КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" листопада 2015 р. Справа№ 05/5026/1980/2012

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Доманської М.Л.

суддів: Пантелієнка В.О.

Гарник Л.Л.

за участю секретаря Чміль Я.Є.

від апелянта: не з'явились;

від боржника: не з'явились;

керуючий санацією: Новосельцев В.П. (свідоцтво від 14.03.2013 № 478);

від інших кредиторів: не з'явились;

розглянувши апеляційну скаргу представника працівників ТОВ "Корпорація "Райагробуд"

на ухвалу господарського суду Черкаської області від 14.05.2015

у справі № 05/5026/1980/2012 (суддя: Хабазня Ю.А.)

за заявою ОСОБА_3

до товариства з обмеженою відповідальністю "Корпорація "Райагробуд"

про визнання банкрутом

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 14.05.2015 у справі № 05/5026/1980/2012 відмовлено у прийнятті до розгляду заяви Державної податкової інспекції у м. Черкасах Головного управління ДФС у Черкаській області від 12.05.2015 №11886/23-01-10-009 про визнання кредитором та стягнення податкової заборгованості у сумі 577 438,81 грн.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду першої інстанції, представник працівників ТОВ "Корпорація "Райагробуд" звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати ухвалу господарського суду Черкаської області від 14.05.2015 у даній справі та повернути матеріали справи до господарського суду для подальшого розгляду в іншому складі суду заяви від 12.05.2015 №11886/23-01-10-009 про визнання кредитором та стягнення податкової заборгованості у сумі 577 438,81 грн.

В обґрунтування апеляційної скарги представник працівників ТОВ "Корпорація "Райагробуд" посилається на те, що оскаржувана ухвала прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 12.10.2015 у справі №05/5026/1980/2012 прийнято до провадження апеляційну скаргу та призначено її розгляд на 21.10.2015.

21.10.2015 через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від боржника надійшла телеграма про відкладення розгляду справи, від апелянта надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, у зв'язку з невідкладним відрядженням та клопотання про продовження строку розгляду скарги.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 21.10.2015 за вказаними клопотаннями було продовжено строк вирішення спору у даній справі та відкладено розгляд справи на 11.11.2015.

05.11.2015 через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від апелянта надійшли документи, витребувані судом ухвалами від 12.10.2015 та 21.10.2015. Подані докази прийняті судом до уваги.

09.11.2015 та 10.11.2015 через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від апелянта надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, у зв'язку з лікарняним та клопотання про продовження строку розгляду скарги.

Відзиви на апеляційну скаргу не надходили.

Згідно з ч. 1 ст. 99 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 101 ГПК України, апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

В судове засідання 11.11.2015 представники апелянта та кредиторів не з'явились. Про день і час розгляду справи повідомлені належним чином, відповідно до статті 64 ГПК України.

Вищевказані клопотання апелянта, які надійшли до суду 09.11.2015 та 10.11.2015, відхилені судовою колегією за необґрунтованістю. Так, відповідно до ст. 102 ГПК України апеляційна скарга на ухвалу місцевого господарського суду розглядається у п'ятнадцятиденній строк з дня постановлення ухвали про прийняття апеляційної скарги до провадження, ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 21.10.2015 за клопотанням апелянта вже було продовжено строк вирішення спору у даній справі і цей строк спливає 13.11.2015, а тому клопотання від 06.11.2015 не підлягає задоволенню.

Статтею 77 ГПК України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Стаття 22 ГПК України зобов'язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами. Оскільки явка в судове засідання представників сторін - це право, а не обов'язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез'явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

При цьому, господарський суд виходить з того, що у даному випадку апелянт не позбавлений права і можливості забезпечити, за необхідності, участь у судовому засіданні іншого представника, згідно з ч.ч. 1-5 ст. 28 ГПК України, з числа як своїх працівників, так і осіб, не пов'язаних з ним трудовими відносинами. Неможливість такої заміни представника і неможливість розгляду справи без участі представника підлягає доведенню учасником судового процесу на загальних підставах.

Зважаючи на викладене, клопотання апелянта про відкладення розгляду апеляційної скарги від 06.11.2015 задоволенню не підлягає.

Судова колегія обговоривши на місці вказані обставини, вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності апелянта та представників кредиторів, за наявними у справі матеріалами.

В судовому засіданні апеляційної інстанції 11.11.2015 присутній керуючий санацією боржника проти апеляційної скарги заперечив, просив оскаржувану ухвалу залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Розглянувши наявні матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин даної справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, Київський апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Конституцією України кожному гарантується право на судовий захист, апеляційне та касаційне оскарження.

Також, Конституція України встановлює серед основних засад судочинства, зокрема, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Вказана конституційна норма конкретизована законодавцем в ст. 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", згідно з якою учасники судового процесу та інші особи у випадках і порядку, встановлених процесуальним законом, мають право на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення.

Отже, реалізація конституційного права на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення названим Законом ставиться в залежність від положень процесуального закону.

Таким чином, ГПК України повинен містити імперативні норми про те, в яких випадках особа має право оскаржити рішення суду в апеляційному чи касаційному порядку.

Згідно з ч. 6 ст. 106 ГПК України апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду можуть подавати сторони та інші учасники судового процесу, зазначені у цьому Кодексі та Законі України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" .

В даному випадку, відповідно до приписів розділу Х "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" застосовуються норми цього Закону в редакції, що діяла до 19.01.2013 (далі по тексту - Закон).

Відповідно до ст. 5 Закону провадження у справах про банкрутство регулюється Законом, ГПК України, іншими законодавчими актами України.

Частиною 2 статті 4-1 ГПК України встановлено, що господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом.

Згідно зі ст. ст. 4, 43 ГПК України судове рішення є законним та обґрунтованим лише у випадку всебічного повного та об'єктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності у відповідності з нормами матеріального та процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою суду першої інстанції від 28.12.2012 порушено провадження у справі про банкрутство товариства з обмеженою відповідальністю "Корпорація "Райагробуд".

Ухвалою суду першої інстанції від 11.02.2014 затверджено реєстр вимог кредиторів боржника.

Ухвалою суду першої інстанції від 23.12.2014 введено процедуру санації боржника (яка здійснюється на даний час), керуючим санацією призначено керівника боржника ОСОБА_4, розпорядником майна боржника - арбітражного керуючого Новосельцева В.П.

Ухвалою суду першої інстанції від 30.04.2015 звільнено керівника товариства з обмеженою відповідальністю "Корпорація "Райагробуд" ОСОБА_4 від виконання обов'язків керуючого санацією; призначено керуючим санацією товариства з обмеженою відповідальністю "Корпорація "Райагробуд" арбітражного керуючого Новосельцева Володимира Петровича, звільнивши його від виконання обов'язків розпорядника майна боржника.

13.05.2015 від Державної податкової інспекції у м. Черкасах Головного управління ДФС у Черкаській області до суду надійшла заява з поточними грошовими вимогами до боржника в сумі 577 438,81 грн.

Оскаржуваною ухвалою судом першої інстанції відмовлено у прийнятті до розгляду заяви Державної податкової інспекції у м. Черкасах Головного управління ДФС у Черкаській області від 12.05.2015 №11886/23-01-10-009 про визнання кредитором та стягнення податкової заборгованості у сумі 577 438,81 грн.

З даним судовим рішенням апелянт не погодився.

Суд апеляційної інстанції, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, дійшов висновку, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції винесена з повним дослідженням матеріалів справи та є такою, що відповідає вимогам законодавства, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1 Закону кредитор - юридична або фізична особа, яка має у встановленому порядку підтверджені документами вимоги щодо грошових зобов'язань до боржника, щодо виплати заборгованості із заробітної плати працівникам боржника, а також органи державної податкової служби та інші державні органи, які здійснюють контроль за правильністю та своєчасністю справляння єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, податків і зборів (обов'язкових платежів). Конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли до порушення провадження у справі про банкрутство. До конкурсних кредиторів відносяться також кредитори, вимоги яких до боржника виникли внаслідок правонаступництва за умови виникнення таких вимог до порушення провадження у справі про банкрутство. Поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли після порушення провадження у справі про банкрутство.

Згідно ст. 14 Закону конкурсні кредитори за вимогами, які виникли до дня порушення провадження у справі про банкрутство, протягом тридцяти днів від дня опублікування в офіційному друкованому органі оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство зобов'язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують.

Заявлені вимоги Державної податкової інспекції у м. Черкасах Головного управління ДФС у Черкаській області відповідно до положень ст. 1 Закону являються поточними, оскільки виникли під час проведення процедур банкрутства, а саме у період з травня по липень 2014 року, а ухвала про порушення провадження у даній справі прийнята 28.12.2012.

Згідно ч. 1 ст. 23 Закону вимоги за зобов'язаннями боржника, визнаного банкрутом, що виникли під час проведення процедур банкрутства, можуть пред'являтися тільки в межах ліквідаційної процедури.

Станом на дату звернення Державної податкової інспекції у м. Черкасах Головного управління ДФС у Черкаській області до суду з заявою про визнання кредиторських вимог до боржника господарським судом не приймалось постанови про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури. У даній справі триває процедура санації, як зазначено вище.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія дійшла висновку, що у кредитора ще не виникло право звернення до господарського суду з заявою про визнання поточних кредиторських вимог до боржника.

Отже, до моменту визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури спір щодо вимог, які виникли після порушення справи про банкрутство в процедурі розпорядження майном боржника та санації, вирішується у порядку позовного провадження. Таким чином, вищевказана заява не підлягає розгляду в межах справи про банкрутство у процедурі санації боржника.

З огляду на вищевикладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку відмовивши у прийнятті заяви Державної податкової інспекції у м. Черкасах Головного управління ДФС у Черкаській області на підставі п. 1 ч. 1 ст. 62 ГПК України.

Згідно з ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог і заперечень.

У відповідності до ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегією суддів відхиляються, оскільки не спростовують обставин, що на підставі належних та допустимих доказів встановлені судом першої інстанції, підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

За таких обставин, Київський апеляційний господарський суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги працівників ТОВ "Корпорація "Райагробуд", зміни чи скасування ухвали суду першої інстанції від 14.05.2015 у справі № 05/5026/1980/2012. Порушень норм матеріального чи процесуального права, які могли призвести до зміни чи скасування оскаржуваної ухвали у даній справі, судовою колегією не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", статями 4-1, 33, 34, 43, 99, 101- 106 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу працівників ТОВ "Корпорація "Райагробуд" залишити без задоволення, а ухвалу господарського суду Черкаської області від 14.05.2015 у справі № 05/5026/1980/2012 - без змін.

2. Матеріали справи № 05/5026/1980/2012 повернути до господарського суду Черкаської області.

Постанову Київського апеляційного господарського суду може бути оскаржено протягом 20 днів до Вищого господарського суду України у порядку, передбаченому ГПК України.

Повний текст постанови підписаний 13.11.2015.

Головуючий суддя М.Л. Доманська

Судді В.О. Пантелієнко

Л.Л. Гарник