номер провадження справи 24/30/15
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.11.2015 Справа № 908/847/15-г

м. Запоріжжя

За позовом ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Еквівес» (м. Київ, вулиця Магнітогорська,1; поштова адреса: 02094, м. Київ, вулиця Червоногвардійська,1, офіс 199; ).

до відповідача ОСОБА_1 з додатковою відповідальністю «Шахта «Білозерська» (85014, Україна, Донецька область, м. Добропілля, м. Білозерське, вулиця Будівельна,17; для листування: 51400, Дніпропетровська область, м. Павлоград, вулиця Терновська,17; ).

Про стягнення суми.

Суддя Азізбекян Т.А.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_2, довіреність № б/н від 12.02.2015р.

від відповідача: ОСОБА_3, довіреність № ББУ/ОДО110/СЛ/14 від 10.12.2014р.

ВСТАНОВЛЕНО:

11.02.2015р. на адресу Господарського суду Запорізької області від ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Еквівес» () надійшла позовна заява з вимогами до ОСОБА_1 з додатковою відповідальністю «Шахта «Білозерська» () про стягнення заборгованості у розмірі 124 926,07 грн., суми штрафних санкцій у розмірі 8628,46 грн.

Ухвалою від 11.02.2015р. за поданими матеріалами порушено провадження № 24/30/15, розгляд господарської справи № 908/847/15-г був призначений на 16.03.2015р.

Позивачем подане письмове уточнення позовних вимог № 646 від 13.03.2015р., яким заявник просить суд стягнути з відповідача суму заборгованості у розмірі 124 926,07 грн., суму штрафних санкцій у розмірі 27 131, 12 грн. (суму пені 11 393, 85 грн., суму 3 % річних 995,99 грн., суму інфляційних витрат 14 741,28 грн.).

Заявою № 1092 від 14.04.2015р. позивач просить стягнути з відповідача суму пені 14 765, 23 грн., суму 3 % річних 1160,27 грн., суму інфляційних витрат 29 857, 33 грн.

Заявою № 1515 від 02.11.2015р. позивачем подано письмове клопотання про зменшення позовних вимог, заявник просить суд стягнути з відповідача на свою користь суму пені 16 011,07 грн., суму 3 % річних 1293,75 грн., суму інфляційних витрат 29 857,33 грн.

Судом заява прийнята.

Ухвалою від 28.04.2015р. провадження у справі № 908/847/15-г було зупинено до розгляду по суті Господарським судом міста Києва справи № 911/1625/15.

Ухвалою від 25.08.2015р. провадження у справі № 908/847/15-г поновлено з 05.10.2015р., судове засідання призначено на 05.10.2015р. о 15-00.

В судовому засіданні 13.10.2015р. провадження у справі судом зупинено до 03.11.2015р. Поновлено провадження з 03.11.2015р., розгляд господарської справи № 908/847/15-г був призначений на 03.11.2015р. о 15-30.

Господарський суд розяснив представникам сторін права та обовязки, передбачені положеннями Господарського процесуального кодексу України.

Відводів складу суду не заявлено.

Представники сторін не наполягали на проведенні звукозапису судового процесу технічними засобами.

03.11.2015р. господарським судом відповідно до вимог статті 85 ГПК України оголошено вступну і резолютивну частини рішення.

Позивач в обґрунтування позовних вимог посилається на наступні обставини. 03.06.2014р. між ТОВ «Еквівес» () та ОСОБА_1 з додатковою відповідальністю «Шахта «Білозерська» () був укладений договір поставки № ШБЗ 2014/316-КП, у відповідності до пункту 1.1 якого позивач зобовязується поставити ресурси, а відповідач прийняти його на умовах, визначених специфікаціями до цього договору, а саме: специфікація б/н від 15.09.2014р.: - агрегат насосний (поживний) «Lovara» 10SV18Q = 14 м3/ч; Н= 252 м.в.ст.; N=15 кВт в кількості 1 шт. по ціні 44607,99 грн. за штуку без ПДВ; - агрегат насосний (поживний) «Lovara» 15SV17Q = 24 м3/ч; Н= 252 м.в.ст.; N=15 кВт в кількості 1 шт.по ціні 59 497,07 грн. за штуку без ПДВ, а всього з урахуванням ПДВ сума специфікації б/н від 15.09.2014р. становить 124 926,07 грн. Відповідно до видаткової накладної № Е -12386 від 07.11.2014р. відповідачу було поставлено товар на загальну суму 124 926,07 грн., строк оплати за поставлений товар 07.12.2014р., строк прострочення платежу 46 календарних днів. За висновком позивача, відповідач не виконав належним чином своє грошове зобовязання в строки, передбачені пунктом 2 специфікації б/н від 15.09.2014р. до договору № ШБЗ 2014/316-КП від 03.06.2014р. за поставлений товар. Просить позовні вимоги задовольнити.

Відповідач заперечує проти заявленого позову з огляду на такі обставини. Предметом позовних вимог по даній справі є вимога про стягнення заборгованості за договором. Умовами договору (пункт 5.3 договору) сторони визначили, що розрахунки за продукцію, яка постачається по договору, здійснюються покупцем шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника на 60 календарний день з моменту поставки відповідної партії продукції, якщо інше, відстрочка більше ніж 60 календарних днів не обумовлена сторонами у відповідних специфікаціях до договору. В Специфікації від 15.09.2014р. вказані умови оплати за продукцію, які суперечать умовам договору, оскільки згідно договору розрахунки за продукцію здійснюються покупцем шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника на 60 календарний день з моменту поставки відповідної партії продукції, але в специфікації вказаний строк оплати, що є менший ніж 60 календарних днів, а саме встановлено, що оплата здійснюється на 30 календарний день. Пунктом 1.1 договору встановлено, що постачальник в порядку та на умовах передбачених дійсним договором, зобовязується поставити у власність покупця продукцію та / або обладнання виробничо технічного призначення, в асортименті, кількості, в строки та по ціні та за якісними характеристиками визначеними сторонами у відповідних специфікаціях до договору. Законодавство та договір не передбачає встановлення в специфікації умов оплати до договору. Пунктом 8.2 договору встановлено, що всі зміни та доповнення до цього договору можуть бути внесені за згодою обох сторін і оформлюються додатковими угодами, які є невідємними частинами до цього договору. Додаткова угода до договору про зміну умов оплати укладена 26.09.2014р., тобто після оформлення специфікації. За висновком відповідача, у звязку з тим, що умови оплати, які визначені в специфікації суперечать умовам договору, а також враховуючи, що договір та Господарський кодекс України не визначають обовязковою умовою визначення строків оплати в специфікації, ТДВ «Шахта Білозерська» вважає, що твердження позивача відносно визначення строку оплати за продукцію з 30 календарного дня є таким, що суперечить договору. Відносно визначення періоду нарахування штрафних санкцій. У відповідності до договору та специфікації до договору встановлено, що виникнення зобовязання покупця щодо здійснення оплати за продукцію за договором повязане з встановленням дати поставки продукції. 15.07.2015р. господарським судом міста Києва прийнято рішення по справі № 910/14881/15 відповідно до якого суд розтлумачив, що пункт 4.4 договору № ШБЗ-2014/316-КП, укладеного 03.06.2014р. між ТзДВ «Шахта «Білозерська» та ТОВ «Еквівес», під датою поставки передбачає дату фактичної передачі продукції у розпорядження покупця у обумовленому сторонами, у відповідних специфікаціях до договору, пункті призначення поставки. Вказана дата повинна зазначатися представником покупця на відповідних товаросупровідних документах (видатковій накладній, товаротранспортній накладній).Відповідно до пункту 4.4 договору датою поставки вважається дата, вказана представником покупця на відповідних товаросупровідних документах, наданих постачальником, про прийняття продукції. Пунктом 4.2 договору поставки передбачено, що місце пункту призначення вказується сторонами у відповідних специфікаціях до договору. У специфікації від 15.09.2014р. у пункті 3 «Умови поставки» зазначено: СРТ м. Добропілля, склад перевізника. За висновком відповідача, укладеним між сторонами договором встановлено, що моментом отримання продукції по договору та переходом права власності є дата вказана представником покупця на товаротранспортних документах, якими є видаткова накладна № Е2386 від 07.11.2014р. та декларація про прийняття вантажу № НОМЕР_1. Позивач безпідставно вважає датою поставки продукції по договору дату оформлення видаткової накладної та з цієї дати відраховує строк на оплату та період прострочення оплати. ТДВ «Шахта «Білозерська» платіжним дорученням № НОМЕР_2 від 01.04.2015р. перерахувало на розрахунковий рахунок позивача грошові кошти в сумі 124 926,07 грн. Просить у задоволенні позовних вимог відмовити.

Розглянувши матеріали справи № 908/847/15-г та заслухавши пояснення представників сторін , суд -

В С Т А Н О В И В:

03.06.2014р. між ОСОБА_1 з додатковою відповідальністю «Шахта «Білозерська» (), надалі покупець, та товариством з обмеженою відповідальністю «Еквівес» (), надалі постачальник, укладений договір № ШБЗ 2014 /316-КП, відповідно до предмету якого в порядку та на умовах передбачених цим договором, постачальник зобовязується поставити у власність покупця продукцію та / або обладнання виробничо технічного призначення, в асортименті, кількості, терміни, за ціною і з якісними характеристиками, погодженими сторонами в цьому договорі і специфікаціях, які є невідємною частиною цього договору.

Покупець зобовязується прийняти та оплатити продукцію, яка поставляється у власність, відповідно до умов договору.

Пунктом 2.5 договору передбачено, що продукція вважається переданою постачальником та прийнятою покупцем: - за фактичною кількістю продукції, поставленої в погоджене місце призначення поставки, згідно даним, зазначеним в залізничних (автомобільних) накладних, пакувальних листах.

У відповідності до умов пункту 2.7 договору постачальник зобовязаний направити свого повноважного представника (представників) для участі в прийманні продукції за кількістю і якості, і для підписання акта приймання передачі продукції та акта відповідності.

Розділом 4 договору визначені терміни та умови поставки, а саме поставка продукції здійснюється партіями в асортименті, кількості, по цінам, з якісними характеристиками та в терміни, погоджені сторонами в специфікаціях до цього договору. Умови поставки продукції DDP, згідно «Інкотермс 2000». Місце пункту призначення зазначається сторонами у відповідних специфікаціях до договору.

У підтвердження поставки постачальник зобовязаний надати покупцю наступні товаросупроводжувальні документи:- рахунок фактуру; - податкову накладну; - відповідні товаросупроводжувальні накладні: видаткову накладну, товаротранспортну накладну; - сертифікат якості; - сертифікат відповідності; - інструкцію (керівництво) з експлуатації; - технічну документацію.

Пунктом 4.4 договору визначено, що датою поставки вважається дата, зазначена представником покупця на відповідних товаросупроводжувальних документах, які надаються постачальником про приймання продукції.

У відповідності до умов пункту 4.5 договору зобовязання постачальника вважаються виконаними з моменту передачі продукції в розпорядження покупця в погодженому пункті призначення поставки. Зобовязання покупця вважаються виконаними з моменту прийняття та оплати поставленої продукції.

Пунктом 4.11 договору передбачено, що право власності на продукцію переходить від постачальника до покупця після виконання покупцем всіх необхідних процедур з приймання продукції за кількістю, якістю і комплектності та підписання покупцем видаткової накладної.

Розділом 5 договору передбачено, що ціни на продукцію, яка поставляється встановлюються сторонами у відповідних специфікаціях до договору.

Пунктом 5.3 договору визначено, що розрахунки за продукцію, яка поставляється постачальником здійснюються покупцем шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника на 60 календарний день з моменту поставки відповідної партії продукції, якщо інше, відстрочка більше 60 календарних днів не погоджена у відповідних специфікаціях до договору, У випадку якщо термін оплати припадає на неплатіжний день, оплата здійснюється на наступний банківський день.

Розділом 8 договору визначено, що договір вступає у дію з моменту його підписання обома сторонами. Сторони дійшли згоди, що у випадку належного виконання обома сторонами своїх зобовязань, термін дії договору встановлюється до 31.12.2014р. включно. У випадку не виконання (неналежного виконання) сторонами (стороною) своїх зобовязань за цим договором, термін дії договору продовжується до повного виконання сторонами всіх прийнятих на себе зобовязань.

З матеріалів справи слідує, що 26.09.2014р. між ОСОБА_1 з додатковою відповідальністю «Шахта «Білозерська» та ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Еквівес» укладена додаткова угода, якою пункт 5.3 договору змінений та погоджений в наступній редакції « Розрахунки за продукцію, яка поставляється постачальником здійснюються покупцем шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника на 30 календарний день з моменту поставки відповідної партії продукції, якщо інше, відстрочка більше 30 календарних днів не погоджена у відповідних специфікаціях до договору. У випадку якщо термін оплати припадає на неплатіжний день, оплата здійснюється на наступний банківський день.

Специфікацією від 15.09.2014р. до договору № ШБЗ- 2014/316-КП від 03.06.2014р. визначено, що поставці підлягає агрегат насосний (поживний) «Lovara» 10SV18Q = 14 м3/ч; Н= 252 м.в.ст.; N=15 кВт в кількості 1 шт. по ціні 44607,99 грн. за штуку без ПДВ; - агрегат насосний (поживний) «Lovara» 15SV17Q = 24 м3/ч; Н= 252 м.в.ст.; N=15 кВт в кількості 1 шт.по ціні 59 497,07 грн. за штуку без ПДВ, а всього з урахуванням ПДВ сума специфікації б/н від 15.09.2014р. становить 124 926,07 грн. Умови оплати: розрахунок за цією специфікацією здійснюється покупцем шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника на 30 календарний день з моменту поставки партії продукції.

Позивачем до матеріалів справи наданий рахунок на оплату по замовленню № Е-2386 від 07.11.2014р. на суму 124 926,07 грн., видаткова накладна № Е -2386 від 07.11.2014р. на суму 124 926,07 грн., довіреність № 1178 від 05.11.2014р. на імя ОСОБА_4.

Відповідачем надані документальні докази погашення суми боргу за договором № ШБЗ -2014/316-КП від 03.06.2014р., а саме платіжне доручення № НОМЕР_2 про перерахування 01.04.2015р. на користь позивача суми 124 926,07 грн.

Оцінивши надані позивачем документальні докази, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

У відповідності до положень статті 11 Цивільного кодекс у України цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки. підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є: - договори та інші право чини.

Статтею 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

У відповідності до вимог статей 526, 527 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту.

Статтею 626 Цивільного кодексу України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Відповідно до статті 6 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 173 Господарського кодексу України передбачено, що господарським визнається зобовязання, що виникає між субєктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один субєкт (зобовязана сторона, у тому числі боржник) зобовязаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого субєкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший субєкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобовязаної сторони виконання її обовязку.

Пунктом першим статті 193 Господарського Кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобовязання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обовязку не встановлений або визначений моментом предявлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Божник повинен виконати такий обовязок у семиденний строк від дня предявлення вимоги, якщо обовязок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 222 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин, що порушили майнові права або законні інтереси інших субєктів, зобовязані поновити їх, не чекаючи предявлення їм претензії чи звернення до суду.

Господарським судом міста Києва у справі № 910/14881/15 від 15.07.2015р., за позовом ОСОБА_1 з додатковою відповідальністю «Шахта «Білозерська» до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Еквівес» про тлумачення пункту 4.4 договору № ШБЗ-2014/316-КП, укладеного 03.06.2014р., виходячи із буквального значення слів та виразів, визначивши, що датою поставки вважається дата, вказана саме представником покупця на товаросупровідних документах, якими є видаткова накладна та товаротранспортна накладна, а не дата оформлення видаткової накладної, оголошена вступна та резолютивна частини рішення.

Позов задоволений частково. Розтлумачено, що пункт 4.4 договору № ШБЗ 2014/316-КП, укладеного 03.06.2014р. між ТзДВ «Шахта «Білозерська» та ТОВ «Еквівес», під датою поставки передбачає дату фактичної передачі продукції у розпорядження покупця у обумовленому сторонами, у відповідних специфікаціях до даного договору, пункті призначення поставки. Вказана дата повинна зазначатися представником покупця на відповідних товаросупровідних документах (видатковій накладній, товаротранспортній накладній).

Рішення набуло законної сили.

Предметом розгляду в рамках господарської справи № 908/847/15-г є вимоги про стягнення з відповідача суми пені 16 011,07 грн., суми 3 % річних 1293,75 грн., суми інфляційних витрат 29 857,33 грн. (заява позивача про зменшення позовних вимог № 1515 від 02.11.2015р.).

З документальних матеріалів, наданих сторонами слідує, що ТОВ «ІнТайм» здійснювало організацію перевезення вантажу за декларацією № НОМЕР_1 від 07.11.2014р. Згідно даної декларації, відправник вантажу - ТОВ «Еквівес», одержувач вантажу ТОВ «Шахта «Білозерська», пункт навантаження «Київ Лівобережний», пункт розвантаження «Добропілля», назва вантажу «насос», дата видачі 24.11.2014р.

Сторони погоджуються, що датою видачі вантажу є 24.11.2014р.

Таким чином, дата з якої необхідно розраховувати період, на протязі якого покупець повинен оплатити одержану продукцію є 25.11.2014р.

Позивач вказує, посилаючись на специфікацію до договору від 15.09.2014р., що покупець повинен був розрахуватися за поставлений товар на 30 календарний день з моменту поставки партії продукції.

Відповідач заперечує, вказуючи, що в питанні визначення терміну, на протязі якого покупець повинен був розрахуватися за отриманий товар необхідно керуватися умовами договору № ШБЗ-2014/316-КП від 03.06.2014р., а оплата за одержаний товар повинна здійснюватися на 60 календарний день з моменту поставки відповідної партії продукції, якщо інше, відстрочка більше 60 календарних днів не погоджена у відповідних специфікаціях до договору.

Слід зазначити, що фактична передача товару за видатковою накладною № Е 2386 від 07.11.2014р. мала місце 24.11.2014р., тобто вже після підписання сторонами специфікації від 15.09.2014р. та додаткової угоди від 26.09.2014р.

Приймаючи до уваги викладені обставини, суд дійшов висновку, що в питанні визначення терміну, на протязі якого відповідач повинен здійснити розрахунки за отриману на підставі видаткової накладної № Е 2386 від 07.11.2014р. продукцію (декларація № НОМЕР_1 від 07.11.2014р.), сторони повинні керуватися умовами договору № ШБЗ 2014/316-КП від 03.06.2014р. (в редакції додаткової угоди від 26.09.2014р.).

Тобто, покупець повинен був здійснити розрахунки за продукцію, яка поставляється постачальником шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника на 30 календарний день з моменту поставки відповідної партії продукції, якщо інше, відстрочка більше 30 календарних днів не погоджена у відповідних специфікаціях до договору.

Отже, покупець на виконання умов договору поставки повинен був здійснити розрахунки за отриману 24.11.2014р. продукцію до 24.12.2014р. включно.

Фактично, оплата за отриманий товар за видатковою накладною Е 2386 від 07.11.2014р. (декларація № НОМЕР_1 від 07.11.2014р.), проведена відповідчем 01.04.2015р.

Позивач просить суд стягнути з відповідача суму пені 16 011,07 грн. (заява № 1515 від 02.11.2015р. за період з 25.11.2015р. по 31.03.2015р.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, стягнення неустойки.

Згідно із ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання.

Штрафні санкції за порушення грошових зобовязань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором, ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України.

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконано (ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України).

Згідно із ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до вимог Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

З аналізу викладених правових норм слідує, що кредитор повинен визначити період, за який він має намір стягнути суму пені, проте позивач вказавши період з 25.11.2015р. по 31.03.2015р., фактично не визначив його, що позбавляє суд можливості перевірити правильність нарахування штрафної санкції в цій частині.

У позові в частині стягнення суми пені у розмірі 16011,07 грн. відмовити.

Також, позивач просить суду стягнути з відповідача суму 3 % річних 1293,75 грн. та суму інфляційних втрат 29 857,33 грн.

Відповідно до положень статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Розраховуючи суму 3 % річних позивач вказав період: - з 25.11.2015р. по 31.03.2015р., фактично не визначивши період, за який має намір стягнути суму річних, що позбавляє можливості суд перевірити правильність нарахування 3 % річних в цій частині.

У позові в частині стягнення суми 1293,75 грн. 3 % річних відмовити.

Щодо позову в частині стягнення суми інфляційних втрат у розмірі 29 857, 33 грн. за період з 07.12.2014р. 31.03.2015р.

Суд дійшов висновку, що покупець на виконання умов договору поставки повинен був здійснити розрахунки за отриману 24.11.2014р. продукцію до 24.12.2014р. включно, а отже розрахунок суми інфляційних витрат з 07.12.2014р. є неправильним.

Позовні вимоги в цій частині задовольняються судом частково в сумі 23 985, 80 грн. за період: січень березень 2015р.

В іншій частині слід відмовити.

Судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З матеріалів справи слідує, що позивачем до матеріалів справи у підтвердження оплати державного мита надана копія платіжного доручення № 106 від 02.02.2015р. на лицевій стороні якого вказується, що ТОВ «Еквівес» перерахований судовий збір у розмірі 2 671,10 грн., проте на зворотній стороні вказаного платіжного доручення зазначається про зарахування до державного бюджету суми судового збору у розмірі 1 827,00 грн.

Оскільки заявою від 02.11.2015р. позивач зменшив позовні вимоги та просить стягнути з відповідача на свою користь суму пені - 16 011,07 грн., 3 % річних 1293,75 грн., суму інфляційних втрат 29 857,33 грн., суд, визначаючи суму судового збору, який підлягає стягненню з відповідача виходить з мінімального розміру за майнові вимоги 1827,00 грн.

Стягнути з відповідача на користь позивача суму судового збору у розмірі 929,18 грн.

Керуючись ст. ст. 49,82 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 з додатковою відповідальністю «Шахта «Білозерська» (85014, Україна, Донецька область, м. Добропілля, м. Білозерське, вулиця Будівельна, будинок 17; для листування: 51400, Дніпропетровська область, м. Павлоград, вулиця Терновська, будинок 17; ) на користь ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Еквівес» (м. Київ, вулиця Магнітогорська, будинок 1; поштова адреса: 02094, м. Київ, вулиця Червоногвардійська, будинок 1, офіс 199; ) суму інфляційних витрат у розмірі 23 985 (Двадцять три тисячі девятсот вісімдесят пять) грн. 80 коп., суму судового збору у розмірі 929 (Девятсот двадцять девять) грн. 80 коп.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

В іншій частині позову відмовити.

Суддя Т.А. Азізбекян

Рішення виготовлено у повному обсязі та підписано 10.11.2015р.