РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.11.2015Справа №910/23836/15

За позовом Публічного акціонерного товариства "Європейський газовий банк"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ВДМ-Ресурс"

про стягнення 228,87 грн.

Суддя: Домнічева І.О.

Представники сторін:

від позивача: Дорожинський О.А. - за дов.

від відповідача: не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство "Європейський газовий банк" звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ВДМ-Ресурс" про стягнення 228,87 грн.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань за договором банківського рахунку № 22303 від 14.05.13 р.

Ухвалою від 07.09.2015 р. порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 06.10.2015 р.

06.10.15р. через відділ діловодства суду позивачем подано додаткові матеріали по справі.

Ухвалою від 06.10.15р. розгляд справи відкладено на 03.11.15р.

03.11.15р. через відділ діловодства суду позивачем подано додаткові матеріали по справі.

Представник відповідача в судове засідання 03.11.15 р. не з'явився, про причини неявки не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Жодних заяв, клопотань через відділ діловодства суду від відповідача не надходило.

Згідно із абз. 3 п. 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Враховуючи наявність у матеріалах справи доказів належного повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за наявними в ній матеріалами у відповідності до вимог ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

В судовому засіданні 03.11.15 р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши наявні в справі матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

14 травня 2013 року між АТ «ЄВРОГАЗБАНК» (надалі по тексту - Банк, Позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ВДМ-РЕСУРС» (надалі по тексту - Клієнт, Відповідач) було укладено договір банківського рахунку № 22303 з наступними змінами та доповненнями до нього, внесеними Додатковою угодою № 1 від 14.05.2013 року (надалі по тексту - Договір банківського рахунку), відповідно до Розділу 1 «Предмет договору» якого Банк зобов'язався приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнту, грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видавання відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Пунктом 1.2. Договору банківського рахунку Сторони погодили, що Банк відкриває Відповідачу поточний рахунок № 303 у національній валюті України та в іноземній валюті відповідно до Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземній валюті та здійснює його розрахунково-касове обслуговування.

Відповідно до п. 2.1.5. Договору банківського рахунку Банк має право отримувати від клієнта комісійну винагороду за надані послуги в розмірах та строки, що визначені Тарифами Банку.

Пунктом 2.4.7. Договору банківського рахунку передбачено, що Клієнт зобов'язаний своєчасно і в повному обсязі здійснювати оплату за надані послуги відповідно до Тарифів, а також компенсувати витрати Банку у разі, якщо дії при виконанні доручення Клієнта пов'язані з витратами, які не передбачені Тарифами Банку.

В пункті 3.3. Договору банківського рахунку Сторони погодили, що в разі неможливості здійснення розрахунків в порядку, встановленому п. 3.2. нього договору (шляхом списання коштів з рахунку Клієнта), Клієнт розраховується з Банком за надані послуги готівкою або через здійснення переказу на користь Банку в строки, визначені у Тарифах.

Відповідно до п. 6.1. Договору банківського рахунку, даний договір укладений на невизначений строк і набуває чинності з дня його підписання сторонами.

Додатковою угодою № 1 до Договору банківського рахунку від 14.05.2013 року (надалі по тексту - Додаткова угода № 1) Сторони домовились, що Банк бере на себе забезпечення виконання розрахунково-касового обслуговування за допомогою програмно-технічного комплексу електронних платежів «Клієнт-Банк» (iFOBS) за відкритим Клієнту поточним рахунком на підставі Договору банківського рахунку.

В Розділі 5 «Вартість послуг та порядок розрахунків» Додаткової угоди №1 Сторони визначили, що за послуги розрахункового обслуговування по каналах зв'язку клієнт сплачує Банку плату не пізніше останнього робочого дня поточного місяця у розмірах, встановлений тарифами банку, на момент оплати.

Тарифи банку є невід'ємною частиною Договору банківського рахунку.

Частинами першою-третьою статті 1066 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами.

Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Відповідно до частини четвертої статті 1068 ЦК України клієнт зобов'язаний сплатити плату за виконання банком операцій за рахунком клієнта, якщо це встановлено договором.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

За умовами Договору про відкриття рахунку Банком взяті на себе зобов'язання були виконано в повному обсязі та відкрито Відповідачу рахунок №303 в АТ «ЄВРОГАЗБАНК», з забезпеченням виконання Банком розрахунково-касового обслуговування Клієнта за допомогою програмно-технічного комплексу електронних платежів «Клієнт-Банк (iFOBS) за відкритим Клієнту поточним рахунком.

Відповідач належним чином не виконав умови Договору, у зв'язку з чим у відповідача утворилася прострочена заборгованість зі сплати комісійної винагороди за користування рахунком та за послуги з розрахунково-касового обслуговування.

Так, судом встановлено, що станом на день прийняття рішення заборгованість відповідача за комісійною винагородою та за послуги з розрахунково-касового обслуговування не погашена і складає 188,60 грн., а тому суд вважає позов доведеним, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача 40,27 грн. пені.

У частині першій статті 546 ЦК України зазначено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (стаття 549 ЦК України).

Згідно з частиною другою статті 343 Господарського кодексу України (далі - ГК України) і статтею 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Частиною шостою статті 232 ГК України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано, проте позивачем у розрахунку суми пені не враховані зазначені приписи ГК України.

Пунктом 5.9 Договору передбачено, що за прострочення клієнтом розрахунків за послуги, що надаються Банком, останній має право стягнути з клієнта пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період такого прострочення.

За розрахунком позивача, не спростованим у встановленому законом порядку відповідачем, останній за порушення зобов'язань за Договором має сплатити 90,70 грн. пені.

Згідно зі ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

В порядку, передбаченому ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги про стягнення з відповідача 188,60 грн. заборгованості, 40,27 грн. пені, обґрунтованими, підтвердженими наявними в матеріалах справи доказами та не спростованими належним чином відповідачем, а відтак такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до приписів ст. 49 Господарського процесуального кодексу України сплачений позивачем судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 43, 33, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ВДМ-РЕСУРС» (02090, м. Київ, вул. Алма-Атинська, будинок 8, ) на користь Публічного акціонерного товариства «Європейський газовий банк» (04073, м. Київ, проспект Московський, 16, ) 188 (сто вісімдесят вісім) грн. 60 коп. комісійної винагороди, 40 (сорок) грн. 27 коп. пені.

3.Стягнути з Стягнути Товариства з обмеженою відповідальністю «ВДМ-РЕСУРС» (02090, м. Київ, вул. Алма-Атинська, будинок 8, ) в дохід Державного бюджету України судовий збір у розмірі 1 827 (одну тисячу вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 05.11.15р.

Суддя І.О. Домнічева