КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" листопада 2015 р. Справа№ 910/16774/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Мартюк А.І.

суддів: Новікова М.М.

Зубець Л.П.

при секретарі Єременко К.Л.

за участю представників

від позивача: Ковтун Т.О. за дов. № 151-К від 31.10.2014 р.

від відповідача: не з'явились

розглянувши у

відкритому судовому

засіданні апеляційну

скаргу Комунального підприємства «Київський метрополітен»

на ухвалу Господарського суду міста Києва

від 07.09.2015 р.

у справі № 910/16774/15 (суддя Ковтун С.А.)

за позовом Комунального підприємства «Київський метрополітен»

до Публічного акціонерного товариства «ДОК-3»

про зобов'язання виконати умови договору

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.09.2015 р. у справі № 910/16774/15 припинено провадження у справі, повернуто Комунальному підприємству "Київський метрополітен" з Державного бюджету України 1 218 грн. судового збору.

Не погоджуючись з зазначеною ухвалою господарського суду першої інстанції, Комунальне підприємство "Київський метрополітен" звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 07.09.2015 р. у справі № 910/16774/15 та передати дану справу на розгляд до Господарського суду м. Києва.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що судом першої інстанції було протиправно прийнято ухвалу з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи та з порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями від 08.10.2015 р. апеляційну скаргу Комунального підприємства "Київський метрополітен" у справі № 910/16774/15 було передано на розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Мартюк А.І., судді: Зубець Л.П., Новіков М.М.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 12.10.2015р. у справі №910/16774/15 апеляційну скаргу Комунального підприємства "Київський метрополітен" прийнято до провадження та призначено до розгляду на 22.10.2015 р.

В судовому засіданні 22.10.2015р. представник позивача заявив клопотання про продовження строку розгляду справи на підставі ст.69 ГПК України, представник відповідача не з'явився.

Відповідно до ст. 69 ГПК України у виняткових випадках за клопотанням сторони, з урахуванням особливостей розгляду спору, господарський суд ухвалою може продовжити строк розгляду спору, але не більш як на п'янадцять днів.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 22.10.2015р. у справі №910/16774/15 клопотання про продовження строку розгляду справи задоволено, продовжено строк вирішення спору у справі № 910/16774/15 на п'ятнадцять днів, розгляд апеляційної скарги відкладено на 09.11.2015р.

09.11.2015 р. через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від арбітражного керуючого Степанова Олексія Юрійовича надійшов відзив на апеляційну скаргу по справі № 910/16774/15.

09.11.2015 р. в судове засідання з'явились уповноважені представники позивача. Представники відповідача у судове засідання не з'явились. Враховуючи те, що в матеріалах справи мають місце докази належного повідомлення всіх учасників судового процесу про час та місце проведення судового засідання по розгляду апеляційної скарги, колегія суддів вважає можливим здійснити перевірку рішення першої інстанції у даній справі в апеляційному порядку за наявними матеріалами справи та без участі представників відповідача.

Представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду міста Києва від 07.09.2015 р. у справі № 910/16774/15, просить суд скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 07.09.2015 р. у справі № 910/16774/15 та передати справу на розгляд до Господарського суду міста Києва.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія встановила наступне.

Як вбачається з копій матеріалів справи, до господарського суду міста Києва звернулося з позовом комунальне підприємство «Київський метрополітен» до публічного акціонерного товариства «ДОК-3» про зобов'язання відповідача виконати умови договору від 29.12.2008 № 158-ДБМ, а саме: відмовитись від права власності на комплекс будівель та споруд, розташованих за адресою: м. Київ, вул. Межигірська, 78.

Після порушення провадження по справі № 910/16774/15 судом першої інстанції, до суду надійшло клопотання від відповідача про припинення провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.80 ГПК України, в якому було зазначено, що оскільки відкрите акціонерне товариство «ДОК-3» визнано банкрутом і стосовно нього відкрито ліквідаційну процедуру (постанова господарського суду міста Києва № 910/12281/13 від 11.09.2014), дані вимоги повинні розглядатись в межах справи про банкрутство. Господарський суд першої інстанції розглянувши дане клопотання, задовольнив його та ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.09.2015 р. у справі № 910/16774/15 правомірно припинив провадження у справі № 910/16774/15.

В своїй апеляційній скарзі Комунальне підприємство «Київський метрополітен» звертає увагу суду на те, що суд першої інстанції приймаючи оскаржувану ухвалу від 07.09.2015 р., взяв за основу лише клопотання відповідача.

Таким чином, скаржник зазначає, що відповідно до ч. 4 ст. 10 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, вирішує усі майнові спори з вимогами до боржника, у тому числі спори про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов'язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України.

На думку Комунального підприємства «Київський метрополітен», господарським судом міста Києва при винесенні оскаржуваної ухвали не було враховано, що предметом позовних вимог позивача до відповідача - є вимоги, які містять зобов'язальний характер, позивач просив суд першої інстанції зобов'язати відповідача виконати саме умови договору, дані вимоги не відносяться до майнових і тому до них не можуть бути застосовані вимоги ч. 4 ст. 10 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Також апелянт зазначає, що господарським судом першої інстанції не враховано п. 4.4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 8 „Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", яким передбачено, що припинення провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до порушення провадження у справі, то зазначена обставина тягне за собою відмову в позові, а не припинення провадження у справі.

Скаржник звертає увагу суду, що предмет спору існував на момент розгляду справи в суді і не припинив своє існування на момент розгляду справи в суді.

Крім того, Комунальне підприємство «Київський метрополітен» вказує на те, що господарським судом першої інстанції не було враховано положень ч. 1 ст. 12 ГПК України, відповідно до якої господарським судам підвідомчі справи у спорах, що виникають при укладенні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів.

Спір, який між позивачем та відповідачем виник саме на підставі Договору № 158-ДБМ від 29.12.2008 р.

Апелянт вважає, що саме ухвала Господарського суду м. Києва від 03.07.2015 р. по справі № 910/16774/15, якою було порушено провадження по справі, є прямим підтвердженням факту того, що справа № 910/16774/15 підсудна господарському суду і повинна бути розглянута саме у порядку позовного провадження і ніяк інакше. Таким чином, судом першої інстанції крім того, не звернуто уваги на ч. 3 ст. 17 ГПК України, відповідно до якої, справа, прийнята господарським судом до свого провадження з додержанням правил підсудності, повинна бути ним розглянута по суті і в тому випадку, коли в процесі розгляду справи вона стала підсудною іншому господарському суду.

В своєму відзиві на апеляційну скаргу арбітражний керуючий Степанов Олексій Юрійович (ліквідатор Публічного акціонерного товариства «ДОК-3») заперечує проти апеляційної скарги та зазначає, що Постановою Господарського суду міста Києва від 11.09.2014 р. у справі № 910/12281/13 боржника - Відкрите акціонерне товариство «ДОК-3» було визнано банкрутом (код ЄДРЮОФОП: 04012106); призначено ліквідатором банкрута Степанова Олексія Юрійовича (свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора № НОМЕР_1 від 02.04.2013 р.).

Відповідно до ч.1 ст. 2 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами України.

Відповідно до ч. 4 ст. 10 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, вирішує усі майнові спори з вимогами до боржника, у тому числі спори про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником.

Господарським процесуальним кодексом України в п. 7 ч. 1 ст.12 передбачено, що справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов'язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України.

Згідно ч. 1 ст. 42 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», усі види майнових активів (майно та майнові права) банкрута, які належать йому на праві власності або господарського відання на дату відкриття ліквідаційної процедури та виявлені в ході ліквідаційної процедури, включаються до складу ліквідаційної маси, за винятком об'єктів житлового фонду, в тому числі гуртожитків, дитячих дошкільних закладів та об'єктів комунальної інфраструктури, що належать юридичній особі - банкруту, які передаються в порядку, встановленому законодавством, до комунальної власності відповідних територіальних громад без додаткових умов і фінансуються в установленому порядку.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 38 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури: виконання зобов'язань боржника, визнаного банкрутом, здійснюється у випадках і порядку, передбачених цим розділом.

Ч. 9 с. 16 ГПК України чітко встановлено виключну підсудність справ і відповідно, справи у майнових спорах, передбачених пунктом 7 частини першої статті 12 цього Кодексу, розглядаються господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство.

Таким чином, зобов'язання щодо відмови боржника на користь позивача від майна, що з моменту відкриття ліквідаційної процедури ввійшло до складу ліквідаційної маси, має розглядатись в межах справи про банкрутство ПАТ „Док - 3" № 910/12281/13 відповідно до саме виключної підсудності.

Крім того, такої ж самої позиції притримується Вищий господарський суд України, що підтверджується практикою, а саме Постановою Вищого господарського суду України від 01.04.2015 р. у справі № 911/4433/14.

Посилаючись на норми ч. 4 ст. 10 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» відносять до підвідомчості господарських судів справи зі спорів, пов'язаних з майновими вимогами до боржника, до яких, крім названих у зазначеній статті Закону, слід відносити також й інші спори з майновими вимогами до боржника, а саме: спори про визнання права власності, витребування майна з чужого незаконного володіння, спори, пов'язані з майновими вимогами учасників (акціонерів) до боржника і дана норма кореспондується з положеннями п. 7 ч. 1 ст. 12 ГПК (у редакції Закону) та застосовується незалежно від суб'єктного складу сторін.

Враховуючи особливості процедури банкрутства, господарський суд вирішує у межах розгляду справи про банкрутство спори, безпосередньо пов'язані із здійсненням провадження в такій справі, в тому числі про: визнання недійсними (дійсними) правочинів; визнання права власності на майно боржника; оскарження результатів аукціону з продажу майна боржника тощо.

Таким чином, відповідно до вимог ст. 10 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» саме в межах справи про банкрутство підлягають розгляду спори про зобов'язання виконати умови договору, де боржник є стороною у справі.

Отже, спір про зобов'язання виконати умови договору № 158-ДБМ від 29.12.2008, що укладений між комунальним підприємством «Київський метрополітен» та публічним акціонерним товариством «ДОК-3», підлягає розгляду виключно в межах провадження по справі про банкрутство публічного акціонерного товариства «ДОК-3», а не в позовному провадженні.

Таким чином, господарський суд першої інстанції відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 80 ГПК України господарський суд правомірно припинив провадження у справі № 910/16774/15.

Згідно зі ст. 99 Господарського процесуального кодексу України, в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі.

Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Посилання скаржника в апеляційній скарзі на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права не знайшли свого підтвердження при перегляді оскаржуваної ухвали Господарського суду міста Києва від 07.09.2015 р. у справі № 910/16774/15.

Згідно ст. 32 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Приписами статей 33, 34 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обставини, викладені скаржником в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час розгляду даної справи.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що ухвала Господарського суду міста Києва від 07.09.2015 р. у справі № 910/16774/15 прийнята з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим апеляційна скарга скаржника задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 32-34, 49, 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Київський метрополітен» залишити без задоволення, а ухвалу Господарського суду міста Києва від 07.09.2015 р. у справі № 910/16774/15 - без змін.

2. Матеріали справи № 910/16774/15 повернути до Господарського суду міста Києва.

3. Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до касаційного суду протягом двадцяти днів у встановленому законом порядку.

Головуючий суддя А.І. Мартюк

Судді М.М. Новіков

Л.П. Зубець