РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.10.2015Справа №910/21197/15

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Чистий Світ Технології»

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Група Рітейлу України"

про стягнення суми заборгованості у розмірі 83 797,98 грн.

Суддя Полякова К.В.

Представники сторін:

від позивача: Логвинський О.Л. (дов. №б/н від 06.07.2015)

від відповідача: Хода Ю.В. (дов. №б/н від 02.06.2015)

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ЧИСТИЙ СВІТ ТЕХНОЛОГІЇ" звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ГРУПА РІТЕЙЛУ УКРАЇНИ" про стягнення суми заборгованості у розмірі 83 797,98 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані порушення відповідачем прийнятих за Договором №24/03 від 01.04.2015 зобов'язань по оплаті отриманих послуг, у зв'язку із чим за відповідачем утворилась заборгованість у загальному розмірі 80183,34 грн. Також, враховуючи прострочення оплати, позивачем нараховані до стягнення пеня у розмірі 3442,52 грн. та 3% річних у розмірі 172,12 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.08.2015 порушено провадження у справі № 910/21197/15 та призначено її до розгляду на 03.09.2015 року.

02.09.2015 через відділ діловодства та документообігу Господарського суду міста Києва від відповідача надійшов відзив на позов.

У судовому засіданні 03.09.2015 оголошено перерву до 23.09.2015 року.

23.09.2015 у задоволення клопотання сторін суд продовжив строк розгляду спору на п'ятнадцять днів та оголосив у судовому засіданні перерву до 22.10.2015 року.

30.09.2015 через відділ діловодства та документообігу Господарського суду міста Києва від відповідача надійшли додаткові документи для долучення до матеріалів справи.

Під час судового засідання 22.10.2015 представник позивача надав усні пояснення по справі та підтримав заявлені позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача надав додаткові документи по справі, підтримав клопотання від 06.10.2015 про зупинення провадження у справі та висловив усні заперечення на заявлені позовні вимоги.

Обґрунтовуючи надане клопотання, відповідач зазначає, що у провадженні Господарського суду міста Києва знаходиться справа №910/22546/15 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Група Рітейлу України" до Товариства з обмеженою відповідальністю «Чистий Світ Технології» про стягнення 853637,91 грн. внаслідок неналежного виконання ТОВ «Чистий Світ Технології» умов Договорів №23/03 та 23/04 від 01.04.2015 року. У зв'язку із цим, відповідач просить зупинити провадження у справі № 910/21197/15 до вирішення іншої, пов'язаної на думку відповідача із нею справи №910/22546/15.

Положеннями статті 79 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом, а також у разі звернення господарського суду із судовим дорученням про надання правової допомоги до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави.

За приписами пункту 3.16. постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", відповідно до частини першої статті 79 ГПК господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом. При цьому пов'язаною з даною справою є така інша справа, у якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання і оцінку доказів у даній справі; в тому числі йдеться про факти, які мають преюдиціальне значення (частини друга - четверта статті 35 ГПК).

Під неможливістю розгляду справи слід розуміти неможливість для даного господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, - у зв'язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи даному господарському суду, одночасністю розгляду двох пов'язаних між собою справ різними судами або з інших причин (п. 3.16 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції").

З системного аналізу вищевикладеного, суд дійшов висновку, що відповідачем не зазначено підстав, з яких вирішення справи №910/22546/15, яка знаходиться у провадженні Господарського суду міста Києва, може унеможливити встановити фактичні обставини у справі № 910/21197/15 та вплинути на подання і оцінку доказів у даній справі, з огляду на що у задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі слід відмовити.

На запитання суду щодо наявності додаткових обставин, що мають значення для справи представники позивача та відповідача повідомили, що ними подані всі докази, які мають значення для вирішення справи по суті, судом досліджені всі обставини справи і на підставі зібраних доказів можливо прийняти рішення у справі.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, із врахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

01.04.2015 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Чистий Світ Технології» (виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Група Рітейлу України" (Замовник) укладено Договір №24/03 (у подальшому - Договір), згідно п.п.1.1. якого виконавець надає замовнику послуги з обслуговування купівельних візків замовника, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити належним чином надані послуги на умовах, визначених цим Договором.

Під послугами з обслуговування купівельних візків, в межах цього Договору, сторони розуміють: збирання, транспортування купівельних візків з території будівлі Торгівельно-розважального комплексу «Караван» за адресою: м.Київ, вул..С.Сосніних, 17 та прилеглої території до спеціально відведених місць («Паркінг боксів»). Територія обслуговування та розташування Паркінг боксів зазначені в Дислокації (Додатку №1) до цього Договору. (п.1.2.Договору).

За пунктом 1.3.Договору, перелік прийнятих виконавцем в обслуговування купівельних візків затверджується сторонами в Додатках до цього Договору, які підписуються уповноваженими представниками сторін.

Відповідно до п.2.1.3., п.2.1.4.Договору, виконавець зобов'язаний забезпечити участь своєї уповноваженої особи у спільній з замовником щомісячній та позачерговій інвентаризації купівельних візків, що знаходяться в обслуговуванні виконавця, за наслідками якої сторони підписують акт інвентаризації. Інвентаризація проводиться сторонами до 25 числа кожного поточного місяця обслуговування; забезпечувати своєчасне збирання, транспортування та схоронність купівельних візків га дитячих візків (фан-візків).

Пунктом 2.1.10. Договору, до 5-го числа кожного місяця наступного за звітним, виконавець повинен складати та направляти замовнику 2 підписаних екземпляра акту приймання - передачі наданих Послуг.

Згідно п.2.3.5. та п.2.3.6.Договору, замовник зобов'язаний прийняти від виконавця Акт приймання-передачі наданих послуг, підписати, та у разі відсутності зауважень у 5-ти денний термін з моменту його отримання, екземпляр виконавця повернути останньому. В разі наявності претензій до змісту Акту приймання - передачі наданих послуг, повернути його виконавцю з зауваженнями.

Розрахунок за надані послуги замовник здійснює щомісяця на підставі Актів приймання - передачі наданих послуг, не пізніше 5-ти днів з моменту підписання Актів. Розрахунок за надані послуги замовник здійснює в національній валюті України, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок виконавця. (п.3.1.Договору).

Звертаючись із даним позовом до суду, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за надані послуги з обслуговування купівельних візків у загальному розмірі 80183,34 грн., відповідно до актів надання послуг №101/4108 від 30.04.2015 на суму 28300,00 грн., №101/5191 від 31.05.2015 на суму 28300,00 грн. та №101/6117 від 30.06.2015 на суму 23583,34 грн.

Вказані акти позивач 16.06.2015 надсилав листом вих.№9-15/06/15 від 15.06.2015 відповідачу для підписання, а також листом вих.№1-15/06/15 від 15.06.2015 надсилав акти звірки взаєморозрахунків станом на ІІ квартал 2015 року, за якими заборгованість відповідача становила 80183,34 грн.

Після того, позивач направив повідомлення вих.№1240615 від 25.06.2015 про розірвання договорів №23/03 від 26.06.2015 та №24/03 від 26.06.2015 у зв'язку із існуванням простроченої заборгованості відповідача за надані позивачем послуги.

Водночас, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, відповідач зазначає, що за результатами щомісячних інвентаризацій за період з 01.04.2015 по 25.06.2015 позивачем втрачено 27 візків, що підтверджується актами №7/15 від 29.04.2015, №9/15 від 28.05.2015, підписаних представником позивача, а також актами №11/15 від 23.06.2015 та №13/15 від 25.06.2015, які залишились не підписаними, проте направлялись позивачу листами вих.№152/15 від 01.07.2015 та №157/15 від 02.07.2015 року.

Відповідно до наявного у матеріалах справи переліку купівельних візків від 01.04.2015, замовник передав, а виконавець прийняв в обслуговування 765 візків Wanzl Prim. Також, 01.04.2015 сторонами підписано акт прийому-передачі купівельних візків, згідно з яким кількість візків Wanzl 130 становить 749 шт. та дитячих візків (фан-мобілів) - 20 шт. Проти підписання вказаного акту позивач під час судового засідання заперечував, зауважуючи на відсутності повноважень представника ТОВ «Чистий Світ Технології» на підписання такого акту.

Пунктом 5.3.Договору сторони погодили, що в тому випадку, якщо за наслідками інвентаризації буде встановлена нестача купівельних візків, яка буде перевищувати 2 (дві) штуки, виконавець сплачує замовнику штраф в розрахунку 5010,00 грн. ПДВ 20%-835,00 грн. за кожен наступний втрачений купівельний візок.

Унаслідок зазначеного, відповідачем виставлялись позивачу претензії №б/н від 25.05.2015 та №155/15 від 02.07.2015 із проханням сплатити суму втрачених купівельних візків та нарахований штраф.

Також, відповідачем надіслано 02.07.2015 листом №153/15 від 01.07.2015 зауваження на акти виконаних позивачем послуг, у зв'язку із незабезпеченням позивачем схоронності візків та несплатою грошових коштів за їх втрату.

Окрім того, актами від 27.06.2015 та 30.06.2015 відповідачем встановлено відсутність працівників позивача у місці надання послуг, про що направлено 30.06.2015 позивачу відповідний лист №149/15 від 30.06.2015 року.

Також, відповідач заперечує й проти розірвання Договорів №23/03 від 26.06.2015 та №24/03 від 26.06.2015, оскільки позивачем порушено передбачену Договором процедуру розірвання та залишились невиконаними зобов'язання перед відповідачем, про що відповідач направляв лист вих.№46 від 03.07.2015 року.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Нормами частини 1 статті 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Пунктом 1 частини 2 зазначеної статті визначені підстави виникнення цивільних прав та обов'язків, якими зокрема є договори та інші правочини.

Оскільки між сторонами по справі склалися господарські правовідносини, то до них слід застосовувати положення Господарського кодексу України (далі ГК України) як спеціального акту законодавства, що регулює правовідносини у господарській сфері.

Ст. 175 ч.1 Господарського кодексу України встановлює, що майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються ЦКУ з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України

Відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України передбачено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншими учасниками відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші ), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Укладений між сторонами договір №24/03 від 01.04.2015 за своє правовою природою є договором про надання послуг.

Згідно з ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до статті 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 530 ЦК України).

Зазначені вище норми Цивільного кодексу України кореспондуються з положеннями статті 193 ГК України.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Як стверджує позивач, відповідач у порушення договірних зобов'язань, не здійснює оплату за надані позивачем послуги з обслуговування купівельних візків у загальному розмірі 80183,34 грн.

Із змісту наданого Договору вбачається, що обов'язком позивача є участь у щомісячній та позачерговій інвентаризації купівельних візків разом із відповідачем та підписання відповідних актів.

З огляду на неналежне виконання позивачем умов Договору, а саме втратою 27 купівельних візків та не підписання актів інвентаризації, відповідач 02.07.2015 листом №153/15 висловив зауваження на надіслані позивачем акти наданих послуг.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази у підтвердження факту надання послуг позивачем у повному обсязі та належної якості, оскільки відповідачем надано заперечення щодо наданих послуг, як то передбачено умовами укладеного договору.

Щодо заявленої позивачем вимоги про розірвання Договору №24/03 від 01.04.2015, то суд зазначає наступне.

Статтею 651 Цивільного кодексу України встановлено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін. Згідно зі статтею 188 Господарського кодексу України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором.

Умовами Договору, а саме п.4.3. сторони погодили, що будь-яка із сторін може розірвати цей Договір в односторонньому порядку або призупинити його виконання, якщо інша Сторона: не виконує свої зобов'язання за Договором з письмовим повідомленням про цей факт іншій Стороні за 14 робочих днів; стає банкрутом, знаходиться в стадії визнання банкрутом, стає неплатоспроможною або знаходиться в стадії ліквідації чи реорганізації.

Із матеріалів справи вбачається, що повідомлення про розірвання договорів №23/03 від 26.06.2015 та №24/03 від 26.06.2015 позивачем направлено 25.06.2015 та мотивоване неналежним виконанням відповідачем умов договору по оплаті наданих послуг.

Разом з тим, актами від 27.06.2015 та 30.06.2015 відповідачем встановлено відсутність вже працівників позивача у місці надання послуг, тобто позивачем у даному випадку не дотримано встановлену договором процедуру повідомлення про розірвання договору за 14 робочих днів, що унеможливлює вважати даний договір розірваним.

У відповідності до ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Принцип змагальності тісно пов'язаний з процесуальною рівністю сторін і забезпечує повноту фактичного й доказового матеріалу, наявність якого є важливою умовою з'ясування обставин справи. Відповідно до вказаного принципу, особи, зацікавлені в результаті справи, вправі відстоювати свою правоту у спорі шляхом подання доказів; участі в дослідженні доказів, наданих іншими особами шляхом висловлення своєї думки з усіх питань, що підлягають розгляду у судовому засіданні. Змагальність є різновидом активності зацікавленої особи (сторони). Особи, які беруть участь у справі, вправі вільно розпоряджатися своїми матеріальними і процесуальними правами й активно впливати на процес з метою захисту прав і охоронюваних законом інтересів.

Згідно з ч. 1 статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Частиною 1 статті 33 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до п. 4 ст. 129 Конституції України, ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, а за загальним правилом тягар доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

З огляду на вищевикладене, проаналізувавши всі наявні у матеріалах справи документи, суд дійшов висновку відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Нормами статті 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Судовий збір - відповідно до приписів статті 49 ГПК України, покладається на позивача.

На підставі викладеного, керуючись, ст.ст. 32-34, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Чистий Світ Технології» до Товариства з обмеженою відповідальністю "ГРУПА РІТЕЙЛУ УКРАЇНИ" про стягнення суми заборгованості у розмірі 83 797,98 грн. - відмовити повністю.

Рішення постановлено у нарадчій кімнаті та проголошено його вступну та резолютивну частину у судовому засіданні 22.10.2015 року.

Повний текст рішення буде складено протягом п'яти днів з дня проголошення вступної та резолютивної частини рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено

та підписано 27.10.2015 року

Суддя К.В. Полякова