвузол (вбиральні) та кладова загальною площею 97,75кв.м.).

Згідно розрахунку заявленої до стягнення суми сплаченої орендної плати, сума безпідставно сплачених позивачем по договору оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності міста від 01.02.2014р. орендних платежів, за частину приміщення площею 97,75кв.м. в період з 01.02.2014р. по 29.04.2015р. включно, становить 46 803,02грн., з них 25 528,92грн.-сума сплачених орендних платежів на рахунок Володимир-Волинської житлово-експлуатаційної контори №1, 21 274,10грн. -сума сплачених орендних платежів на рахунок місцевого бюджету м. Володимир-Волинський.

Оцінюючи наявні в матеріалах справи докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи, суд вважає позовні вимоги щодо визнання недійсним пункту 1.1. договору оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності міста від 01.02.2014р., укладеного між Володимир-Волинською житлово-експлуатаційною конторою №1 та Приватним підприємством "Укр-Петроль", в частині, що стосується предмету договору, а саме передачі та прийняття ПП "Укр-Петроль" в оренду частини нежитлового приміщення, що розміщена на першому поверсі нежитлової будівлі по вул. Ковельській, 10 в м. Володимир-Волинський, площею 97,75кв.м., в т.ч. приміщення №15 (коридор) площею 84,6кв.м., приміщення №20 (кладова) площею 0,15кв.м., приміщення №21 (вбиральня) площею 1,4кв.м., приміщення №22 (вбиральня) площею 2,1кв.м., приміщення №23 (коридор) площею 9,5кв.м., є такими, що підлягають задоволенню, а в частині стягнення з відповідачів 46 803,02грн. орендної плати, є такими, що не підлягають до задоволення з наступних підстав.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема є договори та інші правочини.

У відповідності до положень ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно ч. 1 ст. 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частиною 1 ст. 203 Цивільного кодексу України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.Відповідно до ст. 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Як встановлено ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Частиною 1 статті 10 Закону України "Про оренду державного і комунального майна" істотними умовами договору оренди є: об'єкт оренди (склад і вартість майна з урахуванням її індексації); термін, на який укладається договір оренди; орендна плата з урахуванням її індексації та інше.

Згідно з ч. 1 ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Частиною 1 ст. 760 Цивільного кодексу України встановлено, що предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ).

Між сторонами було укладено договір від 01.02.2014р., що за своєю правовою природою є договором оренди.

Разом з тим, судом також встановлено, що об'єктом оспорюваного договору є приміщення загальною площею 551,30кв.м., в т.ч. офіс-356,85кв.м., спортзал-81,0кв.м., архів-15,7кв.м. При цьому загальна площа нежитлового приміщення по оспорюваному договору фактично збільшилась за рахунок місць загального користування площею 97,75кв.м. (що складає приміщення №15 (коридор) площею 84,6кв.м., приміщення №20 (кладова) площею 0,15кв.м., приміщення №21 (вбиральня) площею 1,4кв.м., приміщення №22 (вбиральня) площею 2,1кв.м., приміщення №23 (коридор) площею 9,5кв.м., розміщені на першому поверсі нежитлової будівлі по вул. Ковельській, 10 в м. Володимир-Волинський).

Згідно з ч. 1 ст. 182 Цивільного кодексу України річ є визначеною індивідуальними ознаками, якщо вона наділена тільки їй властивими ознаками, що вирізняють її з-поміж інших однорідних речей, індивідуалізуючи її.

У відповідності до ст. 186 Цивільного кодексу України річ, призначена для обслуговування іншої (головної) речі і пов'язана з нею спільним призначенням, є її приналежністю. Приналежність слідує за головною річчю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Тобто, головною визнається та річ, яка сама по собі задовольняє повну потребу особи в її господарській чи побутовій діяльності, а приналежністю вважається та річ, яка робить користування головною річчю більш зручним або ефективним і при цьому самостійно задовольняти потребу особи не може.

Статтею 187 Цивільного кодексу України складовою частиною речі є все те, що не може бути відокремлене від речі без її пошкодження або істотного знецінення. При переході права на річ її складові частини не підлягають відокремленню.

Відповідно до п. 2.3. Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, допоміжні приміщення-це приміщення, які виконують функції допоміжного (другорядного) значення в громадських будинках, найбільш характерні з яких-вестибюльні, коридори, холи, гардероби, вбиральні, комори, сходові клітини, тощо.

Таким чином, коридори, вбиральні та кладова, які були передані ПП "Укр-Петроль" згідно договору від 01.02.2014 р. загальною площею 97,75кв.м., є саме допоміжними приміщеннями, які призначені для обслуговування та забезпечення експлуатації нежитлової будівлі по вул. Ковельській, 10, в м. Володимир-Волинський, що стверджується і технічним паспортом на об'єкт нерухомого майна, що знаходиться по вул. Ковельській, 10, в м. Володимир-Волинський (а.с.89-97).

Крім того, оцінюючи об'єкт договору від 01.02.2014 р. у розрізі ст.ст. 186, 187 Цивільного кодексу України, суд дійшов висновку, що допоміжні приміщення, передані ПП "Укр-Петроль" до умов оспорюваного договору, є приналежністю нежитлової будівлі по вул. Ковельській, 10 в м. Володимир-Волинський, яка, в свою сергу є головною річчю у розумінні вищевказаних норм законодавства.

Між тим, у відповідності до ч. 2 ст. 186 Цивільного кодексу України приналежність слідує за головною річчю, якщо інше не встановлено договором або законом.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що нежитлові приміщення загальною площею 97,75 кв.м. по вул. Ковельській, 10, в м. Володимир-Волинський, які є об'єктом оспорюваного договору, а саме: приміщення №15 (коридор) площею 84,6кв.м., приміщення №20 (кладова) площею 0,15кв.м., приміщення №21 (вбиральня) площею 1,4кв.м., приміщення №22 (вбиральня) площею 2,1кв.м., приміщення №23 (коридор) площею 9,5кв.м. розміщені на першому поверсі нежитлової будівлі по вул. Ковельській, 10 в м. Володимир-Волинський не можуть бути самостійним об'єктом оренди та використовуватись незалежно від головної речі -будівлі по вул. Ковельській, 10, в м. Володимир-Волинський.

Таким чином, об'єктами вказаного договору мали бути нежитлові приміщення, що, в свою чергу виключає можливість передачі в орендне користування окремо коридорів, вбиральні та кладової.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, спільно з позивачем, орендарями цієї ж триповерхової будівлі по вул. Ковельській, 10 в м. Володимир-Волинський є і ТзОВ "Центр Кадастру", ВКФ "Волинський аромат", Володимир-Волинська філія КП "Волинське обласне бюро технічної інвентаризації", Громадська організація "Жінки-трудівниці за майбутнє дітей України" (а.с. 116-121).

Тому, суд приходить до висновку, що місця загального користування, які знаходяться в спільному користуванні кількох осіб, не можуть бути предметом договору оренди.

На цьому зауважено і у постанові Вищого господарського суду України від 28.02.2012р. у справі №48/366.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 Цивільного кодексу України.

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» зміст правочину не може суперечити Цивільному кодексу України, іншим законам України, які приймаються відповідно до Конституції України та Цивільного кодексу України, міжнародним договорам, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, актам Президента України, постановам Кабінету Міністрів України, актам інших органів державної влади України, органів влади Автономної Республіки Крим у випадках і в межах, встановлених Конституцією України та законом, а також моральним засадам суспільства. Зміст правочину не повинен суперечити положенням також інших, крім актів цивільного законодавства, нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до Конституції України.

Отже, відповідно до положень чинного законодавства України, визнання правочину недійсним ставиться в залежність від його відповідності вимогам чинного законодавства та актам органів державної влади.

Водночас, в пункті 2.11. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013р. № 11 "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" зауважено, що за загальним правилом статті 217 ЦК України правочин не може бути визнаний недійсним, якщо законові не відповідають лише окремі його частини і обставини справи свідчать про те, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної його частини. У такому разі господарський суд може визнати недійсною частину правочину. Недійсними частини правочину визнаються за загальними правилами визнання правочинів недійсними із застосуванням передбачених законом наслідків такого визнання. Якщо недійсна частина правочину виконана будь-якою із сторін, господарський суд визначає наслідки такої недійсності залежно від підстави, з якої вона визнана недійсною.

З огляду на те, що положеннями чинного законодавства України, які регулюють орендні відносини, передбачена можливість передання в оренду речі, визначеної індивідуальними ознаками, а не приналежності головної речі, суд дійшов висновку, що п. 1.1. договору оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності міста від 01.02.2014р., укладеного між Володимир-Волинською житлово-експлуатаційною конторою №1 та Приватним підприємством "Укр-Петроль", в частині, що стосується предмету договору, а саме передачі та прийняття ПП "Укр-Петроль" в оренду частини нежитлового приміщення, що розміщена на першому поверсі нежитлової будівлі по вул. Ковельській, 10 в м. Володимир-Волинський, площею 97,75кв.м., в т.ч. приміщення №15 (коридор) площею 84,6кв.м., приміщення №20 (кладова) площею 0,15кв.м., приміщення №21 (вбиральня) площею 1,4кв.м., приміщення №22 (вбиральня) площею 2,1кв.м., приміщення №23 (коридор) площею 9,5кв.м.-не відповідає нормам законодавства (ст.ст. 181, 186, 187, 759 Цивільного кодексу України), що згідно ч. 1 ст. 203 та ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України є підставою для визнання його недійсним в цій частині.

Згідно з частиною 2 статті 4 ГК України особливості регулювання майнових відносин суб'єктів господарювання визначаються цим Кодексом.

Відповідно до частини 7 статті 179 ГК України господарські договори укладаються за правилами, встановленими ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Таким чином, при розгляді питання недійсності господарських договорів необхідно керуватись нормами ГК України, які стосуються особливостей правового регулювання господарських договорів, відповідними нормами ЦК України й інших законів.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути в т.ч. і визнання правочину недійсним.

За змістом частини 1 статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1 - 3, 5 та 6 статті 203 ЦК України.

Крім того, згідно з частиною 1 статті 207 ГК України судом може бути визнане недійсним повністю або частково господарське зобов'язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб'єктності).

За змістом статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. Способами захисту прав при цьому є двостороння реституція або, у разі її неможливості, - відшкодування вартості того, що одержано (частина 1), відшкодування заподіяних збитків та моральної шкоди (частина 2).

Згідно з частиною 1 статті 236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, вважається таким з моменту його вчинення.

Разом із тим частиною 3 статті 207 ГК України передбачено, що господарське зобов'язання, визнане судом недійсним, також вважається недійсним з моменту його виникнення. Якщо ж за змістом зобов'язання воно може бути припинено лише на майбутнє, таке зобов'язання визнається недійсним з моменту його виникнення і припиняється на майбутнє, а не з моменту укладення.

Фактичне користування майном на підставі договору оренди унеможливлює у разі його недійсності проведення між сторонами двосторонньої реституції, тому такий договір повинен визнаватися судом недійсним і припинятися лише на майбутнє, а не з моменту укладення.

Дана правова позиція відображена і у постанові Верховного Суду України у справі №910/24029/13 (3-195гс15) від 01.07.2015р.

Крім того, як зазначено в п. 2.7. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013р. № 11 "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" частиною третьою статті 207 ГК України передбачена і можливість припинення господарського зобов'язання лише на майбутнє. Отже, якщо зі змісту господарського договору випливає, що зобов'язання за цим договором може бути припинено лише на майбутнє, оскільки неможливо повернути усе одержане за ним (наприклад, вже здійснене користування за договором майнового найму (оренди), користування електроенергією, спожиті послуги, зберігання, здійснене за відповідним договором, тощо), то господарський суд одночасно з визнанням господарського договору недійсним (за наявності підстав для цього) зазначає в резолютивній частині рішення, що зобов'язання за договором припиняється лише на майбутнє.

При цьому слід враховувати, що зобов'язання припиняються на майбутнє не на підставі відповідної вказівки в рішенні суду, а в силу закону, тому при визнанні недійсним правочину (господарського договору) зобов'язання його сторін припиняються на майбутнє з моменту набрання чинності рішення суду про визнання правочину (договору) недійсним, хоча б у судовому рішенні й не було зазначено про таке припинення.

Якщо господарське зобов'язання припиняється лише на майбутнє, господарським судам слід виходити з того, що у відповідних випадках і неможливості повернення одержаного за зобов'язанням у натурі правові наслідки такої недійсності визначаються відповідно до статті 216 ЦК України та частини другої статті 208 ГК України.

Разом з тим якщо за правочином, визнаним недійсним, права та обов'язки передбачалися лише на майбутнє, то наслідки у вигляді реституції застосовані бути не можуть, але згідно з частиною другою статті 236 ЦК України можливість настання таких прав та обов'язків у майбутньому припиняються.

А тому в частині позовних вимог до відповідачів Володимир-Волинської житлово-експлуатаційної контори №1 та Виконавчого комітету Володимир-Волинської міської ради про стягнення 46 803,02грн., в т.ч. з відповідача 1- Володимир-Волинської житлово-експлуатаційної контори №1-25 528,92грн.-суми сплачених орендних платежів на рахунок Володимир-Волинської житлово-експлуатаційної контори №1 та з відповідача 2- Виконавчого комітету Володимир-Волинської міської ради -21 274,10грн.- суми сплачених орендних платежів на рахунок місцевого бюджету м. Володимир-Волинський позивачу слід відмовити.

Згідно ст. 33 ГПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

В силу ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Підстави віднесення судових витрат на відповідача відсутні, оскільки позивач не наполягає на їх стягненні.

Враховуючи викладене, господарський суд, керуючись ст.ст. 4, 174, 179, 207, 208, 283 ГК України, ст.ст. 11, 15, 16, 182, 186, 187, 202-204, 215-217, 236, 626, 759, 760 ЦК України, ст.ст. 33, 34, 35, 36, 43, 44, 49, 82-85 ГПК України, -

вирішив:

1. Позов задоволити частково.

2. Визнати недійсним пункт 1.1. договору оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності міста від 01.02.2014р., укладеного між Володимир-Волинською житлово-експлуатаційною конторою №1 та Приватним підприємством "Укр-Петроль", в частині, що стосується предмету договору, а саме передачі та прийняття ПП "Укр-Петроль" в оренду частини нежитлового приміщення, розміщеної на першому поверсі нежитлової будівлі по вул. Ковельській, 10 в м. Володимир-Волинський, площею 97,75кв.м., в т.ч. приміщення №15 (коридор) площею 84,6кв.м., приміщення №20 (кладова) площею 0,15кв.м., приміщення №21 (вбиральня) площею 1,4кв.м., приміщення №22 (вбиральня) площею 2,1кв.м., приміщення №23 (коридор) площею 9,5кв.м.

Встановити, що зобов'язання за визнаним недійсним п. 1.1. договору оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності міста від 01.02.2014р., укладеного між Володимир-Волинською житлово-експлуатаційною конторою №1 та Приватним підприємством "Укр-Петроль", в частині, що стосується предмету договору, а саме передачі та прийняття ПП "Укр-Петроль" в оренду частини нежитлового приміщення, розміщеної на першому поверсі нежитлової будівлі по вул. Ковельській, 10 в м. Володимир-Волинський, площею 97,75кв.м., в т.ч. приміщення №15 (коридор) площею 84,6кв.м., приміщення №20 (кладова) площею 0,15кв.м., приміщення №21 (вбиральня) площею 1,4кв.м., приміщення №22 (вбиральня) площею 2,1кв.м., приміщення №23 (коридор) площею 9,5кв.м., припиняється на майбутнє.

3. В частині позовних вимог до відповідачів Володимир-Волинської житлово-експлуатаційної контори №1 та Виконавчого комітету Володимир-Волинської міської ради про стягнення 46 803,02грн., в т.ч. з відповідача 1- Володимир-Волинської житлово-експлуатаційної контори №1-25 528,92грн.-суми сплачених орендних платежів на рахунок Володимир-Волинської житлово-експлуатаційної контори №1 та з відповідача 2- Виконавчого комітету Володимир-Волинської міської ради -21 274,10грн.- суми сплачених орендних платежів на рахунок місцевого бюджету м. Володимир-Волинський-відмовити.

Повний текст рішення складено

13.11.2015

Суддя С. В. Бондарєв