КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" жовтня 2015 р. Справа№ 910/17663/13

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Станіка С.Р.

суддів: Власова Ю.Л.

Шаптали Є.Ю.

За участю представників:

Від позивача (за первісним позовом): Павловський О.М.

від відповідача (за первісним позовом): Григор'єва Н.В.

від третьої особи: не з`явився

розглянувши в відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Телтрейд" на рішення Господарського суду міста Києва від 03.02.2014 року у справі № 910/17663/13 (головуючий суддя Гавриловська І.О., судді Чеберяк П.П., Літвінова М.Є.)

за первісним позовом Публічного акціонерного товариства "Брокбізнесбанк"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Телтрейд"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Спільне українсько-американське підприємство у формі Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтернешенел Телеком'юнікешен Компані"

про звернення стягнення на предмет застави за договором застави № 20-11-980-Z1 від 03.06.2013 р. в рахунок погашення заборгованості у розмірі 2 048 906,18 грн. та про стягнення 2 048 906,18 грн. за договором поруки № 20-11-980-Р1 від 03.06.2013 р.

та зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Телтрейд"

до Публічного акціонерного товариства "Брокбізнесбанк"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача за зустрічним позовом: Спільне українсько-американське підприємство у формі Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтернешенел Телеком'юнікешен Компані"

розірвання договору поруки № 20-11-980-Р1 від 03.06.2013 р. та договору застави № 20- 11-980-Z1 від 03.06.2013 р., укладений між ТОВ "Телтрейд" та ПАТ "Брокбізнесбанк"

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста Києва від 03.02.2014 року по справі №910/17663/13 первісний позов задоволено частково. Стягнуто з ТОВ "Телтрейд" на користь ПАТ "Брокбізнесбанк" заборгованість у сумі 1 875 000,00 грн. відповідно до договору поруки № 20-11-980-Р1 від 03.06.2013. Звернуто стягнення на предмет застави (телекомунікаційне та офісне обладнання) за договором застави № 20-11-980-Z1 від 03.06.13, згідно з додатком № 1 до даного договору застави "Опис № 20-11-980-Z1 від " 03" червня 2013 року", що належить ТОВ "Телтрейд", зокрема: комутатор МSC з системою електроживлення with installation materials software and engi - інвентарний номер 9282; регістр особистих абонентів Home Location Registre - інвентарний номер 9282/1; контролер BSCB with installation materials software and engi - інвентарний номер 9282/2; Intergrated Natwork Management System M2000 (для комутатора) - інвентарний номер 9282/3; Power for Switching (система для живлення комутатора) - інвентарний номер 9282/4; РТТ ІРАР (для комутатора) - інвентарний номер 9282/5; ММС Центр VMS - інвентарний номер 9282/6; модуль PDSN (для комутатора) - інвентарний номер 9282/7; мультиплексом SDH (для комутатора) - інвентарний номер 9282/8; CD with software and tehnical manual for ZXC10 MSCe - диски - інвентарний номер 431; комутатор Mobile Switching Center ZXC10 MSCe with instation materials, software and the engineering - інвентарний номер 431/1; контролер базових станцій Base Station Controller BSC - інвентарний номер 6771; контролер базових станцій Base Station Controller BSC -інвентарний номер 11197; Рутер Cisco PDSN 7604 - інвентарний номер 11198; система резервного живлення комутатора (Battery for General room) - інвентарний номер 1622/1; система моніторингу обладнання - інвентарний номер 8463, шляхом продажу предмета застави на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій, для задоволення вимог ПАТ "Брокбізнесбанк" в розмірі 2 048 906,18 грн. за кредитним договором № 20-11-980-К від 01.12.2011 року, яка складається з:

- 1 746 918,22 грн. - строкова заборгованість за основною сумою;

- 252 761,33 грн. - заборгованість за несплаченими процентами (в тому числі 33 465,15 - строкова заборгованість, 219 296,18 грн. прострочена заборгованість);

- 23 947,10 грн. - неустойка за невиконання основного зобов'язання;

- 25 279,53 грн. - неустойка за несплаченими процентами.

В іншій частині первісних позовних вимог відмовлено.

У задоволенні зустрічного позову відмовлено повністю.

Рішення суду першої інстанції щодо частково задоволення первісного позову мотивовано тим, що позивач взяті на себе зобов'язання за кредитним договором № 20-11-980-К від 01.12.11 р. виконав належним чином, надавши позичальнику Спільному українсько-американському підприємству у формі ТОВ "Інтернешенел Телеком'юнікешен Компані" кредитні кошти, однак позичальник свої зобов'язання за даним кредитним договором належним чином не виконав, кредитні кошти не повернув, належні до сплати суми не сплатив. А оскільки позичальником порушено строки сплати кредиту та процентів за користування кредитним коштами, встановлені сторонами при укладенні кредитного договору, і щодо позичальника порушено провадження у справі про банкрутство, то позивач за первісним позовом набув право вимоги дострокового повернення кредиту та стягнення заборгованості за рахунок предмета застави шляхом шляхом продажу предмета застави на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Крім того, на підставі пункту 1.2. договору поруки № 20-11-980-Р1 від 03.06.13 р, яким визначено, що порукою за цим договором забезпечуються вимоги кредитора кожного і всіх боргових зобов'язань у розмірі, що не перевищує 1 875 000,00 грн., судом першої інстанції присуджено до стягнення з відповідача за первісним позовом на користь позивача за первіснми позовом заборгованість у сумі 1 875 000 (один мільйон вісімсот сімдесят п'ять тисяч) коп. 00 коп. відповідно до договору поруки № 20-11-980-Р1 від 03.06.13 р.

Рішення місцевого господарського суду в частині відмови у задоволенні зустрічного позову мотивовано тим, що "Телтрейд", яке ставить перед судом питання про розірвання договорів застави та поруки, не довело належним чином порушення договорів та наявність шкоди, завданої цими порушеннями другою стороною.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, ТОВ "Телтрейд" звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду міста Києва від 03.02.2014 року по справі № 910/17663/13 скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити зустрічний позов ТОВ "Телтрейд", у задоволенні первісного позову ПАТ "Брокбізнесбанк" відмовити.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що судом першої інстанції під час вирішенян спору допущено порушення норм матеріального та процесуального права, що є підставами для його скасування та прийняття нового рішення про відмову у задоволенні первісного позову та задоволення зустрічного позову.

Зокрема, апелянт в обгрунтування доводів про скасування рішення місцевого господарського суду в частині первісного позову посилався на те, що в порушення вимог п. 3 та п. 6 ч. 2 статті 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» місцевим господарським судом не визначено чи необхідні заходи щодо забезпечення збереження предмета забезпечувального обтяження та не визначено початкову ціну предмету забезпечувального обтяження для його подальшого продажу на публічних торгах.

В обґрунтування доводів про скасування рішення місцевого господарського суду в частині відмви у задоволенні зустрічного позову посилався на те, що наявні підстави для розірвання договору поруки № 20-11-980-Р1 від 03.06.13 р. та договору застави № 20-11-980-Z1 віл 03.06.13 р., укладених між ТОВ "Телтрейд" та ПАТ "Брокбізнесбанк" у зв'язку із зміною обставин згідно ч. 2 статті 652 ЦК України.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 17.03.2014 року у складі колегії суддів: головуючий суддя - Ткаченко Б.О., судді Зеленін В.О., Синиця О.Ф. апеляційну скаргу прийнято до провадження та призначено до розгляду.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 17.03.2014 року апеляційну скаргу було прийнято до провадження в наступній колегії суддів: головуючий суддя Ткаченко Б.О., судді: Зеленін В.О., Синиця О.Ф. та призначено до розгляду на 02.04.2014 року.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 02.04.2014 року розгляд справи № 910/17663/13 відкладено на 16.04.2014 року.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 16.04.2014 року розгляд справи № 910/17663/13 відкладено на 14.05.2014 року.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 14.05.2014 року апеляційне провадження по справі № 910/17663/13 зупинено на час проведення товарознавчої експертизи.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 16.07.2014 року апеляційне провадження по справі № 910/17663/13 було поновлено для розгляду клопотання експерта про надання додаткових матеріалів.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 20.08.2014 року апеляційне провадження по справі № 910/17663/13 зупинено для подальшого проведення товарознавчої експертизи.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 15.12.2014 року апеляційне провадження по справі № 910/17663/13 було поновлено для розгляду клопотання експерта про надання додаткових матеріалів.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 21.01.2015 року апеляційне провадження по справі № 910/17663/13 зупинено для подальшого проведення товарознавчої експертизи.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 14.05.2015 року поновлено провадження у справі № 910/17663/13 в зв'язку з надходженням до Київського апеляційного господарського суду повідомлення про неможливість надання висновку комплексної судової експертизи телекомунікаційних систем та товарознавчої експертизи, розгляд справи призначено на 27.05.2015 року.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 27.05.2015 року розгляд справи № 910/17663/13 відкладено на 24.06.2015 року.

Розгляд апеляційної скарги на рішення Господарського суду міста Києва від 03.02.2014 року у справі № 910/17663/13 неодноразово відкладався.

23.06.2015 через канцелярію Київського апеляційного господарського суду надійшло письмове клопотання про припинення провадження у справі № 910/17663/13 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України у зв'язку із включенням грошових вимог ПАТ «Брокбізнесбанк» до реєстру вимог кредиторів ТОВ «Телтрейд».

22.07.2015 року розпорядженням керівника апарату Київського апеляційного господарського суду у зв'язку з перебуванням судді-доповідача Ткаченка Б.О. на лікарняному, призначено проведення повторного автоматичного розподілу справи.

Відповідно до повторного автоматизованого розподілу справи між суддями апеляційну скаргу ТОВ "Телтрейд" у справі № 910/17663/13 передано на розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі головуючого судді: Лобаня О.І., суддів Майданевича А.Г., Федорчука Р.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 22.07.2015 розгляд апеляційної скарги на рішення Господарського суду міста Києва від 03.02.2014 року у справі № 910/17663/13 призначено до розгляду на 14.09.2015.

11.09.2015 року розпорядженням керівника апарату Київського апеляційного господарського суду у зв'язку з перебуванням судді-доповідача Ткаченка Б.О. на лікарняному, призначено проведення повторного автоматичного розподілу справи.

Відповідно до повторного автоматичного розподілу справ між суддями апеляційну скаргу ТОВ "Телтрейд" по справі № 910/17663/13 розподілено судді - доповідачу Станіку С.Р. для розгляду у складі колегії суддів: головуючий суддя: Станік С.Р., судді: Власов Ю.Л., Корсакова Г.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 11.09.2015 справу №910/17663/13 прийнято до провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя: Станік С.Р., судді: Власов Ю.Л., Корсакова Г.В., справу призначено до розгляду на 21.10.2015.

Розпорядженням секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду Тищенко А.І. від 21.10.2015, в зв'язку з тимчасовою непрацездатністю судді Корсакової Г.В., справу № 910/17663/13 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Станік С.Р., судді: Власов Ю.Л., Шаптала Є.Ю.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 21.10.2015 справу №910/17663/13 прийнято до провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя: Станік С.Р., судді: Власов Ю.Л., Шаптала Є.Ю., розгляд справи вирішено здійснювати в раніше призначеному судовому засіданні 21.10.2015.

В судовому засіданні 21.10.2015 колегією суддів розглянуто клопотання про припинення провадження у справі № 910/17663/13 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України у зв'язку із включенням грошових вимог ПАТ «Брокбізнесбанк» до реєстру вимог кредиторів ТОВ «Телтрейд».

Клопотання мотивовано наступним.

11.12.2014 Господарським судом Рівненської області прийнято до розгляду заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська сирна компанія" про порушення провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Телтрейд" на підставі ст.ст. 1, 2, 11, 12, 114 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", розгляд заяви призначено до слухання в підготовчому засіданні суду та зобов'язано, зокрема, арбітражного керуючого Мамченко Лідію Назарівну, кандидатура якого визначена автоматизованою системою з числа осіб, внесених до Єдиного реєстру арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) України у строк до дня проведення підготовчого засідання суду подати заяву про участь у даній справі.

Ухвалою суду від 12.01.2015 року порушено провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Телтрейд" (33027, м. Рівне, вул. Київська, 108А, ІК 37394388). Введено процедуру розпорядження майном строком на сто п'ятнадцять календарних днів до 07.05.2015 року та призначено розпорядником майна арбітражного керуючого Мамченко Лідію Назарівну.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 26.05.2015 частково задоволено заяву ПАТ "БРОКБІЗНЕСБАНК" про визнання грошових вимог до боржника, а саме: визнано грошові вимоги ПАТ "БРОКБІЗНЕСБАНК" (03057, м. Київ, пр.. Перемоги, 41, ІК 19357489) до боржника - Товариства з обмеженою відповідальністю "Телтрейд" (33027, м. Рівне, вул. Київська, 108 А, ІК 37394388) на суму 1 875 000,00 грн. - основного боргу, як вимоги четвертої черги із включенням їх до реєстру вимог кредиторів та 92 500,00 грн. - штрафних санкцій, як вимоги шостої черги із включенням їх до реєстру вимог кредиторів. Ухвала суду мотивована тим, що визнані вимоги ПАТ "БРОКБІЗНЕСБАНК" підтверджуються матеріалами справи частково, визнані розпорядником майна частково, а тому підлягають задоволенню частково на суму 71 641 230,28 грн., з яких:1 875 000,00 грн. - основного боргу; 92 500,00 грн. - штрафних санкцій та 69 673 730,28 грн. як вимоги, що забезпечені заставою майна боржника - ТОВ "Телтрейд". у відповідності до ч. 2 ст. 23 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" вимоги, що забезпечені заставою майна боржника в розмірі 69 673 730,28 грн. було окремо включено до реєстру вимог кредиторів. З огляду на викладене, загальна сума заборгованості ТОВ "Телтрейд" перед ПАТ "Брокбізнесбанк" за кредитним договором № 123-04V від 11.11.2004 року, кредитним договором № 20-11-980-К від 01.12.2011 року та договорами застави № 20-11-980-Z1 та № 123-04V-Z1 від 03.06.2013 року становить 69 673 730,28 грн. Згідно ст. 554 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Враховуючи факт невиконання Позичальником взятого на себе зобов'язання в частині повернення отриманих коштів згідно Кредитного договору № 20-11-980-К від 01.12.2011 року у Банку виникло право вимоги до ТОВ "Телтрейд" як поручителя згідно договору поруки № 20-11-980-Р1 в загальній сумі 1 875 000 грн.

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 25.06.2015 № 918/1738/14 ухвалу Господарського суду Рівненської області від 26.05.2015 - залишено без змін.

Крім того, постановою Господарського суду Рівненської області № 918/1738/14 від 06.07.2015 ТОВ "Телтрейд" визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру.

Таким чином, на думку апелянта, в процесі розгляду Господарським судом Рівненської області справи № 918/1738/14 про банкрутство ТОВ "Телтрейд", відповідною ухвалою від 26.05.2015 до реєстру вимог кредиторів включені вимоги саме ті вимоги ПАТ «Брокбізнесбанк», що розглядаються у справі № 910/17663/13, а тому провадження в останній має бути припиненим згідно пункту 2 частини першої статті 80 Господарського процесуального кодексу України, що передбачено ч. 4 статті 17 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Представник ПАТ «Брокбізнесбанк» в судовому засіданні 21.10.2015 заперечував проти заявленого клопотання, посилаючись на його безпідставність та необгрунтованість. Крім того, представник ПАТ «Брокбізнесбанк» наголошував на тому, що ухвала Господарського суду Рівненської області від 26.05.2015 про часткове задоволення заяви ПАТ "БРОКБІЗНЕСБАНК" про визнання грошових вимог до боржника, - скасована в касаційному порядку.

Ч. 4 статті 17 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" визначено, що у разі звернення позивача із заявою про визнання його грошових вимог до боржника у справі про банкрутство після винесення ухвали господарського суду за результатами розгляду цих вимог позовне провадження підлягає припиненню на підставі пункту 2 частини першої статті 80 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно пункту 2 частини першої статті 80 Господарського процесуального кодексу України Господарський суд припиняє провадженян у справ, якщо є рішення господарського суду або іншого органу, який в межах своєї компетенції вирішив господарський спір між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав.

Колегія суддів Київського апеляційного господарського суду, розглянувши заявлене клопотання про припинення провадження у справі № 910/1738/14, дійшла висновку, що заявлене клопотання задоволенню не підлягає з огляду на те, що предметом перегляду в апеляційному порядку є судове рішення місцевого господарського суду, яке винесено на підставі наявних матеріалів справи та поданих матеріалів, а виникнення нових обставин після його винесення не є підставою для переоцінки існуючого стану розрахунків між сторонами. Крім того, ч.4 статті 17 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" визначено, що таке припинення можливе щодо позовного провадження, проте, повноваженнями щодо позовного провадження наділений лише суд першої інстанції.

До того ж, згідно даних загальнодоступного Єдиного державного реєстру судових рішень, постановою Вищого господарського суду України від 08.10.2015 ухвала Господарського суду Рівненської області від 26.05.2015 та постанова Рівненського апеляційного господарського суду від 25.06.2015 в справі № 918/1738/14 - скасовані, а справа направлена на новий розгляд до суду першої інстанції.

З огляду на викладене, підстави для припинення провадження у справі № 910/1738/14 згідно пункту 2 частини першої статті 80 Господарського процесуального кодексу України, що передбачено ч. 4 статті 17 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" - у суду апеляційної інстанції на стадії апеляційного провадженян відсутні.

В судовому засіданні 21.10.2015 представник позивача за первісним позовом проти доводів апеляційної скарги заперечував, просив суд у задоволенні апеляційної скарги відмовити, посилаючись на обґрунтованість рішення суду першої інстанції та відповідність рішення нормам матеріального та процесуального права.

Представник відповідача за первісним позовом (апелянта) доводи апеляційної скарги підтримав, просив суд апеляційної інстанції рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні первісного позову та задовольнити зустрічний позов у повному обсязі.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача в судове засідання 21.10.2015 своїх представників не направила, про день, час та місце проведення судового засідання була повідомлена належним чином, причин неявки суду не повідомила.

Дослідивши матеріали справи, які містять докази повідомлення всіх учасників судового процесу про дату, час та місце судового засідання, з метою дотримання процесуальних строків вирішення спору, судова колегія вважає можливим розглянути справу за наявними у ній матеріалами, за відсутності представників третьої особи, оскільки їх неявка не є перешкодою для розгляду апеляційної скарги.

Статтею 99 Господарського процесуального кодексу України визначено, що в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Згідно з статтею 101 Господарського процесуального кодексу України, у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі. В апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Київський апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення місцевого господарського суду має бути залишено без змін, виходячи із наступного.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується наявними матеріалами справи, 01.12.2011 між Публічним акціонерним товариством "Брокбізнесбанк" (банк) та Спільним українсько-американським підприємством у формі товариством з обмеженою відповідальністю "Інтернешенел Телеком'юнікешен Компані" (позичальник) було укладено кредитний договір № 20-11-980-К (надалі - кредитний договір).

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з пунктами 1.1. - 1.4. кредитного договору № 20-11-980-К від 01.12.11 р., банк надає позичальнику у тимчасове користування на умовах повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти (кредит), на умовах, визначених цим договором; кредит надається в сумі 3 000 000,00 грн.; термін користування кредитом до 29.11.2014 р.; процентна ставка за користування кредитом - 20 % річних; кредит надається позичальнику на поповнення обігових коштів.

Пунктами 2.1. та 2.1.1. кредитного договору № 20-11-980-К від 01.12.11 р. визначено, що видача кредиту на ціла, визначені п. 1.2. цього договору, здійснюється у безготівковій формі на підставі заяви позичальника та платіжного доручення; видача кредиту здійснюється виключно після підписання договорів, які забезпечують виконання зобов'язань за цим договором.

У відповідності до п. 2.1.2. вищевказаного кредитного договору, в якості забезпечення виконання позичальником своїх зобов'язань щодо повернення кредиту, сплати нарахованих процентів, комісій, можливої неустойки, а також інших витрат виступає: договір застави № 20-11-980-KZ від 01.12.11 р.

Моментом (днем) надання кредиту вважається день перерахування грошових коштів на відповідні рахунки, визначені в заяві позичальника (п. 2.3. кредитного договору).

Згідно з пунктами 2.4. - 2.6. кредитного договору № 20-11-980-К від 01.12.11 р., проценти нараховуються в межах терміну користування кредитом, що визначений п. 1.1.2. цього договору, на суму фактичного залишку заборгованості за кредитом; кількість днів в році та місяці приймається за календарну; при розрахунку процентів враховується день надання кредиту і не враховується день повернення кредиту; нарахування процентів за користування кредитом здійснюється у валюті щомісячно з 27 по 30/31 число поточного місяця за період з дня перерахування з позичкового рахунку позичальника грошових коштів на його поточний або інший вказаний позичальником рахунок по 26 число включно місяця, в якому надано кредит; в подальшому проценти нараховуються щомісячно з 27 числа минулого місяця по 26 число включно поточного місяця, при повному погашенні кредиту - до дня погашення (не включно); проценти за поточний календарний місяць позичальник сплачує на рахунок, вказаний банком, щомісяця включно до 7-го числа місяця, наступного за місяцем, в якому нараховані проценти, а також в день повернення (в тому числі дострокового) строкової заборгованості за кредитом в повному обсязі.

Повернення кредиту здійснюється шляхом здійснення платежу на рахунок погашення заборгованості, відкритий банком позичальнику згідно з п. 2.8. цього договору, в строки, передбачені графіком (п. 2.7. договору).

Відповідно до п. 2.9. кредитного договору № 20-11-980-К від 01.12.11 р., моментом (днем) повернення кредиту вважається день зарахування на відповідні рахунки банку суми кредиту, процентів, комісій, неустойки, визначених цим договором.

Якщо цей день є небанківським днем, то платіж повинен бути здійснений не пізніше наступного банківського дня. При цьому, проценти за кредитом нараховуються та сплачуються також і за період від дня, що не є банківським, до наступного банківського дня.

Пунктом 2.10. кредитного договору № 20-11-980-К від 01.12.11 р. узгоджено сторонами черговість погашення заборгованості позичальника за даним договором у наступному порядку:

- в першу чергу погашається прострочена заборгованість за нарахованими процентами за користування кредитом (якщо прострочення буде мати місце);

- в другу чергу погашається строкова заборгованість за нарахованими процентами за користування кредитом;

- в третю чергу погашається прострочена заборгованість по поверненню кредиту (якщо прострочення буде мати місце);

- в четверту чергу погашається строкова заборгованість по поверненню кредиту;

- в п'яту чергу погашається заборгованість по сплаті комісій;

- в шосту чергу погашається заборгованість за неустойкою, у випадку її нарахування банком;

- в сьому чергу погашаються інші витрати банку.

Банк може змінити порядок погашення заборгованості на власний розсуд.

Згідно з п. 3.2.2. вищевказаного договору, банк зобов'язаний в термін до 5-ти банківських днів з дати отримання банком заяви позичальника про видачу кредиту або в інший термін, визначений сторонами, перерахувати кредит на поточний рахунок позичальника або інший вказаний позичальником рахунок на підставі його письмової заяви.

Статтями 3 - 6 кредитного договору № 20-11-980-К від 01.12.11 р. встановлено права та обов'язки банку і позичальника, порядок зміни процентної ставки за кредитом та умови дострокового погашення кредиту.

У відповідності до п. 7.1. кредитного договору № 20-11-980-К від 01.12.11 р., за порушення строків погашення заборгованості за кредитом та/або строків сплати процентів за користування кредитом, та/або комісій, банк має право нарахувати позичальнику неустойку в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, від суми простроченої заборгованості за кожен день прострочення.

При розрахунку неустойки приймаються : рік - 365/366 днів, місяць - рівний календарній кількості днів.

Пунктами 7.3. - 7.5. вищезазначеного кредитного договору встановлено, що банк має право нараховувати позичальнику неустойку в розмірі 0,5 % від суми фактичного залишку заборгованості за кредитом у разі невиконання чи неналежного виконання позичальником п. п. 4.2.6., 4.2.7. цього договору за кожний факт порушення; банк має право нараховувати позичальнику неустойку в розмірі 5 % від суми фактичного залишку заборгованості за кредитом у разі невиконання чи неналежного виконання позичальником п. п. 4.2.4., 4.2.5., 4.2.8. - 4.2.10. цього договору за кожний факт порушення; дані неустойки підлягають сплаті на письмову вимогу банку за реквізитами, вказаними банком.

Згідно зі статтею 8 кредитного договору № 20-11-980-К від 01.12.11 р., даний договір набуває чинності дати його підписання та скріплення печатками сторін і діє до повного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором; продовження терміну користування кредитом за цим договором можливе за умови взаємної згоди сторін та за умови продовження строку дії договору, який укладено в забезпечення виконання зобов'язань за цим договором.

На виконання умов кредитного договору № 20-11-980-К від 01.12.11 р. між ПАТ "Брокбізнесбанк" (заставодержатель) та ТОВ "Телтрейд" (заставодавець) було укладено договір застави № 20-11-980-Z1 від 03.06.13 р. (надалі - договір застави), відповідно до умов якого заставодавець передає в заставу заставодержателю предмет застави, що належить заставодавцю на праві власності, зазначений у п. 1.2. цього договору для забезпечення повного та своєчасного виконання боргових зобов'язань, зазначених у статті 2 цього договору.

У відповідності до пунктів 1.2., 1.2.1. та 1.2.2. договору застави № 20-11-980-Z1 від 03.06.13 р., предметом застави за цим договором є телекомунікаційне та офісне обладнання; ринкова вартість предмета застави відповідно до балансової вартості становить 19 817 150,00 грн.; узгоджена сторонами оціночна вартість предмета застави становить 19 817 150,00 грн.

Згідно з п. 1.2.3. договору застави № 20-11-980-Z1 від 03.06.13 р., місцезнаходження (місце зберігання) предмета застави у відповідності до опису № 20-11-980-Z1 від 03.06.13 р. (надалі - опис), який є невід'ємною частиною цього договору та викладений у додатку № 1 до цього договору. Документом, який підтверджує правомірне знаходження предмета застави є балансова довідка № 30-05-13/2 від 30.05.13 р., у відповідності до опису.

Пунктом 2.1. договору застави № 20-11-980-Z1 від 03.06.13 р. визначено, що застава за цим договором забезпечує вимоги заставодержателя щодо виконання позичальником кожного і всіх його боргових зобов'язань за кредитним договором у такому розмірі, у такій валюті, у такий строк і в такому порядку, як встановлено у кредитному договорі № 20-11-980-К від 01.12.11 р., з усіма змінами і доповненнями до нього, а також щодо виконання заставодавцем зобов'язань за цим договором.

Відповідно до п. 3.4.4. договору застави № 20-11-980-Z1 від 03.06.13 р., заставодержатель має право звернути стягнення на предмет застави у випадку, якщо при настанні строку виконання боргових зобов'язань або їх частини, вони не будуть виконані.

Пунктом 4.1. і підпунктами до нього договору застави № 20-11-980-Z1 від 03.06.13 р. між сторонами узгоджено, що заставодержатель набуває права звернути стягнення на предмет застави, його реалізацію та одержати задоволення своїх вимог з вартості предмета застави на свій розсуд (з урахуванням умов цього договору) у разі настання будь-якого або всіх наступних випадків:

- у разі невиконання або неналежного виконання будь-якого із зобов'язань, умов, що випливають з кредитного договору (в тому числі, але не виключно, щодо повернення кредиту або його частини в строк, передбачений кредитним договором, та/або сплати процентів за користування кредитом, та/або комісійної винагороди, та/або виконання будь-яких інших зобов'язань, передбачених кредитним договором);

- у разі невиконання або неналежного виконання будь-якого із зобов'язань, умов, що випливають з цього договору, незалежно від настання строку(ів) виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором;

- порушення гарантій викладених у цьому договорі;

- у випадку, коли третьою особою розпочато процедуру звернення стягнення на предмет застави;

- якщо позичальник та/або заставодавець є юридичними особами, фізичними особами-підприємцями і якщо у відношенні до позичальника та/або заставодавця порушено провадження у справі про відновлення платоспроможності або визнання банкрутом, та/або якщо позичальник та/або заставодавець реорганізується;

- виникнення обставин, що можуть призвести до загибелі, втрати чи пошкодження предмета застави;

- в інших випадках, передбачених цим договором та/або чинним законодавством України.

Згідно з п. 4.5. договору застави № 20-11-980-Z1 від 03.06.13 р., реалізація предмета застави здійснюється відповідно до вимог чинного законодавства України за ринковою вартістю, що реально буде складена на момент реалізації.

Договір застави № 20-11-980-Z1 від 03.06.13 р. набирає чинності з моменту його укладення сторонами і діє до виконання в повному обсязі позичальником зобов'язань за кредитним договором та зобов'язань заставодавця за цим договором.

Крім того, у забезпечення кредитного договору № 20-11-980-К від 01.12.11 р. між ПАТ "Брокбізнесбанк" (кредитор) та ТОВ "Телтрейд" (поручитель) було укладено договір поруки № 20-11-980-Р1 від 03.06.13 р. (надалі - договір поруки), відповідно до умов якого в порядку та на умовах, визначених цим договором, поручитель поручається перед кредитором за виконання боргових зобов'язань боржника на суму, що не перевищує 1 875 000,00 грн.

Відповідно до п. 1.2. договору поруки № 20-11-980-Р1 від 03.06.13 р., порукою за цим договором забезпечуються вимоги кредитора щодо сплати боржником (в тому числі повного виконання) кожного і всіх його боргових зобов'язань у розмірі, що не перевищує 1 875 000,00 грн., валюті, строки та прядку встановленому кредитним договором.

Згідно з п. 1.6. договору поруки, у разі порушення боржником зобов'язань, передбачених кредитним договором, поручитель, в межах суми, визначеної п. 1.1. даного договору та боржник відповідає перед кредитором в обсязі, визначеному кредитним договором.

Пунктом 2.1.2. договору поруки визначено, що кредитор має право пред'явити вимогу до поручителя про виконання боргових зобов'язань в межах суми, визначеної в п. 1.1. договору, або в частині у випадку невиконання та/або неналежного виконання боржником боргових зобов'язань перед кредитором. А також, незалежно від настання терміну виконання боргових зобов'язань за цим договором, пред'явити вимогу до поручителя про виконання боргових зобов'язань в межах суми, визначеної в п. 1.1. договору, або в частині при застосуванні наступних судових процедур банкрутства стосовно боржника та/або поручителя:

- порушення справи про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом;

- розпорядження майном боржника та/або поручителя;

- санація (відновлення платоспроможності ) боржника та/або поручителя;

- ліквідація банкрута.

Договір поруки набуває чинності з дати його укладення сторонами та діє до повного виконання зобов'язань за кредитним договором та цим договором, або до моменту припинення поруки з інших підстав, визначених законодавством України (п. 5.1. договору поруки).

Позивач за первісним позов наголошував на тому, що ним належним чином виконані зобов'язання за кредитним договором та перераховано на розрахунковий рахунок позичальника суму кредиту в розмірі 3 000 000,00 грн., що підтверджується розпорядженням департаменту бухгалтерського обліку і фінансової звітності від 01.12.11 р. та платіжним дорученням № 43 від 01.12.11. Проте, позичальник не виконує свої кредитні зобов'язання перед банком щодо повернення суми кредиту та сплати нарахованих процентів, у зв'язку з чим станом на 05.07.13 р. заборгованість за кредитним договором становить 2 48 906,18 грн., яка складається з:

- строкової заборгованості за основною сумою - 1 746 918,22 грн.;

- заборгованості за несплаченими процентами - 252 761,33 грн. (в тому числі 33 465,15 грн. - строкова заборгованість, 219 296,18 грн. - прострочена заборгованість); неустойки за невиконання основного зобов'язання - 23 947,10 грн.; неустойки за несплаченими процентами - 25 279,53 грн.).

Позивач наголошував також на тому, що 06.06.13 ухвалою Господарського суду Волинської області за заявою ТОВ "Дельта Вест Ойл Груп" було порушено провадження у справі про банкрутство Спільного українсько-американського підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю "Інтернешенел Телеком'юнікешен Компані".

13.06.13 в періодичному виданні "Голос України" № 109 (5609) було опубліковано оголошення про порушення справи про банкрутство зазначеного підприємства та прийом претензій кредиторів.

11.07.13 Господарським судом Волинської області прийнята заява ПАТ "Брокбізнесбанк" про визнання кредитором у справі про банкрутство (вих. № 5157/021-01 від 09.07.13) у сумі 108 371 529,04 грн.

Повідомленням арбітражного керуючого Череватого Любомира Богдановича (вих. № 6788 від 01.08.13 р.) заявлені вимоги у вказаній черговості визнані боржником у повному обсязі.

Господарський суд Волинської області ухвалою від 30.07.13 р. у справі № 903/471/13 визнано кредиторські вимоги ПАТ "Брокбізнесбанк" в повному обсязі. При цьому, в ухвалі суду зазначено, що вимоги банку підтверджені належним чином та підлягають внесенню до реєстру окремо, як забезпечені заставою. При розподіленні вимог в порядку черговості, вимоги ПАТ "Брокбізнесбанк" в сумі 107 381 925,01 віднесені судом до четвертої черги задоволення.

31.07.13 ПАТ "Брокбізнесбанк" отримав повідомлення телеграмою (вхідний № 6750) про проведення зборів кредиторів Спільного українсько-американського підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю "Інтернешенел Телеком'юнікешен Компані" 02.08.13.

02.08.13 головою комітету кредиторів Спільного українсько-американського підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю "Інтернешенел Телеком'юнікешен Компані" до Господарського суду Волинської області подано клопотання № 02/08-13 від 02.08.13 про визнання Спільного українсько-американського підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю "Інтернешенел Телеком'юнікешен Компані" банкрутом, відкриття ліквідаційної процедури, призначення ліквідатором Череватого Л.Б.

02.08.13 Господарським судом Волинської області за результатами розгляду вищевказаного клопотання винесено ухвалу, якою призначено підсумкове засідання суду.

08.08.13 Господарським судом Волинської області винесено постанову у справі №903/471/13 про визнання Спільного українсько-американського підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю "Інтернешенел Телеком'юнікешен Компані" банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру.

Частиною 2 статті 35 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, чинній на момент винесення оскаржуваного рішення судом першої інстанції), факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори), за винятком встановлених рішенням третейського суду, під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Частиною третьою статті 35 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, чинній на момент винесення постанови судом апеляційної інстанції) визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

У рішенні від 25.07.2002 по справі "Совтрансавто-Холдинг" проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що у будь-якому спорі рішення суду, яке набрало законної сили, не може бути поставлено під сумнів.

За таких обставин ПАТ "Брокбізнесбанк" звернулось до господарського суду м. Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Телтрейд", згідно з якою просило суд стягнути з ТОВ "Телтрейд" заборгованість за кредитним договором № 20-11-980-К від 01.12.11 р. як солідарного боржника; звернення стягнення на предмет застави (телекомунікаційне та офісне обладнання) за договором застави № 20-11-980-Р1 від 03.06.13 р., укладеного з ТОВ "Телтрейд" з визначенням способу реалізації - проведення прилюдних торгів у порядку виконавчого провадження з визначенням початкової ціни продажу предмета застави на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Згідно з заявою про збільшення позовних вимог, яка була прийнята судом першої інстанції і вмежах якої останнім вирішено спір, позивач просить суд стягнути з ТОВ "Телтрейд" як солідарного боржника заборгованість за кредитним договором № 20-11-980-К від 01.12.11 р. у сумі 2 048 906,18 грн.; звернути стягнення на предмет застави (телекомунікаційне та офісне обладнання) згідно договору застави № 20-11-980-Z1 від 03.06.13 р., укладеного з ТОВ "Телтрейд" з визначенням способу реалізації - проведення прилюдних торгів у порядку виконавчого провадження з початковою ціною 1 370 821,00 грн.; виручені від продажу кошти направити на погашення заборгованості за кредитним договором № 20-11-980-К від 01.12.11 р., укладеним зі Спільним українсько-американським підприємством у формі ТОВ "Інтернешенел Телеком'юнікешен Компані", розмір якої становить 2 048 906,18 грн.

23.12.2013 від ТОВ "Телтрейд" через канцелярію місцевого господарського суду надійшла зустрічна позовна заява у даній справі до Публічного акціонерного товариства "Брокбізнесбанк", згідно з якою Товариство з обмеженою відповідальністю "Телтрейд" просив розірвати договір застави № 20-11-980-Z1 віл 03.06.13 р. та договір поруки № 20-11-980-Р1 від 03.06.13 р., укладені між ТОВ "Телтрейд" та ПАТ "Брокбізнесбанк".

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.12.13 зустрічний позов ТОВ "Телтрейд" було прийнято до спільного розгляду з первісним позовом у справі № 910/17663/13.

Зустрічні позовні вимоги мотивовані тим, що через два місяці після укладення договорів поруки та застави, зокрема 08.08.13 р. постановою Господарського суду Волинської області у справі № 903/471/13 Спільне українсько-американське підприємство у формі ТОВ "Інтернешенел Телеком'юнікешен Компані" проголошено банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру.

Саме визнання позичальника банкрутом і стало підставою для звернення ПАТ "Брокбізнесбанк" з первісним позовом до ТОВ "Телтрейд" про звернення стягнення на заставлене майно та стягнення коштів за договором поруки.

Зважаючи на те, що позичальника було проголошено банкрутом за дуже короткий час після укладення договорів застави та поруки, це вплинуло на істотні умови забезпечувальних договорів, оскільки фактично ТОВ "Телтрейд" зобов'язане негайно сплатити кошти за позичальника за кредитним договором.

При цьому, при укладенні зазначених договорів ТОВ "Телтрейд" розраховувало на забезпечення поступового повернення кредиту протягом 1,5 років. Дострокове стягнення всієї суми кредиту суттєво збільшує розмір відповідальності ТОВ "Телтрейд", швидке настання якої, при укладенні спірних договорів ТОВ "Телтрейд" не передбачало.

Таким чином, позивач за зустрічним позовом посилавяс на те, що фактично виступив заставодавцем та поручителем за позичальника, який перебував на межі банкрутства, і якби ТОВ "Телтрейд" могло це передбачити, то не уклало б забезпечувальні договор, а тому позивач за зустрічним позовом вважає, що збільшення обсягу відповідальності є підставою для розірвання забезпечувальних договорів у відповідності до ст. 559 ЦК України, оскільки дана обставина є суттєвою зміною умов договорів в розумінні ст. 652 ЦК України.

В свою чергу, Київський апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення місцевого господарського суду має бути залишено без змін, виходячи із наступного.

Як вірно встановлено місцевим господарським судом та підтверджується наявними матеріалами справи, позивач за первісним позовом взяті на себе зобов'язання за кредитним договором № 20-11-980-К від 01.12.11 виконав належним чином, надавши позичальнику Спільному українсько-американському підприємству у формі ТОВ "Інтернешенел Телеком'юнікешен Компані" кредитні кошти, однак позичальник свої зобов'язання за даним кредитним договором належним чином не виконав, кредитні кошти не повернув, належні до сплати суми не сплатив.

Колегія суддів Київського апеляційного господарського суду погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позичальник визнав свою заборгованість перед ПАТ "Брокбізнесбанк" за кредитним договором № 20-11-980-К від 01.12.11, про що свідчать матеріали справи про банкрутство № 903/471/13, яка була розглянута Господарським судом Волинської області, і під час провадження за якою були визнані кредиторські вимоги позивача за перівснми позовом за даним кредитним договором.

При цьому, жодних обґрунтованих доводів та заперечень, належних та допустимих доказів на спростування обставин, викладених позивачем у справі № 910/17663/13 Спільне українсько-американське підприємство у формі ТОВ "Інтернешенел Телеком'юнікешен Компані" ні суду першої інстанції під час вирішенян спору, ні суду апеляційної інстанції під час апеляційного провадження - надано не було.

Положеннями ч. 1 ст. 20 Закону України "Про заставу" та ч. 2 ст. 590 ЦК України передбачено, що заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.

Згідно зі ст. 24 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень", звернення стяігнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі, в тому числі - рішення суду. При цьому, обтяжувач, який ініціює звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зобов'язаний до початку процедури звернення стягненя зареєструвати в Державному реєстрі відомості про звернення стягнення на предмет обтяження. Банк виконав вимоги закону та зареєстрував звернення стягнення в Державному реєстрі (докази чого додано до матеріалів справи).

Пунктом 3.4.6. договору застави передбачено, що у випадку припинення діяльності заставодавця та/або позичальника, а також у випадку порушення провадження у справі про відновлення платоспроможності заставодавця/позичальника або визнання його банкрутом, заставодержатель має право на звернення стягнення на предмет застави незалежно від того, настав строк виконання боргових зобов'язань чи ні.

З огляду на викладене, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що оскільки позичальником порушено строки сплати кредиту та процентів за користування кредитним коштами, встановлені сторонами при укладенні кредитного договору, і щодо позичальника порушено провадження у справі про банкрутство, а тому позивач за перівснми позовом набув право вимоги дострокового повернення кредиту та стягнення заборгованості за рахунок предмета застави, що узгоджується як з приписами ч. 1 ст. 20 Закону України "Про заставу" та ч. 2 ст. 590 ЦК України, так і п. 3.4.6 догвору застави.

Звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. (ст. 590 ЦК України).

Згідно з ч. 6 ст. 20 Закону України "Про заставу" звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачено законом або договором застави.

Відповідно до ст. 24 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із зазначеним Законом. Використання позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження не позбавляє права обтяжувача звернутися до суду.

Відповідно до статті 25 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень", у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет застави у рішенні суду, крім іншого, зазначається спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених статтею 26 цього Закону.

Статтею 582 Цивільного кодексу України передбачено, що оцінка предмета застави здійснюється заставодавцем разом із заставодержателем відповідно до звичайних цін, що склалися на момент виникнення права застави, якщо інший порядок оцінки предмета застави не встановлений договором або законом.

В ході розгляду справи № 910/17663/13 ПАТ "Брокбізнесбанк" 12.11.13 р. надало до матеріалів справи звіт про оцінку заставленого майна (основних засобів - обладнання, комп'ютерної техніки, у кількості 238 одиниць) від 01.11.13 р., виконаний суб'єктом оціночної діяльності - Товариством з обмеженою відповідальністю "Кредитне Брокерське Агентство" (сертифікат суб'єкта оціночної діяльності № 13183/12 від 04.04.12 р.), згідно з яким ринкова вартість об'єктів оцінки відповідно до додатку № 1 до договору застави № 20-11-980-Z1 від 03.06.13 р. становить 1 370 821,00 грн. (без ПДВ), ПДВ = 274 164,20 грн., а всього 1 644 985,20 грн. (з ПДВ).

В свою чергу, колегія суддів Київського апеляційного господарського суд погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що наданий ПАТ "Брокбізнесбанк" звіт про оцінку заставленого майна (основних засобів - обладнання, комп'ютерної техніки, у кількості 238 одиниць) від 01.11.13, не є належним та допустимим доказом в розумінні вимог ст.т. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України узгодження між сторонами вартості предмета застави, оскільки згідно з п. 1.2.2. договору застави № 20-11-980-Z1 від 03.06.13 р. сторони домовились, що ринкова вартість предмета застави відповідно до балансової вартості становить 19 817 150,00 грн., тобто узгоджена сторонами оціночна вартість предмета застави становить 19 817 150,00 грн.

Як зазначено місцевим господарським судом у оскаржуваному рішенні, представник відповідача не погодився з висновками зазначеного звіту, посилаючись на те, що він складений спеціалістом, який навіть не оглядав це майно, оскільки предмет застави є майном, до його обмежено доступ.

Крім того, в оскаржуваному рішенні місцевого господарського суду суд зазначив, що ані представник позивача, ані представник відповідача не заявили клопотання про призначення судової експертизи для встановлення ринкової вартості предмету застави, оскільки це затягне вирішення справи по суті, тоді як такий звіт можливо скласти незалежним експертом у ході виконання судового рішення в порядку, передбаченому нормами чинного законодавства, і це буде відповідати нормам чинного законодавства та умовам договору застави.

В свою чергу, на стадії апеляційного провадження у справі, ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 14.05.2015 задоволено клопотання ТОВ "Телтрейд" та призначено по справі № 910/17663/13 комплексну товарознавчу експертизу, проведення якої доручено Київському науково - дослідному інституту судових експертиз (03680, м. Київ, вул. Смоленська, 6) і на вирішення експертам поставлено питання ринкової вартсоті обладнання, переданого в заставу за договором застави № 20-11-980-Z1 від 03.06.2013 (додаток № 1 "Опис № 20-11-980-Z1 від 03.06.2013 року"), провадження по справі зупинено до повернення матеріалів справи та висновку експертизи.

09.02.2015 до Київського апеляційного господарського суду повернулись матеріали справи № 910/17663/13 та повідомлення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз про неможливість надання висновку судової товарознавчої експертизи № 12222/14-53 від 02.02.2015 у зв'язку з ненаданням експерту необхідних матеріалів. Крім того, 12.05.2015 до Київського апеляційного господарського суду надійшло повідомлення Київського апеляційного господарського суду про неможливість надання висновку комплексної судової експертизи телекомунікаційних систем та товарознавчої експертизи № 2710/15-53/2711/15-35 від 23.04.2015.

У відповідності до ч. 7 ст. 20 Закону України "Про заставу", реалізація заставленого майна, на яке звернено стягнення, провадиться державним виконавцем на підставі виконавчого листа, суду або наказу господарського суду, або виконавчого напису нотаріусів у встановленому порядку, якщо інше не передбачено цим законом чи договором.

Статтею 21 Закону України "Про заставу" визначено, що реалізація заставленого майна провадиться спеціалізованими організаціями з аукціонів (публічних торгів), якщо інше не передбачено договором, а державних підприємств та відкритих акціонерних товариств, створених у процесі корпоратизації, всі акції яких перебувають у державній власності, - виключно з аукціонів (публічних торгів).

За приписами пунктів 2 і 3 ст. 62 Закону України "Про виконавче провадження", рухоме майно, вартість якого не перевищує сто п'ятдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, товари побутового вжитку, а також інше рухоме майно (у разі якщо стягувач не заперечує проти цього) реалізуються на комісійних умовах. Нерухоме майно, транспортні засоби, повітряні, морські та річкові судна реалізуються виключно на прилюдних торгах (аукціонах); майно передається на реалізацію за ціною та в порядку, визначеними статтею 58 цього Закону.

У відповідності до ст. 58 Закону України "Про виконавче провадження", визначення вартості майна боржника проводиться державним виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден державний виконавець залучає суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання, який провадить свою діяльність відповідно до Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні".

У разі якщо визначити вартість майна (окремих предметів) складно або якщо боржник чи стягувач заперечує проти передачі арештованого майна боржника для реалізації за ціною, визначеною державним виконавцем, державний виконавець залучає суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання для проведення оцінки майна. Витрати, пов'язані з призначенням суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання, несе сторона, яка оспорює вартість майна, визначену державним виконавцем.

Державний виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки, вони мають право подати державному виконавцю заперечення в десятиденний строк з дня надходження повідомлення. Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна рекомендованим листом за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим державним виконавцем.

У разі заперечення однією із сторін проти результатів оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання, державний виконавець призначає рецензування звіту про оцінку майна. Витрати, пов'язані з рецензуванням звіту, несе сторона, яка заперечує проти результатів оцінки. У разі незгоди з оцінкою, визначеною за результатами рецензування, сторони мають право оскаржити її в судовому порядку в десятиденний строк з дня отримання відповідного повідомлення.

Звіт про оцінку майна у виконавчому провадженні вважається чинним протягом шести місяців з дня його підписання суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання. Після закінчення цього строку оцінка майна проводиться повторно.

Таким чином, враховуючи норми статті 582 Цивільного кодексу України, Київський апеляційний господарський суд погоджується з висновком місцевого господарського суду про застосування пункту 4.5. договору застави № 20-11-980-Z1 від 03.06.13, відповідно до якого реалізація предмета застави здійснюється відповідно до вимог чинного законодавства України за ринковою ціною, що реально буде складена на момент реалізації, що узгоджується і з приписами ст. 58 Закону України "Про виконавче провадження", та Закону України "Про заставу". Доказів протилежного не було надано ні місцевому господарському суду під час вирішенян спору, ні апеляційному суду під час здійснення апеляційного провадження.

В свою чергу, ТОВ "Телтрейд" в обгрунтування підстав відмови у задоволенні первісного посилалось на недостовірність розрахунків суми заборгованості за кредитним договором № 20-11-980-К від 01.12.11 р., зазначення сум в розрахунку у різних валютах - доларах США та гривнях, зазначення іншого номеру кредитного договору; незавершеність процедури банкрутства позичальника; передчасність звернення стягнення на предмет застави. Також відповідач за первісним позовом зауважив, що умовами договору поруки визначено часткове виконання відповідачем зобов'язань позичальника, зокрема, в розмірі, що не перевищує 1 875 000,00 грн.

Проте, як вірно встановлено місцевим господарським судом, належні докази щодо недостовірності сум у розрахунку відповідач господарському суду не надав. Незавершеність процедури банкрутства позичальника не є підставою для відмови у позові про звернення стягнення на майно за договором застави, оскільки заставою саме і забезпечується основне зобов'язання у разі неможливості його виконати безпосередньо позичальником.

Крім того, суд апеляційної інстанції враховує і те, що на стадії апеляційного провадження по справі № 910/17663/13 за ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 14.05.2015 задоволено клопотання ТОВ "Телтрейд" та призначено по справі № 910/17663/13 комплексну товарознавчу експертизу, проведення якої доручено Київському науково - дослідному інституту судових експертиз (03680, м. Київ, вул. Смоленська, 6) і на вирішення експертам поставлено питання ринкової вартсоті обладнання, переданого в заставу за договором застави № 20-11-980-Z1 від 03.06.2013 (додаток № 1 "Опис № 20-11-980-Z1 від 03.06.2013 року"), провадження по справі зупинено до повернення матеріалів справи та висновку експертизи, проте, відповідна експертиза не була проведена у зв'язку з ненаданням експерту матеріалів та неоплатою. Таким чином, довод апелянта про інший розмір оціночної вартості предмету застави, ніж той, який узгоджений сторонами у п. 1.2.2. договору застави № 20-11-980-Z1 від 03.06.13 р., а саме: 19 817 150,00 грн., - спростовується наявними матеріалами справи.

Враховуючи наведене, зважаючи на встановлені факти та вимоги вищезазначених правових норм, оцінивши за результатами перевірки всі надані докази та пояснення в їх сукупності на стадії апеляційного провадження розгляду справи, дослідивши наданий позивачем розрахунок позовних вимог, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Брокбізнесбанк" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Телтрейд" про звернення стягнення на предмет застави за договором застави № 20-11-980-Z1 від 03.06.13 р., в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 20-11-980-К від 01.12.11 р. у розмірі 2 048 906,18 грн., зокрема, на рухоме майно (телекомунікаційне та офісне обладнання у кількості 16 одиниць): комутатор МSC з системою електроживлення with installation materials software and engi - інвентарний номер 9282; регістр особистих абонентів Home Location Registre - інвентарний номер 9282/1; контролер BSCB with installation materials software and engi - інвентарний номер 9282/2; Intergrated Natwork Management System M2000 (для комутатора) - інвентарний номер 9282/3; Power for Switching (система для живлення комутатора) - інвентарний номер 9282/4; РТТ ІРАР (для комутатора) - інвентарний номер 9282/5; ММС Центр VMS - інвентарний номер 9282/6; модуль PDSN (для комутатора) - інвентарний номер 9282/7; мультиплексом SDH (для комутатора) - інвентарний номер 9282/8; CD with software and tehnical manual for ZXC10 MSCe - диски - інвентарний номер 431; комутатор Mobile Switching Center ZXC10 MSCe with instation materials, software and the engineering - інвентарний номер 431/1; контролер базових станцій Base Station Controller BSC - інвентарний номер 6771; контролер базових станцій Base Station Controller BSC - інвентарний номер 11197; Рутер Cisco PDSN 7604 - інвентарний номер 11198; система резервного живлення комутатора (Battery for General room) - інвентарний номер 1622/1; система моніторингу обладнання - інвентарний номер 8463, яке обліковується на балансі заставодавця згідно з балансовою довідкою № 30-05-13/2 від 30.05.13 р., шляхом продажу предмета застави на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій, підлягають задоволенню і обгрунтовано були задоволені місцевим господарським судом в цій частині.

Стосовно позовної вимоги за первісним позовом ПАТ "Брокбізнесбанк" щодо стягнення з ТОВ "Телтрейд" як солідарного боржника заборгованості за кредитним договором № 20-11-980-К від 01.12.11 р. в сумі 2 048 906,18 грн., оскільки ТОВ "Телтрейд" є поручителем за договором поруки № 20-11-980-Р1 від 03.06.13 р. за боргові зобов'язання позичальника за вказаним кредитним договором, то господарський суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про часткове задоволення даної вимоги з огляду на наступне.

Згідно зі ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку; поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником; порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі.

Договором поруки № 20-11-980-Р1 від 03.06.13 р. встановлено, що порукою за цим договором забезпечуються вимоги кредитора щодо сплати боржником (в тому числі повного виконання) кожного і всіх його боргових зобов'язань у розмірі, що не перевищує 1 875 000,00 грн., валюті, строки та прядку встановленому кредитним договором (пункти 1.1., 1.2. договору поруки № 20-11-980-Р1 від 03.06.13 р.).

З аналізу пункту 1.2. договору поруки № 20-11-980-Р1 від 03.06.13 р. випливає, що порукою за цим договором забезпечуються вимоги кредитора кожного і всіх боргових зобов'язань у розмірі, що не перевищує 1 875 000,00 грн.

Зважаючи на викладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновокм суду першої інстанції про часткове задоволення первісного позову Публічного акціонерного товариства "Брокбізнесбанк" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Телтрейд" в частині стягнення з відповідача грошових коштів за договором поруки - в межах 1 875 00,00 грн.

Стосовно зустрічних позовних вимог ТОВ "Телтрейд" до ПАТ "Брокбізнесбанк" про розірвання договору застави № 20-11-980-Z1 віл 03.06.13 р. та договору поруки № 20-11-980-Р1 від 03.06.13 р., укладених між ТОВ "Телтрейд" та ПАТ "Брокбізнесбанк", місцевий господарський суд, на думук апеляційного суду, дійшов правильного висновку, що дані вимоги не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

У відповідності до частини 1 ст. 188 Господарського кодексу України, зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або договором.

Згідно зі ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 651 Цивільного кодексу України передбачено, що зміна або розірвання або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 2 статті 651 встановлено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

У відповідності до пункту 1 статті 652 ЦК України, у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання.

Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Пунктом 2 статті 652 ЦК України, визначено, що якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Сама по собі істотна зміна обставин не є підставою для розірвання договору.

Розірвання договору на підставі ст. 652 ЦК України можливе лише за доведеності наявності всієї сукупності умов, передбачених у цій статті, і саме позивач як ініціатор розірвання договору, в силу правил ст. 33 ГПК України, має це довести.

У відповідності до п. 5.1. договору застави № 20-11-980-Z1 від 03.06.13 р. та п. 5.1. договору поруки № 20-11-980-Р1 від 03.06.13 р., дані договори набирають чинності з моменту їх укладення сторонами та діють до повного виконання зобов'язань за кредитними договором № 20-11-980-К від 01.12.11 р. та цими договорами. Стосовно поруки, то до моменту припинення поруки з інших підстав, визначених законодавством України.

З наданих позивачем за первісним позовом пояснень та доказів вбачається, що ТОВ "Телтрейд", яке ставить перед судом питання про розірвання договорів застави та поруки, не довело належним чином порушення договорів та наявність шкоди, завданої цими порушеннями другою стороною. Така шкода може бути виражена як у вигляді реальних збитків або упущеної вигоди, так і моральної (немайнової) шкоди, проте доказів наявності такої шкоди позивач суду не надав.

В обґрунтування зустрічного позову ТОВ "Телтрейд" посилається також на необхідність застосування норм 559 Цивільного кодексу України.

У відповідності до частини 1 статті 559 Цивільного кодексу України, порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Відповідно до постанови Верховного Суду України від 17 січня 2011 року закон пов'язує припинення договору поруки із зміною основного зобов'язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення обсягу відповідальності поручителя.

Проте обставина щодо порушення провадження у справі про банкрутство позичальника не є за своєю сутністю зміною основного зобов'язання без згоди поручителя та не свідчить про збільшення обсягу відповідальності поручителя, оскільки за договором поруки та за договором застави відповідач взяв на себе зобов'язання забезпечити виконання основного договору.

Згідно зі статтею 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Приймаючи до уваги викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що зустрічні позовні вимоги ТОВ "Телтрейд" про розірвання договору застави № 20-11-980-Z1 від 03.06.13 р. та договору поруки № 20-11-980-Р1 від 03.06.13 р. задоволенню не підлягають і місцевий господарський суд обгрунтовано відмовив позивачу за зустрічним позовом у їх задоволенні.

Статтею 4-3 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Частина 1 статті 33 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до статті 43 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ст. 104 Господарського процесуального кодексу України, підставами для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є:

1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи;

4) порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду приходить до висновку, що доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків господарського суду першої інстанції, викладених в оскаржуваному рішенні, господарський суд першої інстанції під час вирішення спору вірно встановив фактичні обставини справи, належним чином дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, а тому, рішення підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Судовий збір за подачу апеляційної скарги, у відповідності до вимог статті 49 Господарського процесуального кодексу України, покладається судом на апелянта.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Телтрейд" на рішення Господарського суду міста Києва від 03.02.2014 року у справі № 910/17663/13 - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 03.02.2014 року у справі № 910/17663/13 - залишити без змін.

3. Матеріали справи № 910/17663/13 повернути до господарського суду міста Києва.

Постанова апеляційного господарського суду набирає законної сили з дня її прийняття. Постанову апеляційного господарського суду може бути оскаржено до Вищого господарського суду України у порядку та строки, передбачені Господарським процесуальним кодексом України.

Головуючий суддя С.Р. Станік

Судді Ю.Л. Власов

Є.Ю. Шаптала