ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

05 листопада 2015 р. Справа № 902/1273/15

Господарський суд Вінницької області у складі:

головуючого судді Тварковського А.А.,
за участю:

секретаря судового засідання Горейка М.В.,

відповідача: Могир О.Ю., довіреність від 01.12.2015р., паспорт серії НОМЕР_1 виданий Ленінським ВМ ВМВ УМВС України у Вінницькій області 22.111.2007р.

у відсутності позивача,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_1 )

до: державного підприємства "45 експериментальний механічний завод" (вул. Червоноармійська, 57, м. Вінниця, 21100)

про стягнення 51204 грн 58 коп. шкоди,

ВСТАНОВИВ :
Військова частина НОМЕР_2 звернулася до господарського суду Вінницької області з позовом про стягнення з державного підприємства "732 Вінницький ремонтний завод" 51204 грн 58 коп. шкоди.

Позовні вимоги мотивовані поверненням позивачу у розкомплектованому та технічно несправному стані майна (спецавтомобілів ТМГ-3А та Д-902), переданого ним відповідно до нарядів та прийомо-здаточних актів з метою планового капітального ремонту ДП "732 Вінницький ремонтний завод", чим завдано шкоди військові частині А 1231 в розмірі 51204 грн 58 коп.

Ухвалою господарського суду Вінницької області від 11.09.2015р. за вказаним позовом порушено провадження у справі № 902/1273/15 з призначенням її до розгляду.

08.10.2015р. замінено відповідача у даній справі, а саме державне підприємство "732 Вінницький ремонтний завод" його право наступником - державним підприємством "45 експериментальний механічний завод" та відкладено її слухання до 22.10.2015р.

22.10.2015р. в судовому засіданні оголошувалася перерва до 05.11.2015р. з метою надання сторонам можливості подати додаткові докази по справі.

Після перерви в судове засідання (05.11.2015р.) з`явилася представник відповідача, яка позов не визнала, посилаючись на обставини та мотиви, викладені у відзиві від 05.10.2015р. (вх. №06-52/10190/15 від 08.10.2015р.) та подані до суду докази. Зокрема, останньою серед іншого зазначено, що згідно передавального акту приймання-передачі активів, власного капіталу та зобов`язань ДП « 732 Вінницький ремонтний завод» у зв`язку із його реорганізацією шляхом приєднання до ДП « 45 експериментальний механічний завод» жодних даних, які свідчили б про договірні відносини, взаєморозрахунки (кредиторська та/або дебіторська заборгованість) та фактичне виконання умов договорів між ДП « 732 Вінницький ремонтний завод» та військовою частиною НОМЕР_2 . Крім того, ДП « 45 експериментальний механічний завод» від ДП « 732 Вінницький ремонтний завод» не отримано жодних доказів на знищення документів. Документи ДП « 732 Вінницький ремонтний завод» (скріплені печаткою договори, акти приймання-передачі, накладні, дефектні акти та інш.), котрі свідчили б про стан техніки, яка передавалася на підприємство та про сам факт передачі техніки. Відповідно до листа ДК «Укроборонпром» вих. №UОР-3.031-9671 від 14.11.2014р. під час передачі ДП « 732 Вінницький ремонтний завод» в управління ДК «Укроборонпром» за актом приймання передачі, що був затверджений 29.12.2011р. з Міністерства оборони України та ДП « 732 Вінницький ремонтний завод», не порушувалось питання нестачі на підприємстві військового майна. Також відповідачем зазначено, що у відповідності до наказу ДК «Укроборонпром» №91 від 25.03.2013р. для заявлення кредиторам ДП « 732 Вінницький ремонтний завод» своїх вимог встановлювався 2-ох місячний строк з дня опублікування інформації у спеціалізованому друкованому засобі про рішення щодо припинення ДП « 732 Вінницький ремонтний завод».

Представник позивача в судове засідання не з`явився не зважаючи на те, що про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, що стверджується наявним в матеріалах справи формуляром (протоколом) судового засідання від 22.10.2015р. Поряд з цим 04.11.2015 р. на адресу суду від нього надійшло клопотання, в якому останній просить суд відкласти розгляд справи на іншу дату у зв`язку з неможливістю забезпечити явку повноважного представника в судове засідання через його службове відрядження.

Суд, розглянувши вищевказане клопотання позивача, дійшов до висновку про його відхилення в повному обсязі, оскільки відповідно до ч. 1, 2 ст. 28 ГПК України справи юридичних осіб в господарському суді ведуть їх органи, що діють у межах повноважень, наданих їм законодавством та установчими документами, через свого представника. Представниками юридичних осіб можуть бути також інші особи, повноваження яких підтверджуються довіреністю від імені підприємства, організації.

Відтак неможливість явки в судове засідання конкретного представника не є правовою підставою для відкладення розгляду справи, оскільки позивач не був позбавлений права на направлення в судове засідання іншого повноважного представника, окрім тих, які були в попередньому судовому засіданні.

З огляду на вищезазначене, суд дійшов висновку, про те, що позивач є таким, що повідомлений належним чином, відтак суд ухвалив провести розгляд справи за його відсутності.

Поряд з цим слід зазначити, під час попередніх судових засідань та у надісланому на адресу суду письмовому пояснені вих. №350/119/1/990/пс від 04.11.2015р. представник позивача заявлений позов підтримав та просив суд його задовольнити в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в ньому та додані до суду докази. Зокрема, останнім зазначено, що майно військовою частиною передавалося ДП « 732 Вінницький ремонтний завод» (первісний боржник) згідно нарядів та прийомо-здаточних актів, претензій щодо приймання зі сторони заводу не було. Крім того, останній постійно підтверджував, що передано йому техніка знаходиться на ремонті. Однак з невідомих причин, директор ДП « 732 Вінницький ремонтний завод» та посадова особа заводу, що відповідає за техніку, під час повернення техніки в/ч А 1231 відмовилися від підписання актів технічного стану, в яких вказано, що техніка розкомплектована під час зберігання у ремонтному фонді ДП « 732 Вінницький ремонтний завод» та знаходиться у непрацездатному стані. Щодо заперечень ДП "45 експериментальний механічний завод" відносно позовних вимог, у зв`язку з тим, що ДП « 732 Вінницький ремонтний завод» під час передачі правонаступнику ДП "45 експериментальний механічний завод" активів, власного капіталу та зобов`язань не вказало свої зобов"язання перед в/ч А 1231, позивач зазначив, що вони нестосуються предмету спору, оскільки повнота передачі вищевказаних зобов`язань являє собою внутрішньо корпоративні відносини між ДП « 732 Вінницький ремонтний завод» та ДП "45 експериментальний механічний завод", які повинні вирішуватися ДК «Укроборнопром» або в судовому порядку. Крім того, у період з 01.04.2013р. по 19.04.2013р. проведено інвентаризацію військового майна ремонтного фонду, під час якої було встановлено, що розкомплектована техніка знаходилася на ДП « 732 Вінницький ремонтний завод», однак з невідомих причин директор заводу відмовився від підписання акту інвентаризації. Також позивач наголошує, що голова комісії з припинення ДП "732 Вінницький ремонтний завод", посадові особи ДП "45 експериментальний механічний завод" не повідомляли в/ч А 1231 про припинення юридичною особи ДП « 732 Вінницький ремонтний завод».

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника відповідача, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Відповідно до нарядів №149/2003/22-В та №149/2003/4-В від 02.03.2004р. з метою проведення планового капітального ремонту військовою частиною НОМЕР_2 (позивач, в/ч НОМЕР_2 ) передано державному підприємству «732 Вінницький ремонтний завод» теплову машину ТМГ 3А та шнекороторний снігоочищувач Д-902.

Згідно прийомо-здаточних актів № 30/03 від 10.11.2003р. та №18/04 від 04.03.2004р. вказану техніку прийнято представниками ДП « 732 Вінницький ремонтний завод».

Відповідно до прийомо-здаточних актів №30/03 від 17.02.2011р. та №18/04 від 17.02.2011р. теплову машину ТМГ 3А та шнекороторний снігоочищувач Д-902 було доукомплектовано та прийнято представниками ДП « 732 Вінницький ремонтний завод».

Військовою частиною НОМЕР_2 проводилася звірка з ДП « 732 Вінницький ремонтний завод» щодо наявності на ремонті теплової машини ТМГ 3А та шнекороторного снігоочищувача Д-902, що підтверджується наявним в матеріалах справи витягами з книги щодо звірки наявності вищевказаної техніки в ремонтному фонді ДП « 732 Вінницький ремонтний завод».

Як зазначає позивач у позові, відповідно до наказу заступника командувача з логістики - начальника логістики К ПС ЗСУ від 12.03.2013 року №12 проведено вилучення теплової машини ТМГЗА та шнекороторного снігоочищувача Д-902 з ремонтного фонду ДП « 732 Вінницький ремонтний завод», за результатами якого складено акти технічного стану вказаної техніки в яких зазначено, що теплова машина ТМГ 3А та шнекороторний снігоочищувач Д-902 розкомплектовані під час зберігання у ремонтному фонді ДП « 732 Вінницький ремонтний завод» і знаходяться в непрацездатному стані. Директор ДП « 732 Вінницький ремонтний завод» та посадова особа заводу, що відповідає за видачу техніки з ремонтного фонду від підписання зазначених актів технічного стану відмовилися, про що складено акти про відмову від підпису від 20.03.2013р. та 05.04.2013р.

В подальшому, як свідчать матеріали справи, військовою частиною НОМЕР_2 вживалися заходи щодо з`ясування факту розкомплектування переданої ДП « 732 Вінницький ремонтний завод» спецтехніки.

За результатами проведених заходів в/ч А 1231 надіслано ДП « 45 експериментальний механічний завод» претензію №1 вих. №350/119/1/92/пс від 12.02.2015р. з вимогою відшкодувати завдані збитки в сумі 51204 грн 58 коп.

Листом вих. №99/1 від 12.03.2015р. ДП « 45 експериментальний механічний завод» на вказану претензію в/ч НОМЕР_2 надано відповідь, в якій зазначено про прийняття рішення ДК «Укроборонпром» про реорганізацію ДП « 732 Вінницький ремонтний завод», шляхом його приєднання його до ДП « 45 експериментальний механічний завод». Крім того, також повідомлено, що відповідно до наказу ДК «Укроборонпром» №91 від 25.03.2013р. для заявлення кредиторам ДП « 732 Вінницький ремонтний завод» своїх вимог встановлювався 2-ох місячний строк з дня опублікування інформації у спеціалізованому друкованому засобі про рішення щодо припинення ДП « 732 Вінницький ремонтний завод».

08.04.2015р. військова частина НОМЕР_2 повторно надіслала на адресу ДП « 732 Вінницький ремонтний завод» претензію вих. №350/119/1/267/пс з вимогою відшкодувати завдані збитки в сумі 51204 грн 58 коп.

Листом вих. №10 від 05.05.2015р. ДП « 732 Вінницький ремонтний завод» надано відповідь на вищевказану претензію позивача, в якій зазначено щодо прийняття рішення про реорганізацію ДП « 732 Вінницький ремонтний завод» шляхом приєднання його до ДП « 45 експериментальний механічний завод». Крім того, зазначено, що згідно передавального акту приймання - передачі активів, капіталу та зобов`язань від ДП « 732 Вінницький ремонтний завод» до ДП « 45 експериментальний механічний завод», жодних даних, які б свідчили про договірні відносини, взаєморозрахунки між ДП « 732 Вінницький ремонтний завод» та військовою частиною НОМЕР_2 в період з 01.01.2008 р. по 01.08.2013 року не відображено. Також наголошено, що відповідно до листа ДК "Укроборонпром" від 14.11.2014р. вих. №3.031-9671 під час передачі ДП « 732 Вінницький ремонтний завод» в управління ДК "Укроборонпром" за актом приймання-передачі, що був затверджений 29.12.2011р., з боку Міністерства оборони України та ДП « 732 Вінницький ремонтний завод» не порушувалися питання нестачі з 2010р. на підприємстві військового майна.

Вказані обставини в їх сукупності слугували підставою для звернення позивача з даним позовом до суду про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок розкомплектування переданої ним ДП « 732 Вінницький ремонтний завод» спецтехніки з метою проведення останнім її планового капітального ремонту.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, заперечень відповідача, надаючи оцінку спірним правовідносинам та порушеному праву позивача, суд виходив із наступного.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені актами цивільного законодавства, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Статтею 220 ЦК України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми. Дво - чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

Відповідно до ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Приписами п. 1 ч. 1 ст.208 ЦК України визначено, що у письмовій формі належить вчиняти правочини між юридичними особами.

Згідно з ст. 181 ГК України допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень.

З огляду на зазначене, між військовою частиною А 1231 (позивач) та державним підприємством "732 Вінницький ремонтний завод" (первісний боржник) склалися правовідносини щодо укладення договору у спрощений спосіб, за умовами якого ДП "732 Вінницький ремонтний завод" взяло на себе зобов`язання виконати плановий капітальний ремонт переданої йому військовою частиною спецтехніки.

Поряд з цим судом в ході розгляду справи замінено відповідача у даній справі, а саме державне підприємство "732 Вінницький ремонтний завод" його право наступником - державним підприємством "45 експериментальний механічний завод".

Відповідно до ч. 3 ст. 59 Господарського кодексу України поняття "приєднання" як вид реорганізації передбачає, що у разі приєднання одного або декількох суб`єктів господарювання до іншого суб`єкта, до останнього переходять усі майнові права та обов`язки приєднаних суб`єктів господарювання.

Юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників (ч. 1 ст. 104 ЦК України).

Згідно із ст. 106 ЦК України злиття, приєднання, поділ та перетворення юридичної особи здійснюються за рішенням його учасників або органу юридичної особи, уповноваженого на це установчими документами, а у випадках, передбачених законом, - за рішенням суду або відповідних органів державної влади.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 107 ЦК України кредитор може вимагати від юридичної особи, що припиняється, виконання зобов`язань якої не забезпечено, припинення або дострокового виконання зобов`язання, або забезпечення виконання зобов`язання, крім випадків, передбачених законом. Після закінчення строку для пред`явлення вимог кредиторами та задоволення чи відхилення цих вимог комісія з припинення юридичної особи складає передавальний акт (у разі злиття, приєднання або перетворення) або розподільчий баланс (у разі поділу), які мають містити положення про правонаступництво щодо всіх зобов`язань юридичної особи, що припиняється, стосовно всіх її кредиторів та боржників, включаючи зобов`язання, які оспорюються сторонами.

З аналізу положень Цивільного кодексу України, що регулюють реорганізацію юридичної особи, вбачається, що об"єм прав та обов"язків, які переходять від юридичної особи, що реорганізовується, залежить від виду реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення, тощо). І в даному випадку, що стосується реорганізації шляхом приєднання, то основним документом, який містить увесь перелік прав та обов"язків, що перейшли від ДП "732 Вінницький ремонтний завод" до ДП "45 експериментальний механічний завод" - є передавальний акт.

25.03.2013р. державним концерном Укроборонпром видано наказ №91 про реорганізацію державного підприємства 732 Вінницький ремонтний завод, яким вирішено припинити юридичну особу - ДП 732 Вінницький ремонтний завод (), що знаходиться за адресою: вул. Червоноармійська, буд. 67, м. Вінниця, 21007, шляхом реорганізації - приєднання до державного підприємства 45 експериментальний механічний завод (), що знаходиться за адресою: вул. Червоноармійська, буд. 57, м. Вінниця, 21000.

Відповідно до вказаного наказу ДК Укроборонпром державне підприємство 45 експериментальний механічний завод визначено правонаступником всіх прав та обов`язків державного підприємства 732 Вінницький ремонтний завод. Крім того, відповідно до зазначеного наказу голові комісії з припинення ДП 732 Вінницький ремонтний завод Чумаку М.Ф., серед іншого, доручено здійснити інвентаризацію майна ДП 732 Вінницький ремонтний завод; після закінчення строку для пред"явлення вимог кредиторів та задоволення чи відхилення цих вимог скласти передавальний акт та передати на затвердження ДК «Укроборонпром»; здійснити передачуприймання майна з балансу ДП "732 Вінницький ремонтний завод на баланс ДП 45 експериментальний механічний завод.

Як свідчать матеріали справи, зокрема, протокол інвентаризаційної комісії по інвентаризації основних засобів та інших цінностей ДП "732 Вінницький ремонтний завод, акти обстеження майна, акти обстеження матеріалів, акт прийому-передачі статей передаточного балансу від 01.08.2013р., акти обстеження майна, акти технічного стану обладнання та об"єктів енергозабезпечення, передавальний акт приймання-передачі активів, власного капіталу та зобов"язань ДП "732 Вінницький ремонтний завод, передавальний баланс майно, кошти та інші зобов`язання (в тому числі кредиторські та дебіторські), які рахувалися на балансі ДП "732 Вінницький ремонтний завод, були прийняті належним чином на баланс ДП 45 експериментальний механічний завод.

Разом з тим, зі змісту вищевказаних документів не вбачається передачі відповідачу (ДП 45 експериментальний механічний завод) зобов`язань, що виникли між військовою частиною А 1231 та державним підприємством "732 Вінницький ремонтний завод" на підставі нарядів в/ч А 1231 №149/2003/22-В та №149/2003/4-В від 02.03.2004р., згідно яких передавалася заводу техніка для проведення планового капітального ремонту. Окрім того, згідно із передавальним актом у відповідача жодної кредиторської заборгованості перед позивачем немає.

Статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, зокрема, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути: відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Відповідно до ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. У розумінні цієї статті Цивільного кодексу України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Аналогічні приписи містяться у статті 225 ГК України у п. 1 якої зазначено, що до складу збитків, які підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст.224 ГК України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Тобто, Закон покладає обов`язок по відшкодуванню збитків виключно на винну сторону і саме ступінь вини особи впливає на розмір, що підлягає відшкодуванню. Закон не дає право стягувати збитки з особи, дії якої не знаходяться в причинному зв`язку з наслідками, що настали.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач з позивачем ніколи не перебував в належним чином оформлених правовідносинах, в тому числі і стосовно майна що належить позивачеві. Відтак обов`язки на відповідача, по відношенню до майна позивача, не покладались.

Отже, вини відповідача в тому, що майно позивача було розкомплектовано немає. Не могло бути, і причинного зв`язку між діями чи бездіяльністю відповідача та наслідками, що настали. А тому на нього не може бути покладено обов`язок по відшкодуванню шкоди, з огляду на що суд відмовляє в задоволенні позову військової частини в повному обсязі.

Відповідно до ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ст.34 ГПК України).

Згідно із ч.ч.1, 2 ст.43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Суд за внутрішнім переконанням повно, всебічно та об`єктивно оцінивши належність та допустимість кожного у справі доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку відмовити в задоволенні позову.

Судові витрати зі сплати судового збору, у зв`язку із відмовою в позові, відповідно до ст. 49 ГПК України підлягають віднесенню за рахунок позивача.

Керуючись ст.ст. 4-3, 4-5, 22, 32, 33, 34, 36, 43, 44, 49, ст.ст. 82, 83, 84, 85, 86, 87, 115 ГПК України, суд-

ВИРІШИВ :
В задоволенні позову відмовити повністю.

Копію рішення надіслати позивачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення.

Повне рішення складено 10 листопада 2015 р.

Суддя Тварковський А.А.

віддрук. прим.:
1 - до справи
2 - позивачу (с. Гавришівка, Вінницький район, Вінницька область, 23202)