КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" листопада 2015 р. Справа№ 910/26480/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Отрюха Б.В.

суддів: Михальської Ю.Б.

Тищенко А.І.

за участю представників:

від позивача: Самсонович О.А. - представник;

від відповідача 1: Кравченко В.М.-представник;

від відповідача 2: Шендрик К.О.-представник;

від відповідача 3: Руденко В.В.-представник.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства „Державний ощадний банк України"

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 12.10.2015

у справі № 910/26480/15 (суддя Головіна К.І.)

за позовом Публічного акціонерного товариства „Державний ощадний банк України"

до 1. Публічного акціонерного товариства „Всеукраїнський банк розвитку"

2. Товариства з обмеженою відповідальністю „Торгівельна компанія „Урожай"

3. Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України

про зняття арештів з майна

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство „Державний ощадний банк України" звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Публічного акціонерного товариства „Всеукраїнський банк розвитку", Товариства з обмеженою відповідальністю „Торгівельна компанія „Урожай", Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про зняття арештів з майна.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.10.2015 було відмовлено у прийнятті позовної заяви Публічного акціонерного товариства „Державний ощадний банк України" до Публічного акціонерного товариства „Всеукраїнський банк розвитку", Товариства з обмеженою відповідальністю „Торгівельна компанія „Урожай", Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду першої інстанції, позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить оскаржувану ухвалу місцевого господарського суду скасувати та прийняти постанову, якою направити справу №910/26480/15 до Господарського суду міста Києва для розгляду по суті.

В судовому засіданні представник позивача апеляційну скаргу підтримав повністю, представники відповідачів проти задоволення скарги заперечували, просили залишити її без задоволення, а оспорювану ухвалу суду першої інстанції без змін.

Заслухавши пояснення представників позивача та відповідачів, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши додані до позовної заяви матеріали, судова колегія Київського апеляційного господарського суду встановила таке.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 12.10.2015 у справі № 910/26480/15 відмовлено у прийнятті позовної заяви на підставі п. 1 ст. 62 ГПК України з посиланням на те, що вказана позовна заява не підлягає розгляду у господарських судах України.

Приймаючи вказане рішення, суд першої інстанції виходив з того, що позивач оскаржує дії органу державної виконавчої влади в особі Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, як суб'єкта владних повноважень, з огляду на що вказана справа має бути розглянута за правилами адміністративного судочинства.

Колегія суддів не може погодитись із вказаною думкою суду першої інстанції з огляду на таке.

Згідно з частиною 1 ст. 1 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Як слідує зі змісту позовної заяви, позивач, звертаючись до суду з вимогою про зняття арешту з майна відповідача 2, арешт на яке відповідачем 3 накладено під час виконавчого провадження № 48166709, відкритого за виконавчим документом, виданим на користь відповідача 1, винесено постанову про арешт на все рухоме майно відповідача 2 та оголошено заборону його відчуження, в тому числі і майно, що передане у заставу позивачу відповідно до договорів застави № 484/31/6-2 від 02.09.2011 та № 484/31/6-3 від 02.09.2011.

Водночас, Публічне акціонерне товариство „Всеукраїнський банк розвитку" та Товариство з обмеженою відповідальністю „Торгівельна компанія „Урожай", до яких позивач звернувся з позовом у цій справі, є стягувачем та боржником відповідно, у виконавчому провадженні 48166709.

Як роз'яснено п. 11 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 10 від 24.10.2011 „Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам", що господарським судам підвідомчі на загальних підставах справи зі спорів, пов'язані з визнанням права на майно, на яке накладено арешт, і про зняття з нього арешту та з розглядом позовів до юридичної особи, яка зобов'язана здійснити стягнення коштів з боржника у разі невиконання рішення з вини цієї юридичної особи (статті 60 і 87 Закону України „Про виконавче провадження"), - за умови, коли сторонами у судовому процесі є підприємства чи організації у розумінні статті 1 ГПК. Що ж до скарг, які подаються до суду на підставі статті 82 названого Закону та статті 121-2 ГПК, то, за змістом останньої з названих норм, їх розглядає виключно місцевий господарський суд, яким відповідну справу розглянуто у першій інстанції.

Водночас, пунктом 5 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 9 від 17.10.2012 „Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" роз'яснено, що відповідно до статті 60 Закону України „Про виконавче провадження" особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутись до суду з позовом про визнання права власності на майно і про зняття з нього арешту. Відповідачами у справах за цими позовами є стягувач і боржник, а справи підлягають розглядові за правилами господарського судочинства, якщо вони виникають у цивільних чи господарських правовідносинах і суб'єктний склад сторін у них відповідає вимогам статті 1 ГПК. Що ж до заперечень проти арешту (опису) майна, які не пов'язані зі спором про право на це майно, а стосуються порушень вимог виконавчого провадження з боку органів державної виконавчої служби, то їх слід розглядати за правилами статті 121 2 ГПК.

Отже, виходячи з предмету позову, з яким позивач звернувся до суду, суб'єктного складу сторін та приписів ст. 1 ГПК України, вказаний спір має розглядатися саме у господарських судах України.

З огляду на вказані обставини, суд першої інстанції не мав правових підстав для відмови у прийняття позовної заяви з підстав п. 1 ст. 62 ГПК України з посиланням на те, що позовна заява не підлягає розгляду в господарських судах України, а має розглядатися за правилами адміністративного судочинства.

За правилами ст. 106 ГПК України, у випадку скасування апеляційною інстанцією ухвали про відмову у прийнятті позовної заяви, матеріали заяви передаються на розгляд місцевого господарського суду.

Апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства „Державний ощадний банк України" підлягає задоволенню, а ухвала Господарського суду міста Києва від 12.10.2015 у справі №910/26480/15 - скасуванню. Матеріали позовної заяви направляються на розгляд до Господарського суду міста Києва.

Керуючись ст. ст. 104, 105, 106 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства „Державний ощадний банк України" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 12.10.2015 у справі № 910/26480/15 задовольнити.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 12.10.2015 у справі № 910/26480/15 скасувати.

3. Матеріали позовної заяви Публічного акціонерного товариства „Державний ощадний банк України" передати на розгляд до Господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя Б.В. Отрюх

Судді Ю.Б. Михальська

А.І. Тищенко