РІШЕННЯ

"12" жовтня 2015 р.Справа № 921/744/15-г/3

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Боровець Я.Я.

розглянув справу

за позовом: Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Тернопільміськгаз", вул. Шептицького, 20, м. Тернопіль, 46008

до відповідача: Великоглибочецької сільської ради, с. Великий Глибочок, Тернопільський район, Тернопільська область, 47703

про: стягнення заборгованості в сумі 180 159,55 грн.

За участю представників сторін:

позивача: ОСОБА_1 представник (довіреність № 5 від 12.08.2015 р.)

відповідача: ОСОБА_2 представник (довіреність № б/н від 12.08.2015 р.), ОСОБА_3 представник (довіреність № 353 від 12.08.2015 р.), ОСОБА_4 В.о. сільського голови (виписка з рішення № 880)

Учасникам судового процесу в судовому засіданні оголошено склад суду та розяснено їх права і обовязки передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК України. За відсутності відповідного клопотання сторін технічна фіксація судового процесу не здійснювалася. В судовому засіданні 12.10.2015 року судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суть справи: Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації "Тернопільміськгаз" звернулося до господарського суду з позовом до Великоглибочецької сільської ради про стягнення 180 159,55 грн., з яких: 90 545,31 грн. основний борг, 11 208,14 грн. 3% річних, 53 743,62 грн. інфляційні втрати та 24 662,48 грн. пеня.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов типового договору № 1122 на постачання природного газу за регульованим тарифом (бюджетні організації) від 03.01.2012 року та від 02.01.2014 р. щодо виконання зобов'язань по оплаті за поставлений природний газ.

Ухвалою суду від 30.07.2015 року порушено провадження у даній справі та її розгляд призначено в судовому засіданні на 13.08.2015 року.

Ухвалою суду від 13.08.2015 року, враховуючи клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, розгляд справи відкладався до 03.09.2015 року.

В судовому засіданні 03.09.2015 року оголошувалась перерва до 15.09.2015 року.

Відповідачем 15.09.2015 року через канцелярію суду подано клопотання (вх. № 19937 від 15.09.2015 року) про залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Відділ освіти Тернопільської районної державної адміністрації.

Клопотання відповідача про залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Відділ освіти Тернопільської районної державної адміністрації судом відхилено у зв'язку з наступним.

Відповідно до ст. 27 ГПК України треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до прийняття рішення господарським судом, якщо рішення з господарського спору може вплинути на їх права або обов'язки щодо однієї з сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за клопотанням сторін, прокурора або ініціативи господарського суду. У заявах про залучення третіх осіб і у заявах третіх осіб про вступ у справу на стороні позивача або відповідача зазначається, на яких підставах третіх осіб належить залучити або допустити до участі у справі. Питання про допущення або залучення третіх осіб до участі у справі вирішується господарським судом, який виносить з цього приводу ухвалу.

Господарський процесуальний кодекс передбачає можливість участі в судовому процесі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, якщо рішення господарського суду зі спору може вплинути на права та обов'язки цієї особи щодо однієї із сторін. Така третя особа виступає в процесі на стороні позивача або відповідача у залежності від того, з ким із них існують (або існували) певні правові відносини.

Що ж до наявності юридичного інтересу у третьої особи, то у вирішенні відповідного питання суд має з'ясувати, чи буде у зв'язку з прийняттям судового рішення з даної справи таку особу наділено новими права чи покладено на неї нові обов'язки, або змінено її наявні права та/або обов'язки, або позбавлено певних прав та/або обов'язків у майбутньому.

Відповідач у клопотанні про залучення до участі у справі третьої особи зазначає, що природний газ в обсязі 67383 м.куб. був використаний Великоглибочецьким дитячим ясла-садком "Сонечко", який у відповідності до рішення № 841 від 03.02.2015 року Великоглибочецької сільської ради переданий на баланс відділу освіти Тернопільської РДА з 01 січня 2015 року.

Також, відповідач у клопотанні зазначив, що 10.02.2015 року за вих. № 84 на адресу начальника позивача ОСОБА_5, відповідачем було направлено лист, в якому зазначено, що по лічильниках 1 № 004535; 2 № 005488, які знаходяться в дитячому ясла-садку "Сонечко", за подальше використання природного газу буде розраховуватися Тернопільський районний відділ освіти, згідно рішення сільської ради та акту передачі від 05.02.2015 року.

Суд, проаналізувавши виписку з рішення № 841 від 03.02.2015 року "Про передачу майна Великоглибочецького дитячого ясла-садка "сонечко" на баланс відділу освіти Тернопільської РДА", встановив, що п. 3. резолютивної частини рішення доручено сільському голові укласти договір оренди дитячого ясла-садка з райво на 1 рік та встановити орендну плату 1 грн.

Відповідачем не надано суду доказів укладення договору оренди дитячого ясла-садка з Відділом освіти Тернопільської районної державної адміністрації, що б підтверджувало зобов'язання відділу освіти в частині оплати використаного природного газу Великоглибочецьким дитячим ясла-садком "Сонечко".

Слід зазначити, що предметом розгляду справи № 921/744/15-г/3 є стягнення з Великоглибочецької сільської ради на користь Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Тернопільміськгаз" заборгованості по укладеним між ними Типовим договорам № 1122 на постачання природного газу за регульованим тарифом (бюджетні організації) від 03.01.2012 року та від 02.01.2014 року.

Пунктом 10.2. Типових договорів № 1122 передбачено, що усі зміни та доповнення до Договору оформляються письмово, підписуються уповноваженими особами та скріплюються печатками обох Сторін.

Сторонами не надано суду доказів щодо внесення змін до Типового договору № 1122 від 02.01.2014 року в частині набуття Відділом освіти Тернопільської районної державної адміністрації, в якості співспоживача, обов'язків щодо сплати за використаний Великоглибочецьким дитячим ясла-садком "Сонечко" природний газ.

Таким чином, відповідачем не надано суду доказів того, що у зв'язку з прийняття судом рішення Відділ освіти Тернопільської районної державної адміністрації буде наділено новими правами чи покладено на нього нові обов'язки, або змінено його наявні права та/або обов'язки, або позбавлено певних прав та/або обов'язків у майбутньому. Також, відповідачем не надано доказів, які б обґрунтовували, що рішення господарського суду може вплинути на права та обов'язки Відділу освіти Тернопільської районної державної адміністрації щодо однієї із сторін у даній справі.

Ухвалою суду від 15.09.2015 року продовжено строк розгляду спору на 15 днів по 13.10.2015 року. В судовому засіданні 15.09.2015 року оголошувалась перерва до 05.10.2015 року.

Відповідачем 05.10.2015 року через канцелярію суду подано відзив (вх. № 21158 від 05.10.21015 року) на позовну заяву, згідно якого просить суд відмовити у задоволенні позову.

Обгрунтовуючи свої заперечення на позову відповідач зазначає, що у зв'язку з передачею на баланс Відділу освіти Тернопільської районної державної адміністрації Великоглибочецького дитячого ясла-садку "Сонечко" з 01 січня 2015 року, то відповідно оплачувати використання природного газу по лічильниках, які встановлені у яслах-садку "Сонечко" повинен Відділ освіти. Також, відповідач заперечуючи проти позовних вимог зазначає, що з 13 червня 2014 року обов'язки сільського голови Великоглибочецької сільської ради виконувала секретар сільської ради ОСОБА_4, а відтак підписувати акти прийому-передачі природного газу ОСОБА_6 не мав жодного права.

В судовому засіданні 05.10.2015 року оголошувалась перерва до 12.10.2015 року.

Представник позивача в судове засідання призначене на 12.10.2015 року з'явився, позовні вимоги підтримав, просив позов задоволити повністю з підстав наведених у позовній заяві.

Представники відповідача в судове засідання призначене на 12.10.2015 року з'явилися, проти позовних вимог заперечили з підстав наведених у відзиві на позовну заяву, просили у задоволенні позову відмовити повністю.

Розглянувши наявні матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, повно та об'єктивно дослідивши докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

03 січня 2012 року між Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації "Тернопільміськгаз" (далі по тексту Постачальник/позивач) та Великоглибочецькою сільською радою (далі по тексту Споживач/відповідач) укладено Типовий договір № 1122 на постачання природного газу за регульованим тарифом (бюджетні організації) (далі по тексту Договір).

Пунктом 10.1. Договору передбачено, що цей Договір набирає чинності з дати його підписання та укладення на строк до 31 грудня 2012 року, а в частині розрахунків до повного їх виконання. Договір вважається продовженим на аналогічний період, якщо за місяць до закінчення терміну дії Договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.

Суду не надано доказів, які б підтверджували про припинення Договору у зв'язку з закінченням строку, а отже відповідно він вважається пролонгованим до 31 грудня 2013 року.

02 січня 2014 року між позивачем та відповідачем укладено Типовий договір № 1122 на постачання природного газу за регульованим тарифом (бюджетні організації) (далі по тексту Договір).

Пунктом 10.1. Договору передбачено, що цей Договір набирає чинності з дати його підписання та укладення на строк до 31 грудня 2014 року, а в частині розрахунків до повного їх виконання. Договір вважається продовженим на аналогічний період, якщо за місяць до закінчення терміну дії Договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.

Суду не надано доказів, які б підтверджували про припинення Договору у зв'язку з закінченням строку, а отже відповідно він вважається пролонгованим до 31 грудня 2015 року.

Відповідно до умов Договору Постачальник постачає природний газ Споживачу в обсягах і порядку, передбачених Договором для забезпечення потреб Споживача, а Споживач оплачує Постачальнику вартість газу і наданих послуг у розмірах, строках, порядку та на умовах, передбачених Договором (п. 1.1. Договору).

Передача газу за Договором здійснюється на межах балансової належності об'єктів Споживача відповідно до актів розмежування ділянок обслуговування. Перелік комерційних вузлів обліку газу та газоспоживаючого обладнання визначається Сторонами в додатку 1 до Договору (п. 1.2. Договору).

Згідно п. 2.6. Договору послуги з постачання газу підтверджуються підписаним Сторонами актом приймання-передачі газу, що оформляється за даними вузлів обліку, визначених у додатку 1 до Договору.

Пунктом 2.9. Договору передбачено, що Акти приймання-передачі газу є підставою для остаточних розрахунків Споживача з Постачальником.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання умов Договору позивач за період з грудня 2013 року по травень 2015 року здійснив транспортування та поставку природного газу відповідачу в обсязі 67 383 м.куб. на загальну суму 323 399,21 грн., що підтверджується підписаними та скріпленими печатками обох сторін Актами прийому-передачі природного газу (належним чином засвідчені копії Актів знаходяться в матеріалах справи).

Відповідно до п. 4.1. Договору, розрахунки за реалізований Споживачеві (відповідачу) газ здійснюється за цінами, що встановлюються національною комісією, яка здійснює державне регулювання у сфері енергетики. У випадках, передбачених законодавством, до ціни на природний газ додаються: збір у вигляді цільової надбавки до діючого тарифу на природний газ; тариф на транспортування газу магістральними трубопроводами; тариф на транспортування газу роздільними трубопроводами; тариф на постачання газу за регульованим тарифом; податок на додану вартість (п. 4.2. Договору).

Згідно п. 4.4. Договору, сторони домовились, що ціна газу, розрахована відповідно до пунктів 4.1 та 4.2 Договору, є обов'язковою для сторін з дати набрання нею чинності. Визначена на її основі вартість газу буде застосуватись сторонами при складанні актів приймання-передачі газу та розрахунках за газ згідно з умовами Договору.

Пунктом 4.5. Договору передбачено, що розрахунковий період за Договором становить один місяць з 900 години першого дня місяця до 900 години першого дня наступного місяця включно. Місячна вартість газу визначається як добуток ціни газу на загальну кількість реалізованого газу, визначену згідно з розділом 3 Договору. Загальна сума вартості Договору складається з місячних сум вартості договірних обсягів постачання газу Споживачу (відповідачу).

Відповідно до п. 4.6. Договору оплата вартості послуг з постачання газу здійснюється Споживачем (відповідачем) авансовим та/або плановими платежами із розрахунку договірного обсягу газу, заявленого на наступний розрахунковий період. У разі відсутності інформації про ціну газу на наступний розрахунковий період до дати здійснення оплати Споживач (відповідач) розраховує суму платежу за ціною, що діяла у попередньому місяці. У випадку недоплати вартості послуг з постачання газу за розрахунковий період Споживач (відповідач) проводить остаточний розрахунок не пізніше 5 числа місяця, наступного за розрахунковим. У разі переплати за фактично спожитий газ сума переплати зараховується Постачальником (позивачем) в рахунок оплати поставленого газу в наступному розрахунковому періоді або повертається на поточний рахунок Споживача (відповідача) на його письмову вимогу.

Згідно п. 4.7. Договору оплата вартості послуг з постачання газу за Договором здійснюється Споживачем (відповідачем) виключно грошовими коштами, що перераховуються на поточний рахунок із спеціальним режимом використання Постачальника (позивача).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати в встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

З матеріалів справи вбачається, що позивач свої зобов'язання за Договором виконав належним чином, поставивши відповідачу природній газ в обсягах та періоди визначені в Додатку 2 до Договору.

Згідно ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений іншим строк оплати товару.

Розділом 4 Договору передбачено визначення вартості послуг за Договором та порядок розрахунків, згідно якого у випадку недоплати вартості послуг з постачання газу за розрахунковий період Споживач (відповідач) проводить остаточний розрахунок не пізніше 5 числа місяця, наступного за розрахунковим.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач своїх зобов'язань по Договору перед позивачем належним чином не виконував, а саме не своєчасно та не в повному обсязі здійснював оплату за поставлений позивачем природний газ. Відповідно до довідки позивача про проведені взаєморозрахунки за спожитий природний газ за період з 01.01.2013 р. по 30.06.2015 р. заборгованість відповідача перед позивачем станом на 30.06.2015 року склала суму в розмірі 90 545,31 грн.

Заперечуючи проти позивних вимог відповідач зазначив, що у зв'язку з передачею на баланс Відділу освіти Тернопільської районної державної адміністрації Великоглибочецького дитячого ясла-садку "Сонечко" з 01 січня 2015 року, то відповідно оплачувати використання природного газу по лічильниках, які встановлені у яслах-садку "Сонечко" повинен Відділ освіти.

Суд не погоджується з таким твердженням відповідача та зазначає, що п. 10.2. Типових договорів № 1122 передбачено, що усі зміни та доповнення до Договору оформляються письмово, підписуються уповноваженими особами та скріплюються печатками обох Сторін.

Сторонами не надано суду доказів щодо внесення змін до Типового договору № 1122 від 02.01.2014 року в частині набуття Відділом освіти Тернопільської районної державної адміністрації, в якості співспоживача, обов'язків щодо сплати за використаний Великоглибочецьким дитячим ясла-садком "Сонечко" природний газ.

Також, заперечуючи проти позовних вимог відповідач зазначив, що з 13 червня 2014 року обов'язки сільського голови Великоглибочецької сільської ради виконувала секретар сільської ради ОСОБА_4, а відтак підписувати акти прийому-передачі природного газу ОСОБА_7 не мав жодного права.

Суд не погоджується з таким твердження відповідача та зазначає, що п. 2.9. Договору передбачено, що Акти приймання-передачі газу є підставою для остаточних розрахунків Споживача з Постачальником. З долучених до матеріалів справи належним чином засвідчених копій Актів прийому-передачі природного газу вбачається, що дані акти підписані представником Споживача (відповідача) ОСОБА_7 та скріплені відтиском печатки відповідача. Як чином відсторонений від обов'язків голови ОСОБА_6 скористався печаткою відповідача останнім суду не повідомлено.

Також, слід зазначити, що обсяг отриманого відповідачем природного газу зазначених у актах не перевищує договірного обсягу визначеному в Додатках 2 до Договору.

Відповідач належним чином не заперечив факту постачання позивачем природного газу в обсягах зазначених у Актах прийому-передачі газу.

Крім того, слід зазначити, що як вбачається з довідки позивача про проведені взаєморозрахунки за спожитий природний газ за період з 01.01.2013 р. по 30.06.2015 р. та підтверджується долученими відповідачем до відзиву на позовну заяву копія платіжних доручень, відповідач частково здійснював оплату за отриманий природний газ також і в період, за який, як він стверджує, ОСОБА_7 було відстронено від виконання обов'язків сільського голови.

Відповідно до ст.526 ЦК України, ст.193 ГК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Одним з наслідків порушення зобовязання, передбачених ст. 611 ЦК України є сплата неустойки.

Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобовязання у строк, встановлений договором.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання.

Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості за поставлений природний газ в сумі 90 545,31 грн. є підставним та таким, що підлягає до задоволення.

Згідно з приписами ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ч. 1 ст. 547 ЦК України, правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі.

Пунктом 6.2. Договору передбачено відповідальність Споживача, а саме згідно пп. 6.2.2. Договору, у разі порушення Споживачем строків оплати, передбачених розділом 4 Договору, із Споживача стягується пеня в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен прострочення платежу

У зв'язку з неналежним виконанням умов договору щодо своєчасної оплати за переданий природний газ, позивачем нараховано відповідачу пеню (станом на 20.07.2015 року)) на загальну суму 24 662,48 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлений інший розмір відсотків.

Позивачем згідно розрахунку позовних вимог нараховано відповідачу інфляційні втрати (за період з лютого 2013 по травень 2015 року) на загальну суму 53 743,62 грн. та три відсотки річних (за період з 06.02.2013 року по 20.07.2015 року) на загальну суму 11 208,14 грн.

Перевіривши правильність нарахування позивачем пені, інфляційних втрат та трьох процентів річних, суд вважає, що позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача пені на суму 24 662,48 грн., інфляційних втрат на суму 53 743,62 грн. та трьох процентів річних на суму 11 208,14 грн. є підставними та такими, що підлягають до задоволення.

Згідно ст. 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 4-3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

З огляду на викладене, змагальність полягає в тому, що сторони у процесуальній формі доводять перед судом свою правоту, за допомогою доказів переконують суд у правильності власної правової позиції. Спір повинен вирішуватись на користь тієї сторони, яка за допомогою відповідних процесуальних засобів переконала суд в обґрунтованості своїх вимог чи заперечень. Відповідно до принципу змагальності сторони, інші особи, які беруть участь у справі, якщо вони бажають досягти бажаного для себе, або осіб, на захист прав яких подано позов, найбільш сприятливого рішення, зобов'язані повідомити суду усі юридичні факти, що мають значення для справи, вказати або надати докази, які підтверджують чи спростовують ці факти, а також вчинити інші передбачені законом дії, спрямовані на те, аби переконати суд у своїй правоті.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що позивач надав суду всі належні та допустимі докази, які дають можливість суду задоволити позовні вимоги та стягнути з відповідача 90 545,31 грн. основного боргу, 24 662,48 грн. пені, 53 743,62 грн. інфляційних втрат та 11 208,14 грн. 3% річних.

Судові витрати по справі слід покласти на відповідача у відповідності до ст. 49 ГПК України.

Слід зазначити, що позивачем сплачено судовий збір по платіжних дорученнях № 20217 від 22.07.2015 року на суму 1 827,00 грн. та № 20217 від 22.07.2015 року на суму 1 827,00 грн. (довідки Управління державної казначейської служби у м. Тернополі Тернопільської області № 1953 від 03.09.2015 року та № 1954 від 03.09.2015 року на підтвердження зарахування до державного бюджету судового збору знаходиться в матеріалах справи) на загальну суму 3 654,00 грн., при тому, що враховуючи ціну позову на суму 180 159,55 грн., позивач повинен був сплатити суму судового збору (з врахування Закону України "Про судовий збір" в редакції станом на 22.07.2015 року) в розмірі 3 603,19 грн.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" (в редакції чинній станом на час прийняття рішення у справі) сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Таким чином, враховуючи приписи ст. 7 Закону України "Про судовий збір" зайво сплачена позивачем сума судового збору може бути повернута після звернення позивача з клопотанням про повернення такої суми судового збору.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 526, 547, 549, 610, 612, 625, 629, 692, 712 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України та ст.ст. 1, 2, 4, 4-3 12, 32, 33, 34, 35 43, 44, 49, 69, 82, 83, 84, 85, 115, 116 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити повністю.

2. Стягнути з Великоглибочецької сільської ради, с. Великий Глибочок, Тернопільський район, Тернопільська область, 47703 (ідентифікаційний код 04393449) на користь Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Тернопільміськгаз", вул. Шептицького, 20, м. Тернопіль, 46008 (ідентифікаційний код 21155959) 90 545 грн. 31 коп. основного боргу, 11 208 грн. 14 коп. 3% річних, 53 743 грн. 62 коп. інфляційних втрат, 24 662 грн. 48 коп. пені та 3 603 грн. 19 коп. судового збору.

3. Наказ видати згідно ст. 116 ГПК України.

4. Рішення господарського суду набирає законної сили в десятиденний строк з дня його прийняття (виготовлення та підписання повного тексту).

5. Сторони вправі подати апеляційну скаргу на рішення місцевого господарського суду, яке не набрало законної сили протягом десяти днів з дня його прийняття (виготовлення та підписання повного тексту), через місцевий господарський суд.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 09.11.2015 року

Суддя Боровець Я.Я.