РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.11.2015Справа №910/20987/15

За позовомПублічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк»
ДоПриватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Брокбізнес»
Простягнення 73 960,56 грн.

Суддя Домнічева І.О.

Представники:

від позивача: Кошарський О.В. - за довіреністю;

від відповідача: Голяр І.С. - за довіреністю.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство «Брокбізнесбанк» звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Брокбізнес» про стягнення 6 285,00 грн.

Ухвалою від 14.08.2015 р. порушено провадження у справі, розгляд справи було призначено на 01.09.2015 р.

01.09.2015 р. від позивача через відділ діловодства суду надійшли документи на виконання ухвали суду.

У судовому засіданні 01.09.2015 р. було оголошено перерву до 29.09.2015 р.

29.09.2015 р. від відповідача через відділ діловодства суду надійшло клопотання про витребування доказів, яке судом було задоволено.

У судовому засіданні 29.09.2015 р. було оголошено перерву до 05.10.2015 р.

05.10.2015 р. від відповідача через відділ діловодства суду надійшли пояснення по справі та відзив на позовну заяву.

05.10.2015 р. від позивача через відділ діловодства суду надійшли додаткові документи по справі.

Ухвалою від 05.10.2015 р. продовжено строк розгляду справи відповідно до статті 69 Господарського процесуального кодексу України, у судовому засіданні було оголошено перерву до 02.11.2015 р.

30.10.2015 р. від відповідача через відділ діловодства суду надійшли пояснення по справі та заява про застосування строків позовної давності

02.11.2015 р. від позивача через відділ діловодства суду надійшли додаткові пояснення по справі.

Судове засідання 02.11.2015 р. не відбулося.

Наступне судове засідання було призначено на 03.11.2015 р.

У судовому засіданні 03.11.2015 р. було оголошено перерву до 05.11.2015 р.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримала повністю.

Представник відповідача проти позову заперечив.

В судовому засіданні 05.11.2015 р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

При розгляді матеріалів справи встановлено, наступне.

01.08.2013 р. між сторонами у справі було укладено договір № 5/8 оренди офісного приміщення.

За умовами договору (п. 1.1. та п. 1.2.) позивач передає, а відповідач приймає в строкове платне користування приміщення за Актом прийому-передачі для розташування офісу Краматорського відділення загальною площею 35,3 кв. м. за адресою: Донецька обл., м. Краматорськ, вул. Двірцева, 37, офіс 1.

Відповідно до пункту 4.1. договору, всі види платежів, що повинні сплачуватись відповідно до договору, орендар сплачує орендодавцю у формі безготівкових банківських розрахунків, шляхом перерахування відповідних грошових коштів на розрахункові рахунковий рахунок орендодавця.

Місячна орендна плата за договором становить 4 108,92 грн. у т.ч. ПДВ (пункт 4.5. договору).

Пунктом 4.6. договору сторони погодили, що орендна плата сплачується щомісячно авансом, не пізніше 10-го числа поточного місяця на підставі виставлених орендодавцем рахунків.

Відповідно до частини 1 статті 759 Цивільного кодексу України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

За користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму (частина 1 статті 759 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статей 525 та 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

З матеріалів справи вбачається, що позивач нарахував та просив суд стягнути з відповідача орендну плату з лютого 2014 року по липень 2015 року в сумі 73 960,56 грн., посилаючись на те, що відповідач користується орендованим приміщенням і за вказаний період орендні платежі позивачу не сплачувались.

У свою чергу відповідач проти позову заперечує, посилаючись на припинення договору з 30.04.2015 р., зазначає, що відповідач приміщеннями не користується та підстави для стягнення орендної плати відсутні.

Судом встановлено, що 30.09.2014 р. відповідач надіслав банку лист № 1696-04 від 15.09.2014 р. в якому повідомив про бажання розірвати договір та просить вважати його припиненим з 01.10.2014 р.

Зазначеним листом відповідач просив позивача прийняти приміщення за актом прийому-передачі.

Крім того, на підтвердження тих обставин, що відповідач не користується спірним приміщенням останнім надано Договір суборенди № 35/14 від 01.09.2014 р. про оренду іншого приміщення за адресою: Донецька обл., м. Краматорськ, вул. Соціалістична, 45, офіс 216 для розташування Краматорського відділення ПрАТ «СК «Брокбізнес» та лист № 5908/11-8 від 17.09.2015 р. Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, в якому і зазначено про зміну місцезнаходження відповідача.

Таким чином, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає орендна плата, нарахована за період з лютого 2014 року по жовтень 2014 року, у сумі 36 988,29 грн.

Відповідач не надав суду доказів оплати орендних платежів за вказаний період.

Також, позивач просить стягнути з відповідача 32 255,22 грн. втрат від інфляції, 1 677,45 грн. 3% річних і 7 396,06 грн. пені.

За приписами статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У частині першій статті 546 Цивільного кодексу України зазначено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (стаття 549 Цивільного кодексу України).

Разом з тим, обов'язок з оплати за Договором виникав у відповідача після виставлення Банком рахунків.

Позивач не подав суду жодного документального підтвердження того, що ним виставлялися рахунки Компанії в порядку пункту 4.6 Договору.

Відповідно до частини першої статті 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Таким чином, підстав для стягнення з відповідача втрат від інфляції, 3% річних і пені немає.

Відповідно до частини першої статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог чи заперечень.

Згідно з статтею 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до пункту 2.3 Постанови № 18 якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом (частина перша статті 38 ГПК України), то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами, і в такому разі у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування судового рішення з мотивів неповного з'ясування місцевим господарським судом обставин справи; крім того, неподання позивачем витребуваних господарським судом матеріалів, необхідних для вирішення спору, тягне за собою правові наслідки у вигляді залишення позову без розгляду на підставі пункту 5 частини першої статті 81 ГПК України.

Відповідач не подав суду належних та допустимих доказів, які б спростовували доводи позивача та підтверджували заперечення проти задоволення позовних вимог.

За таких обставин, позов визнається судом доведеним, обґрунтованим, та таким, що підлягає частковому задоволенню.

За приписами статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір стягується з відповідача в доход державного бюджету пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись статтями 43, 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Брокбізнес» (04050, м. Київ, вул. Білоруська, 3; ) з будь-якого рахунку, виявленого під час виконання даного рішення суду, на користь Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» (03057, м. Київ, просп. Перемоги, 41; ) 36 988 (тридцять шість тисяч дев'ятсот вісімдесят вісім) грн. 28 коп. заборгованості.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Брокбізнес» (04050, м. Київ, вул. Білоруська, 3; ) з будь-якого рахунку, виявленого під час виконання даного рішення суду, в доход державного бюджету України 1 827 (одну тисячу вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп. судового збору.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 10.11.2015 р.

Суддя І.О. Домнічева