УХВАЛА

03.11.2015Справа № 910/4734/15-г

За позовом Товариство з обмеженою відповідальністю "СТЕЛЛА ПАК УКРАЇНА"

До 1) Державної служби інтелектуальної власності України

2) ЖІ ШЕНГ ХОЛДІНГЗ ЛІМІТЕД

Про визнання недійсним Патенту на промисловий зразок

Суддя Прокопенко Л.В.

Представники:

Від позивача не з?явився

Від відповідача 1 Свинченко Г.Д. - представник

Від відповідача 2 не з?явився

Суть спору:

Товариство з обмеженою відповідальністю "СТЕЛЛА ПАК УКРАЇНА" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до ЖІ ШЕНГ ХОЛДІНГЗ ЛІМІТЕД та Державної служби інтелектуальної власності України про визнання недійсним Патенту на промисловий зразок.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.03.2015 порушено провадження по справі № 910/4734/15-г та призначено розгляд на 01.04.2015

01.04.2015 відділом діловодства суду від представника позивача отримано додаткові документи по справі.

В судове засідання 01.04.2015 представник позивача з'явився, надав суду усні пояснення по суті спору.

В судове засідання представник відповідача 1 з'явився, надав суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

При дослідженні матеріалів справи судом встановлено, що відповідач-2 по справі є нерезидентом (Китаю) та відсутні докази наявності представництва відповідача-2 на території України.

Відповідно до ч. 3 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), якщо в міжнародних договорах України згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, встановлені інші правила, ніж ті, що передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Відповідно ст. 3 Закону України "Про міжнародне приватне право", якщо міжнародним договором України передбачено інші правила, ніж встановлені цим Законом, застосовуються правила цього міжнародного договору.

Відповідно до ст. 123 ГПК України іноземні суб'єкти господарювання мають такі самі процесуальні права і обов'язки, що і суб'єкти господарювання України, крім винятків, встановлених законом або міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Відповідно до ст. 125 ГПК України, у разі якщо в процесі розгляду справи господарському суду необхідно вручити документи, отримати докази, провести окремі процесуальні дії на території іншої держави, господарський суд може звернутися з відповідним судовим дорученням до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави (далі - іноземний суд) у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Судове доручення надсилається у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, а якщо міжнародний договір не укладено - Міністерству юстиції України, яке надсилає доручення Міністерству закордонних справ України для передачі дипломатичними каналами.

Відповідно до пункту 6.7 Інструкції про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги у цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Державної судової адміністрації України від 27.06.2008, суд чи інший компетентний орган України надсилає доручення на підставі Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних та комерційних 1965 року до Центрального органу іноземної держави напряму.

Згідно до ч. 2 п. b) ст. 15 Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах 1965 року, якщо документ про виклик до суду або аналогічний документ підлягав передачі за кордон з метою вручення відповідно до положень цієї Конвенції, і якщо відповідач не з'явився, то судове рішення не може бути винесено, поки не буде встановлено, що документ був дійсно доставлений особисто відповідачеві або за його місцем проживання в інший спосіб, передбачений цією Конвенцією, і що, в кожному з цих випадків, вручення або безпосередня доставка були здійснені в належний строк, достатній для здійснення відповідачем захисту. Кожна Договірна Держава може заявити, що суддя, незалежно від положень частини першої цієї статті, може постановити рішення, навіть якщо не надійшло жодного підтвердження про вручення або безпосередню доставку, у разі, якщо виконані всі наступні умови:

a) документ було передано одним із способів, передбачених цією Конвенцією,

b) з дати направлення документа сплинув термін, який суддя визначив як достатній для даної справи і який становить щонайменше шість місяців,

c) не було отримано будь-якого підтвердження, незважаючи на всі розумні зусилля для отримання його через компетентні органи запитуваної Держави.

Відповідно до ст. 2 Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах 1965 року, кожна Договірна Держава призначає Центральний Орган, обов'язком якого є отримання прохань про вручення документів, що виходять від інших Договірних Держав, і здійснення процесуальних дій відповідно до положень статей 3 - 6.

За таких обставин, про розгляд даної справи відповідача-1 належить повідомляти в порядку передбаченому Гаагзькою конвенцією про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах 1965 року (Гаагзькою конвенцію 1965 року).

Ухвалою від 01.04.2015 відкладено на 14.10.2015.

16.10.2015 відділом діловодства суду від представника позивача отримано клопотання про відкладення розгляду справи.

В судове засідання 16.10.2015 представник позивача не з'явився.

В судове засідання 16.10.2015 представник відповідача1 з?явився. надав усні пояснення по суті спору.

В судове засідання 16.10.2015 представник відповідача 2 не з'явився.

Ухвалою суду від 16.10.2015 відкладено розгляд справи на 03.11.2015

В судове засідання 03.11.2015 представник позивача не з'явився, причини неявки суду не повідомив.

В судове засідання 03.11.2015 представник відповідача 1 з'явився, надав суду усні пояснення по справі.

Вирішення спору за наявними матеріалами справи є неможливим, та спричинене саме неявкою в судове засідання представника позивача .

Відповідно до ст. 22 ГПК України сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Частиною 1 ст. 69 ГПК України встановлено, що спір має бути вирішено господарським судом у строк не більше двох місяців від дня отримання позовної заяви.

Згідно п.5 ч. 1 ст.81 ГПК України, господарський суд залишає позов без розгляду, якщо позивач без поважних причин не подав витребувані господарським судом матеріали, необхідні для вирішення спору, або представник позивача не з'явився на виклик у засідання господарського суду і його нез'явлення перешкоджає вирішенню спору.

Зважаючи на наведене, враховуючи, що після усунення підстав, з яких заява була залишена без розгляду, позивач має право звернутись до суду в загальному порядку, суд вважає, що позов має бути залишений без розгляду.

Керуючись п.5 ч. 1 ст. 81, ст. 86 ГПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Залишити позовну заяву без розгляду.

2.Ухвалу може бути оскаржено відповідно до чинного законодавства України.

Суддя Л.В. Прокопенко