РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.10.2015Справа №910/20121/15
За позовом Публічного акціонерного товариств «Київенерго»

до Приватного акціонерного товариства «Жилкомунсервіс»

про стягнення заборгованості в розмірі 139 870,65 грн.

Суддя Нечай О.В.

Представники сторін:

від позивача: Кравчик С.М., за довіреністю

від відповідача: не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд господарського суду міста Києва були передані позовні вимоги Публічного акціонерного товариств «Київенерго» (далі - позивач) до Приватного акціонерного товариства «Жилкомунсервіс» (далі - відповідач) про стягнення заборгованості в розмірі 139 870,65 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 06.08.2015 було порушено провадження у справі № 910/20121/15, розгляд справи призначено на 09.09.2015.

08.09.2015 через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником позивача було подано клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

У судове засідання 09.09.2015 представник позивача з'явився.

Представник відповідача у судове засідання 09.09.2015 з'явився та подав відзив на позовну заяву.

У судовому засідання 09.09.2015 судом було оголошено перерву до 07.10.2015.

06.10.2015 через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником позивача було подано письмові пояснення на відзив відповідача.

07.10.2015 через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником позивача було подано письмові заперечення на відзив.

Судове засідання 07.10.2015 не відбулось у зв'язку із перебуванням судді Нечая О.В. на лікарняному.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 12.10.2015 розгляд справи було призначено на 28.10.2015.

У судове засідання 28.10.2015 представник позивача з'явився, надав свої пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача у судове засідання 28.10.2015 не з'явився, про дату, час та місце судового засідання був належним чином повідомлений, що підтверджується матеріалами справи.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

17.11.2005 між АЕК «Київенерго» (в подальшому перейменоване на Публічне акціонерне товариство «Київенерго», далі - позивач, постачальник) та Закритим акціонерним товариством «Жилкомунсервіс» (в подальшому перейменовано на Приватне акціонерне товариство «Жилкомунсервіс», далі - відповідач, споживач) було укладено Договір на постачання електричної енергії № 80249 (далі - Договір), відповідно до умов якого постачальник електричної енергії постачає електричну енергію споживачу, а споживач оплачує постачальнику електричної енергії її вартість та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору та Додатками до Договору, що є його невід'ємними частинами.

Відповідно до п. 2.2.4 Договору споживач зобов'язується оплачувати постачальнику вартість електричної енергії згідно з умовами Додатків «Порядок розрахунків за електроенергію та зняття показань електролічильників споживачів».

Згідно з п. 2.1 Додатку «Порядок розрахунків» до Договору споживач здійснює повну поточну оплату вартості обсягу електричної енергії за розрахунковий період за фактичними показаннями засобів обліку електричної енергії згідно з виписаним рахунком.

Позивач у своєму позові зазначає про те, що відповідачем систематично порушуються договірні зобов'язання в частині оплати вартості поставленої електроенергії, внаслідок чого у відповідача за період з 01.06.2014 по 01.07.2015 виникла заборгованість за використану активну електричну енергію у розмірі 82 252,97 грн.

На підтвердження вищезазначеної заборгованості відповідача позивачем надано копії актів про використану електричну енергію, рахунків, актів прийняття-передавання товарної продукції.

Відповідач у своєму письмовому відзиві заперечує, зокрема, проти визначеного позивачем розміру заборгованості з оплати за спожиту активну електричну енергію, у зв'язку з тим, що позивачем, на думку відповідача, не враховано часткові оплати здійснені відповідачем у розмірі 33 160,00 грн, на підтвердження чого надає копії платіжних доручень.

Проте, твердження відповідача щодо неврахування здійснених відповідачем оплат у загальному розмірі 33 160,00 грн спростовуються наданим позивачем розрахунком, з якого чітко вбачаються здійсненні оплати на спірну суму 33 160,00 грн, платіжними дорученнями № 50 від 25.03.2015 на суму 6 000,00 грн, № 105 від 26.05.2015 на суму 21 160,00 грн та №139 від 25.06.2015 на суму 6 000,00 грн.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 1 ст. 610 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про електроенегетику» споживання енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником.

Згідно з п. 2.1 Правил користування електричною енергією, затверджених постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 31 липня 1996 р. N 28, (далі - Правила) користування електричною енергією - споживання електричної енергії з дотриманням споживачем визначених відповідними договорами умов підключення електроустановок споживача до електричних мереж у точці приєднання, умов оплати купованої електричної енергії та режимів споживання електричної енергії для отримання договірних обсягів електричної енергії та величини потужності.

Відповідно до п. 1.3 Правил постачання електричної енергії для забезпечення потреб електроустановки здійснюється на підставі договору про постачання електричної енергії, що укладається між власником цієї електроустановки (уповноваженою власником особою) та постачальником електричної енергії за регульованим тарифом, або договору про купівлю-продаж електричної енергії, що укладається між власником цієї електроустановки (уповноваженою власником особою) та постачальником електричної енергії за нерегульованим тарифом.

Згідно з п. 5.1 Правил договір про постачання електричної енергії є основним документом, який регулює відносини між постачальником електричної енергії за регульованим тарифом, що здійснює свою діяльність на закріпленій території, і споживачем та визначає зміст правових відносин, прав та обов'язків сторін.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно з ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідачем не надано суду жодного доказу на спростування доводів позивача щодо наявності у відповідача заборгованості перед позивачем по оплаті за використану електричну енергію.

Судом досліджено наявні в матеріалах справи докази заборгованості відповідача перед позивачем та встановлено, що у відповідача існує заборгованість за спожиту електричну енергію за Договором в розмірі 82 252,97 грн, а тому позовні вимоги в цій частині визнаються судом обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Крім основної заборгованості, позивач також просить суд стягнути з відповідача пеню в розмірі 20 578,42 грн, 3 % річних в розмірі 1 698,27 грн та інфляційну складову боргу в розмірі 35 340,99 грн.

Відповідач заперечує проти нарахованої пені, 3 % річних та інфляційної складової боргу з огляду на те, що на думку відповідача, позивачем до розрахунку заборгованості не було включено вищевказані часткові оплати, здійснені відповідачем.

Однак, як вже зазначалося судом, твердження відповідача щодо не включення у розрахунок заборгованості часткових оплат, здійснених відповідачем, спростовуються розрахунком, наявним в матеріалах справи.

Відповідно до п. 4.2.2 Договору за внесення платежів, передбачених пунктами 2.2.4 - 2.2.5 цього Договору, з порушенням термінів, визначених Додатками «Порядок розрахунків за електроенергію та зняття показань електролічильників споживачів», споживач сплачує постачальнику електричної енергії пеню у розмірі 0,1 % від суми боргу за кожен день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати.

Згідно з ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Як вбачається з ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Статтею 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Судом визначено періоди нарахувань відповідно до умов Договору та приписів чинного законодавства України, а також здійснено перерахунок заявлених позивачем до стягнення сум пені, 3 % річних та інфляційної складової боргу, та встановлено, що зазначені суми розраховані позивачем вірно. Тому, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача пені в розмірі 20 578,42 грн, 3 % річних в розмірі 1 698,27 грн та інфляційної складової боргу в розмірі 35 340,99 грн також підлягають задоволенню.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про те, що заявлені позивачем вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за спожиту електричну енергію за Договором, з урахуванням пені, 3 % річних та інфляційної складової боргу, в загальному розмірі 139 870,65 грн підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 ГПК України судовий збір покладається на відповідача, оскільки позов підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 4, 49, 82 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Жилкомунсервіс» (04060, м. Київ, вулиця Вавілових, будинок 18; ідентифікаційний код: 24725452) на користь Публічного акціонерного товариства «Київенерго» (01001, м. Київ, пл. Івана Франка, будинок 5; ідентифікаційний код: 00131305, р/р 1 у Головному управлінні по м. Києву та Київській області ПАТ «Ощадбанк», МФО 322669) заборгованість за спожиту активну електричну енергію в розмірі 82 252 (вісімдесят дві тисячі двісті п'ятдесят дві) грн 97 коп.

3. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Жилкомунсервіс» (04060, м. Київ, вулиця Вавілових, будинок 18; ідентифікаційний код: 24725452) на користь Публічного акціонерного товариства «Київенерго» (01001, м. Київ, пл. Івана Франка, будинок 5; ідентифікаційний код: 00131305; р/р 1 у ГУ по м. Києву та Київській області ПАТ «Ощадбанк», МФО 322669) пеню в розмірі 20 578 (двадцять тисяч п'ятсот сімдесят вісім) грн 42 коп., інфляційні втрати в розмірі 35 340 (тридцять п'ять тисяч триста сорок) грн 99 коп., 3 % річних в розмірі 1 698 (одна тисяча шістсот дев'яносто вісім) грн 27 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 797 (дві тисячі сімсот дев'яносто сім) грн 42 коп.

Повне рішення складено 02.11.2015.

Суддя О.В. Нечай