РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

"03" листопада 2015 р. Справа № 906/490/15

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючий суддя Грязнов В.В.

суддя Розізнана І.В. ,

суддя Бучинська Г.Б.

секретар судового засідання Петрук О.В.,

за участю представників сторін:

позивача- Невисевич О.М.(директор);

відповідача- ОСОБА_4.(довіреність від 05.05.2015р.);

ОСОБА_1.(паспорт НОМЕР_1 від 27.08.1996р.);

третьої особи Позивача - Невисевич М.В.(голова правління, протокол від 15.11.2013р.);

третьої особи Відповідача - не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Позивача-Підприємства Корос-тишівської районної спілки споживчих товариств «Кооперативний ринок» на рішення господар-ського суду Житомирської області від 22.07.2015р. у справі №906/490/15

за позовом Підприємства Коростишівської районної спілки споживчих товариств

«Кооперативний ринок» м.Коростишів Житомирської області

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні Позивача -

Коростишівська районна спілка споживчих товариств

м.Коростишів Житомирської області

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

м.Коростишів Житомирської області

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні Відповідача

Коростишівська міська рада м.Коростишів Житомирської області

про стягнення 12 694,00 грн. та

зобов'язання звільнити майданчики №181, №182,-

Представникам сторін роз'яснено права та обов'язки, передбачені ст.ст. 22, 28 Господарсь-кого процесуального кодексу України. Клопотання про здійснення технічної фіксації судового процесу заявлено не було. Заяви про відвід суддів не надходило.

Рішенням господарського суду Житомирської області від 22.07.2015р. у справі №906/490/ 15 (суддя Тимошенко О.М.) визнано недійсними договори оренди №231 від 31.12.2013р. та №467 від 01.08.2014р. та відмовлено в задоволенні позову Підприємства Коростишівської районної спіл-ки споживчих товариств «Кооперативний ринок» (надалі в тексті - Підприємство) до Фізичної осо-би-підприємця ОСОБА_1 (надалі в тексті - Підприємець), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні Відповідача - Коростишівська міська рада (надалі в тексті - Міська рада) про стягнення 12 694,00 грн. та зобов'язання звільнити майданчики №181, №182.

Приймаючи рішення суд виходив з того, що орендодавець-Підприємство Коростишівської районної спілки споживчих товариств «Кооперативний ринок» не є ні власником, ні орендарем спі-рних торгівельних майданчиків не мав повноважень на укладення договорів оренди, тому визнав договори оренди недійсними, а вимоги про стягнення орендної плати та неустойки необґрунтова-ними та безпідставними.(т.1, арк.справи 179-181).

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, Позивач подав скаргу до Рівненського апеляцій-ного господарського суду, в якій просить скасувати рішення господарського суду Житомирської області від 22.07.2015р. у даній справі та прийняти нове, яким задоволити позовні вимоги у повно-му обсязі.(т.2, арк.справи 4-9).

Скаржник вважає, що рішення суду першої інстанції прийняте з неправильним застосуван-ням норм матеріального права та неповним з'ясуванням усіх істотних обставин справи. Зазначає, що Підприємство Коростишівської районної спілки споживчих товариств «Кооперативний ринок» зареєстроване як ринок. Крім того, Скаржник був вправі передавати спірні земельні ділянки в оренду, а дослідження повноважень Позивача щодо права розпоряджатися вказаними земельними ділянками не входило до кола обставин, які мали б досліджуватися у даній справі.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 13.08.2015р. прийнято до про-вадження та призначено розгляд скарги Позивача на 15.09.2015р. у складі колегії суддів: головую-чий суддя Грязнов В.В., суддя Бучинська Г.Б., суддя Філіпова Т.Л.(т.2, арк.справи 2).

В судовому засіданні 15.09.2015р. суддею Філіповою Т.Л. подано заяву про самовідвід від участі в апеляційному перегляді рішення господарського суду Житомирської області від 22.07. 2015р. у справі №906/490/15, щоб усунути сумніви в неупередженості, скільки нею вже була нада-на оцінка доказам, які містяться у справі №906/1196/14 за позовом Підприємства Коростишівсь-кої райспоживспілки «Кооперативний ринок» до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні Позивача - Коростишівська міська рада про стягнення 5 614 грн. 25 коп.(т.2, арк.справи 123).

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 15.09.2015р. колегія суддів прийняла заяву про відвід судді Філіпової Т.Л.(т.2, арк.справи 124-125).

Розпорядженням голови суду від 21.09.2015р. внесено зміни до складу колегії суддів, окрім заміни головуючого судді. Визначено колегію у складі: головуючий суддя Грязнов В.В., суддя Бучинська Г.Б., суддя Розізнана І.В.

Ухвалою від 21.09.2015р. розгляд справи відкладався на 05.10.2015р.(т.2, арк.справи 130-131), а ухвалою від 05.10.2015р. до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостій-них вимог на предмет спору на стороні Позивача залучено Коростишівську районну спілку спожив-чих товариств (надалі в тексті - Спілка) та відкладено розгляд справи на 03.11.2015р.(т.2, арк.спра-ви 147-178).

На адресу Рівненського апеляційного господарського суду 30.10.2015р. поштою надійшли документи Коростишівської спілки споживчих товариств про створення підприємства райспожив-спілки «Кооперативний ринок», акт приймання-передачі Підприємству активів і пасивів від рай-споживспілки, інвентаризаційні описи, які долучено до матеріалів справи.(т.2, арк.справи 153-177).

Крім того, в день судового засідання 03.11.2015р. через канцелярію суду Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить суд залишити її без задоволення, а рішення суду пер-шої інстанції - без змін, зокрема зауважує, що не лише Позивач, а й Спілка ніколи не набували права власності на асфальтовані майданчики по АДРЕСА_2, права на користування землею не мають, а тому і не мали права розпоряджатись ними. Крім того, подав договори оренди спірних майданчиків за 2005 - 2007 роки, укладені з Міською радою, копії яких долучено до матеріалів спра-ви.(т.2, арк.справи 179-199).

В судовому засіданні апеляційної інстанції 03.11.2015р. представник Позивача підтримав апеляційну скаргу в повному обсязі та надав пояснення в обґрунтування своєї правової позиції. Відповідач і його представник заперечили проти доводів та вимог апеляційної скарги та надали свої пояснення. Представник Третьої особи-Спілки також надав пояснення щодо обставин справи, заперечивши проти висновків місцевого суду, підтримуючи доводи апеляційної скарги.

Міська рада не забезпечила явку свого представника в призначені на 15.09.2015р., 05.10. 2015р. та 03.11.2015р. судові засідання, хоч про час та місце розгляду скарги була повідомлена у встановленому порядку, натомість надіслала клопотання про розгляд справи без участі її предс-тавника, яке прийняте апеляційним судом до уваги.(т.2, арк.справи 103-104).

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши правильність застосування судом першої інс-танції норм матеріального та процесуального права, Рівненський апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Як стверджується матеріалами справи, Коростишівська районна спілка споживчих това-риств, яка знаходиться у м.Коростишів Житомирської області, вул.Горького, 2 - створена установ-чою конференцєю споживчої кооперації (постанова №2 від 05.01.2000р.), її державна реєстрація проведена 20.04.2000р. Підприємство Коростишівської районної спілки споживчих товариств «Ко-оперативний ринок» зереєстроване як юридична особа 29.12.2003р. за адресою: м.Коростишів Жи-томирської області, АДРЕСА_2. ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець 27.08.2002р. за адресою: АДРЕСА_1.(т.2, арк.справи 15-17, 25, 114, 143-145).

З матеріалів справи вбачається, що на виконання рішення арбітражного суду Житомирської області від 07.05.2002р. у справі №3/44-НМ, яке набрало законної сили, Міська рада 17.10.2002р. вирішила припинити Коростишівському кооперативному ринку право користування земельною ді-лянкою площею 1,87 га за адресою: АДРЕСА_2, а дер-жавний акт на право користування земельною ділянкою №22, виданий 19.05.1995р. - визнала неді-йсним. Зазначену земельну ділянку площею 1,87 га віднесено до земель запасу Коростишівської міської ради.(т.1, арк.справи 88; т.2, арк.справи 71-74, 185-188).

Матеріалами справи стверджується, що збори ради засновників Кооперативного підприєм-ства «Кооперативний ринок» (протокол №5 від 25.11.2003р.) вирішили реорганізувати вказане під-приємство шляхом виведення зі складу засновників Старосілецького, Міського, Cтуденецького, Стрижівського, Торчинського і Кропивнянського сільських споживчих товариств та приєднання Кооперативного підприємства «Кооперативний ринок» до Коростишівської районної спілки спо-живчих товариств.(т.2, арк.справи 42).

З матеріалів справи вбачається, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 майновий комплекс з дев'яти будівель загальна площа яких складає 1730,1 м2, а саме: магазин літера «А» загальною площею 343,1 м2, магазин літера «Б» загальною площею 86,4 м2, основне приміщення літера «В» загальною площею 118,0 м2, адмінприміщення літера «Е» загальною площею 110,2 м2, м'ясний павільйон літера «З» загальною площею 466,5 м2, молочний павільйон літера «Ж» загальною площею 596,0 м2, приміщення контролера літера «И» загальною площею 5,0 м2, приміщення контролера літера «К» загальною площею 5,0 м2 - з 11.12. 2002р. був зареєстрований на праві колективної власності за Кооперативним підприємством «Ко-оперативний ринок», проте вже з 02.06.2006р. належав Коростишівській районній спілці спожив-чих товариств на праві колективної власності, а з 30.05.2013р. - на праві приватної власності, про що свідчать копії свідоцтв про право власності на нерухоме майно та витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.(т.1, арк.справи 50, 163-164, т.2, арк.справи 97, 98).

Колегія суддів звертає увагу, що майновий комплекс складається лише з 9 приміщень і не включає заасфальтованого майданчика орієнтовною площею 1,2 га.

Попри таке, стверджуючи належність йому торгівельних майданчиків, Позивач подав суду першої інстанції копії інвентарного опису №3, згідно якого Коростишівська районна спілка спо-живчих товариств 31.12.2003р передала, а Підприємство Коростишівської районної спілки спожи-вчих товариств «Кооперативний ринок» прийняло основні засоби - торгівельні майданчики, зокре-ма і спірні майданчики №181, №182, які розташовані на заасфальтованому майданчику за адресою: АДРЕСА_2.(т.1, арк.справи 51-58).

Матеріалами справи стверджується, що розглянувши 28.03.2009р. клопотання Спілки про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою по встановленню зовні-шніх меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) по АДРЕСА_2 в м.Коростишеві та укла-дання угоди на оплату резервування земельної ділянки - Міська рада дозволила Спілці замовити технічну документацію із землеустрою по встановленню зовнішніх меж земельної ділянки, що по-свідчує право користування земельною ділянкою на умовах оренди Коростишівській районній спі-лці споживчих товариств, орієнтовною площею 1,2 га, яка розташована по АДРЕСА_2 в ме-жах міста Коростишева для обслуговування майнового комплексу за рахунок земель запасу Корос-тишівської міської ради.

Рішенням зобов'язано Спілку передбачити в технічній документації укладання договорів сервітуту із власниками та користувачами земельних ділянок, доступ до нерухомого майна яких проходить через проектовану до надання Коростишівській спілці споживчих товариств земельну ділянку, для обслуговування об'єктів нерухомого майна (магазинів, кафе, тощо) та забезпечення доступу (під'їздів) до них.

Крім того, на період до виготовлення технічної документації із землеустрою по встанов-ленню зовнішніх меж земельної ділянки та технічної документації з нормативної грошової оцін-ки або до моменту укладання договору оренди земельної ділянки та його державної реєстрації - Спілку зобов'язано укласти угоду на оплату резервування земельної ділянки орієнтовною пло-щею 1,2 га по АДРЕСА_2 в межах міста Коростишева на 1 рік.(т.1, арк.справи 122-123).

Матеріали справи свідчать, що на підставі зазначеного рішення Міська рада-надавач укла-ла з Підприємством-користувачем 31.03.2009р. угоду на оплату резервування земельної ділянки №118, відповідно до умов якої, користувачу надано право за плату користуватися земельною ді-лянкою за адресою: АДРЕСА_2 загальною площею 1,2 га терміном на 1 рік на період виготовлення технічної документації на вказану земельну ділянку. (т.1, арк.справи 122-123).

Вбачається, що надалі було укладено декілька додаткових угоддо даної угоди, якими зміню-валась плата за резервування та продовжувався його термін. Так, додатковою угодою від 13.01.2014 року продовжено термін резервування до 31.03.2014р. та встановлено плату за резервування зе-мельної ділянки в сумі 28 088 грн. 40 коп. на місяць.(т.1, арк.справи 101-107).

Матеріали справи не містять доказів виготовлення технічної документації із землеустрою по встановленню зовнішніх меж земельної ділянки, яка розташована по АДРЕСА_2 у м.Ко-ростишеві та технічної документації з її нормативної грошової оцінки або доказів укладання до-говору оренди земельної ділянки та його державної реєстрації.

Разом з тим, рішенням Міської ради від 03.04.2015р. №969 Спілці відмовлено в наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення вищезгаданої земельної ділянки та рекомендовано звернутися до Коростишівської міської ради щодо надання дозволу на виготов-лення документації із землеустрою під нерухомим майном з метою надання її в оренду та для роз-міщення МАФів.(т.1, арк.справи 128).

Як вбачається з матеріалів справи, Коростишівською міською радою-орендодавцем, від іме-ні якої діяло КП «Коростишівський міський ринок» та Приватним підприємцем ОСОБА_1-орендарем укладено попередній договір оренди земельної від 10.12.2005р. та 01.03.2006р., а також договір оренди торгівельного місця від 01.01.2007р. Об'єктом оренди визна-чено земельну ділянку (торгівельне місце) площею 4,8 м2 - магазин запчастин №182, який розташо-ваний на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_2.

Розділом «Орендна плата» зазначених договорів встановлено, що сума 48 грн. на місяць повинна вноситись орендарем на розрахунковий рахунок або в касу орендодавця до 10 числа поточного місяця.

Терміни дії зазначених договорів 1 рік. Договори скріплено підписами сторін, скріплено відтисками печатки КП «Коростишівський міський ринок».(т.2, арк.справи 179-199).

Матеріалами справи стверджується, що Підприємство-орендодавець та Підприємець-орен-дар 31.12.2013р. уклали договір оренди №321 (надалі в тексті - Договір №321), відповідно до п.п.1.1, 1.3 якого об'єкт оренди - торгівельні майданчики №181 та №182 площею 12 м2 та 8 м2, від-повідно, надаються орендодавцем у тимчасове платне користування орендарю для провадження торговельної діяльності.

Згідно з п.п.3.1, 3.2 Договору №321, орендна плата складає 692 грн. 40 коп. та 461 грн. 60 коп. на місяць та вноситься орендарем на розрахунковий рахунок або в касу орендодавця до 10 числа місяця, за який проводиться оплата. Орендна плата підлягає сплаті незалежно від результатів гос-подарської діяльності орендаря та фактичного використання ним об'єкта оренди.

Договір №321 діє з 01.01.2014р. до 31.12.2014р. включно, його підписано директором Під-приємства та Підприємцем, скріплено відтиском печатки Підприємства.(т.1, арк.справи 10-11).

З матеріалів справи вбачається, що 26.06.2014р. Підприємець подав директору Підприєм-ства заяву про розірвання Договору №321 з 01.07.2014р., а 17.07.2014р. - заяву про намір укласти новий договір з 01.08.2014р.(т.1, арк.справи 14, 15).

Матеріали справи свідчать, що Підприємство-орендодавець та Підприємець-орендар 01.08. 2014р. уклали договір оренди №467 (надалі в тексті - Договір №467) на аналогічних з Договором №231 умовах, окрім п.6.1, яким його дію обмежено по 31.12.2014р. включно.(т.1, арк.справи 12-13). Договір №467 підписано директором Підприємства та Підприємцем, скріплено відтиском пе-чатки Підприємства.(т.1, арк.справи 11-зворот, 13-зворот).

Пропозиція сплатити заборгованість в сумі 8 078 грн. та 1 191 грн. 04 коп. пені, яка вбачає-ться з претензії Підприємства від 19.12.2014р. - залишена Підприємцем без відповіді та без задо-волення.(т.1, арк.справи 16-18, 19-20).

Вважаючи своє право порушеним, Підприємство звернулось до місцевого господарського суду з позовом про стягнення з Підприємця 8 078 грн. заборгованості по орендній платі за Догово-рами №231 та №467, а також в порядку ст.785 ЦК України просило стягнути 4 616 грн. неустой-ки.(т.1, арк.справи 2-6).

Перевіривши дотримання місцевим судом вимог чинного законодавства при ухваленні ос-каржуваного рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга безпідставна і не підлягає за-доволенню, з огляду на наступне:

Предметом даної справи є стягнення боргу і неустойки за договорами оренди та звільнення торгівельних майданчиків.

Відповідно до ст.173 Господарського кодексу України (надалі в тексті - ГК України) - гос-подарський договір є однією з підстав виникнення господарських зобов'язань і є обов'язковим для виконання сторонами. Аналогічно врегульовано підстави виникнення господарського зобов'язан-ня у ст.ст. 11, 629 Цивільного кодексу України.(надалі в тексті - ЦК України).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.(ст.626 ЦК України).

За договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк (ст.759 ЦК України). Аналогічні положення міс-тять ч.ч. 1, 6 ст.283 ГК України.

Згідно ст.286 Господарського кодексу України (надалі в тексті - ГК України), орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарсь-кої діяльності. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі. Аналогічну норму міс-тить ч.1 та 5 ст.762 ЦК України.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, Підприємство покликається на умови укладених з Підпри-ємцем 31.12.2013р. та 01.08.2014р. Договорів оренди №321 і №467, вважаючи що між сторонами виникли відносини оренди (найму) стосовно торгівельних майданчиків №181 і №182, які розташо-вані на заасфальтованому майданчику за адресою: АДРЕСА_2 і належать Під-приємству на праві власності.

Проте, матеріалами справи стверджується лише факт підписання сторонами у справі зазна-начених договорів. Докази сплати Відповідачем орендої плати відсутні.

Переглядаючи рішення у даній справі, колегія суддів приймає до уваги, що у відповідності до ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокре-ма із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. В силу приписів ч.1 ст.316, 319, 321 ЦК України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Досліджуючи правовідносини власності, колегія суддів зауважує, що пунктом 2 Правил торгівлі на ринках, які затверджені Наказом Міністерства економіки та з питань європейської ін-теграції України, Міністерства внутрішніх справ України, Державної податкової адміністрації Ук-раїни, Державного комітету стандартизації, метрології та сертифікації України від 26.02.2002р. №57/188/84/105, визначено, що ринок - це суб'єкт господарювання, створений на відведеній за рі-шенням місцевого органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування земельній ділян-ці.

Крім того, відповідно до п.3.4 Порядку розрахунку цін на послуги та оренду торгових при-міщень (площ) та їх обслуговування на ринках з продажу продовольчих та непродовольчих това-рів, затвердженого Наказом Міністерства економіки України, Державного комітету України з пи-тань регуляторної політики та підприємництва від 30.06.2009р. №638/109 та зареєстрованого в Мі-ністерстві юстиції України 03.07.2009р. за №600/16616, торговельне місце на ринку - торговельна площа встановлених розмірів для здійснення продажу товарів та/або надання послуг згідно з пла-ном території ринку окремим суб'єктом господарювання чи фізичною особою.

Рішенням Коростишівської міської ради від 03.04.2014р. №762 затверджені Правила торгів-лі на Підприємстві райспоживспілки «Кооперативний ринок», відповідно до п.13 яких торгівель-не місце - площа, відведена для розміщення необхідного для торгівлі інвентарю (вагів, лотків тощо) і здійснення продажу продукції з прилавків (столів), транспортних засобів, причепів, візків (у тому числі ручних), у контейнерах, кіосках, палатках тощо.(т.1, арк.справи 137).

Пунктом 2 зазначених Правил також передбачено обов'язковість відведення земельної діля-нки для функціонування ринку.(т.1, арк.справи 136).

Статтею 33 ГПК України встановлено обов'язок доказування і подання доказів.

Колегія суддів під час розгляду даної справи приймає до уваги, що 01.07.2004р. прийнято Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», відпо-відно до п.1 ч.1 ст.2 якого державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне виз-нання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речо-вих прав на нерухоме майно.

Таким чином, з липня 2004 року державна реєстрація речових прав на нерухоме майно є обов'язковою умовою, яка підтверджує право на таке майно.

Заперечуючи необхідність державної реєстрації та обґрунтовуючи доводи апеляційної ска-рги, Підприємство і Спілка зазначають, що Позивач правомірно використовує належний йому на праві власності майновий комплекс, на якому розташовані торгівельні місця, посилаючись на ін-вентарний опис №3, як на доказ передання йому 31.12.2003р. Коростишівською районною спілкою споживчих товариств у власність майнового комплексу ринку, зокрема торгових місць, які розта-шовані на заасфальтованому майданчику за адресою: АДРЕСА_2. Крім того, вказують, що Статут Позивача визначає його саме як ринок, майно якого, згідно п.3.1 Статуту складається з основних засобів, переданих власником підприємства - райспоживспілкою - як вне-сок до статутного капіталу, а також інших цінностей, набутих у процесі господарської діяльності, вартість яких відображається в самостійному балансі підприємства.(т.1, арк.справи 51-58; т.2, арк. справи 49, 159-174).

Досліджуючи зазначені обставини, колегія суддів звертає увагу, що основу майна підприє-мства становить статутний фонд (капітал), за допомогою якого створюється і функціонує підпри-ємство. Статутний фонд створюється шляхом внесення вкладів засновниками (учасниками) і по-повнюється за рахунок прибутку від господарської діяльності підприємства. Внеском до фонду можуть бути: всі види майна - будівлі, споруди, обладнання та інші матеріальні цінності; кошти засновників (учасників); усі види майнових прав - на користування землею та іншими природни-ми ресурсами, різними майновими об'єктами тощо.(ст.ст. 62, 66, 113 ГК України, ст.ст 177, 191 ЦК України). Натомість, баланс підприємства (організації) є формою бухгалтерського обліку, визна-чення вартості і складу майна та обсягу фінансових зобов'язань на конкретну дату, тому, перебу-вання будь-якого майна на балансі підприємства не є безспірною ознакою права власності, оскі-льки баланс не визначає підстав перебування майна у власності (володінні) підприємства.

Безпідставним і таким, що спростовується матеріалами справи у зв'язку з цим є розмежу-вання Позивачем поняття торгівельного місця (майданчика), яке перебуває на балансі із земель-ною ділянкою, на якій такий майданчик розташований.

Проте, як стверджується матеріалами справи і зазначалось вище - майновий комплекс не включає земельної ділянки та заасфальтованого майданчика, на якому розміщені торгівельні май-данчики і складається лише з дев'яти споруд і приміщень, які з 02.06.2006р. належать Корости-шівській районній спілці споживчих товариств на праві колективної власності, а з 30.05.2013р. - на праві приватної власності. Натомість за Підприємством Коростишівської районної спілки спожив-чих товариств «Кооперативний ринок» нерухомого майна не зареєстровано, земельна ділянка у власність чи в користування для функціонування ринку не надавалась.(т.1, арк.справи 50, 51-58, 133, 163-164; т.2, арк.справи 97, 98, 202).

З огляду на зазначене, твердження про набуття права користування і розпорядження торгі-вельними майданчиками спростовується матеріалами справи.

Не містять матеріали справи і доказів виготовлення Спілкою або Підприємством і затверд-ження Міською радою технічної документації із землеустрою по встановленню зовнішніх меж зе-мельної ділянки, яка розташована по АДРЕСА_2 та технічної документації з її нормативної грошової оцінки, а також доказів укладання договору оренди земельної ділянки та його державної реєстрації.

Всебічне і повне з'ясування обставин справи, їх дослідження і оцінка доказів є обов'язком суду, тому перевірка і надання судом першої інстанції правової оцінки угоді №118 від 31.03.2009 року на оплату резервування земельної ділянки (та додатковим угодам до неї) не свідчить про ви-хід за межі позовних вимог, як помилково вважає Скаржник.(т.1, арк.справи 99-107; т.2 арк.спра-ви 8). Разом з тим, колегія суддів вважає, що даною угодою передбачено резервування земельної ділянки на період виготовлення технічної документації для обслуговування майнового комплексу, який складається з дев'яти приміщень, що не надає Підприємству права розпоряджатись земель-ною ділянкою, оскільки, як зазначалось вище, земельна ділянка орієнтовною площею 1,2 га, яка розташована по АДРЕСА_2 в межах м.Коростишева - віднесена до земель запасу, її власни-ком є громада міста Коростишева, а розпорядником є Міська рада.

Враховуючи, викладене колегія суддів, вважає правомірним висновок суду першої інстан-ції, що Позивач не має і не може мати статусу ринку.

Право передання майна у найм, згідно ч.1 ст.761 ЦК України, має власник речі або особа, якій належать майнові права.

В зв'язку з цим, правомірним є висновок суду першої інстанції, що Положення про порядок надання торгових місць в оренду приватним підприємцям на території ПРСС «Кооперативний ри-нок», яке затверджене Коростишівською райспоживспілкою (т.1, арк.справи 82-84), є лише внутріш-нім (не нормативним) документом і не породжує права Позивача здавати в оренду майно, яке йому не належить.

Таким чином, передбачені п.2.3.2 п.4.3.1 Статуту права Підприємства організовувати і на-давати ринкові послуги та здавати в оренду, надавати за плату в тимчасове користування торгове-льні місця, торговельні майданчики, а також будівлі, споруди, обладнання, транспортні засоби - має декларативний характер, позаяк не маючи ні права власності, ні права користування ні земель-ною ділянкою, ні заасфальтованим майданчиком - Позивач не вправі розпоряджатися у будь-який спосіб спірними торговельними майданчиками №181 та №182, розташованими по АДРЕСА_2, в тому рахунку і передавати їх в оренду.

Якщо, вирішуючи господарський спір, суд встановить, що зміст договору, пов'язаного з предметом спору, суперечить законодавству, чинному на момент укладення договору, він, керую-чись пунктом 1 частини першої статті 83 ГПК, вправі за власною ініціативою визнати цей договір недійсним повністю або у певній частині із застосуванням за необхідності й наслідків визнання недійсним нікчемного правочину (абзац другий частини п'ятої статті 216 ЦК України).

Таку практику підтримує Вищий господарський суд, що знайшло відображення у п.2.3 пос-танови Пленуму від 29.05.2013р. №11 «Про деякі питання визнання правочинів (господарських до-говорів) недійсними». При цьому, реалізація господарським судом цього права здійснюється неза-лежно від наявності відповідного клопотання сторони (на відміну від припису пункту 2 частини першої тієї ж статті ГПК).

Тому, із зазначених мотивів, колегія суддів вважає, що Позивач без достатніх правових під-став розпорядився торговельними майданчиками, уклавши з Відповідачем Договори оренди №231 від 31.12.2013р. та №467 від 01.08.2014р., а тому суд першої інстанції, приймаючи рішення, пра-вомірно скористався правом, передбаченим п.1 ч.1 ст.83 ГПК України і визнав зазначені Договори недійсними.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу, що ФОП ОСОБА_1 задовго до укладення спірних договорів правомірно користувався торгівельним майданчиком №182, здійснюючи підп-риємницьку діляність за адресою: АДРЕСА_2, оскільки ще з 2005 року ук-ладав договори оренди спірних майданчиків з Міською радою та її підприємством.(т.2, арк.справи 190-196). Фактично, здійснюючи торгівельну ліяльність Відповідач користується землею міста.

Із зазначених мотивів - вимога про зобов'язання Відповідача звільнити торгівельні майдан-чики №181 та №182 шляхом вивезення металевих кіосків за межі території Позивача є безпідстав-ною, оскільки права на земельну ділянку по АДРЕСА_2 - ні Спілка, ні її Підприємство «Кооперативний ринок» не мають.

Крім того, у пункті 2.6 зазначеної постанови Пленуму №11 Вищий господарський суд звер-тає увагу, що в силу припису частини першої статті 215 ЦК України - підставою недійсності пра-вочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, встановлених частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 названого Кодексу, саме на момент вчинення правочину. Правочин, визнаний судом недійсним, вважається таким з моменту його вчинення (ч.1 ст.236 ЦК України).

За змістом частини третьої статті 207 ГК України - господарське зобов'язання, визнане су-дом недійсним, вважається недійсним з моменту його виникнення.

Враховуючи зазначене, Договори оренди №231 та №467 є недійсними з моменту їх вчинен-ня. Оскільки, при їх укладенні цівільні права і обов'язки для сторін не виникли, правові підстави для стягнення 8 078 грн. заборгованості та 4 616 грн. неустойки - відсутні, як вірно встановлено судом першої інстанції.

Під час провадження у судах першої і другої інстанції Підприємство та Спілка просили за-стосувати положення ч.3 ст.35 ГПК України, згідно якої обставини, встановлені рішенням суду у господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Такі обставини, на думку Позивача, встановлені постановами Житомирського апеляційного господарського суду від 21.11.2006р. у справі №12/190-НМ, від 23.01.2007р. у справі №12/19-НМ, від 23.01.2007р. у справі №12/188-НМ, від 24.04.2008р. у справі №12/191-НМ, рішеннями господарського суду Житомирсь-кої області від 04.07.2007р. у справі №5/601 від 18.09.2007р. у справі №5/920, від 20.02.2015р. у спра-ві №906/1196/14, постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 25.06.2015р. у справі №906/1196/14. Проте, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про неможливість застосування зазначеної процесуальної норми, оскільки предметом спорів у вказа-них судових справах не є спростування чи ствердження статусу Підприємства як ринку, крім того, в жодній із зазначених справ суди не досліджували належність Позивачеві права на землю, відве-дену для організації і функціонування ринку, тому висновки судів у зазначених справах не стосую-ться Відповідача у данній справі, який набув право користування торгівельним майданчиком ще в 2005 році.

Враховуючи зазначені обставини в сукупності, апеляційний суд не вбачає підстав для пере-оцінки висновків суду першої інстанції, оскільки матеріалами справи спростовуються доводи Скар-жника про неправомірність висновків суду першої інстанції щодо характеру правовідносин сторін та відсутності зобов'язань Відповідача, рівно як і твердження про невмотивованість рішення суду.

Відповідно до ст.43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім пе-реконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно з'ясував обставини справи і дав їм правильну юридичну оцінку. Порушень чи неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права при розгляді спору судом першої інстанції, судовою колегією не встанов-лено, тому мотиви, з яких подана апеляційна скарга не можуть бути підставою для скасування прийнятого у справі рішення, а наведені в ній доводи не спростовують висновків суду.

Керуючись, ст.ст. 33, 34, 43, 49, 83, 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Рівненський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну Підприємства Коростишівської районної спілки споживчих товариств «Коо-перативний ринок» на рішення господарського суду Житомирської області від 22.07.2015 року у справі №906/490/15 залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку згідно з Розділом ХІІ-1 Господарського процесуального кодексу України.

3. Справу №906/490/15 повернути до господарського суду Житомирської області.

Головуючий суддя Грязнов В.В.

Суддя Розізнана І.В.

Суддя Бучинська Г.Б.