РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про повернення апеляційної скарги

"09" листопада 2015 р. Справа № 924/1419/15

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Мельник О.В.

судді Грязнов В.В.

судді Розізнана І.В.

розглянувши апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України у м. Хмельницькому на рішення господарського суду Хмельницької області від 20.10.2015 року у справі №924/1419/15

за позовом управління Пенсійного фонду України в м. Хмельницькому

до Хмельницької обласної психіатричної лікарні №1, с. Скаржинці Ярмолінецького району Хмельницької області

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ОСОБА_1, м.Хмельницький

про стягнення 37322,30 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Хмельницької області від 20.10.2015 року у справі №924/1419/15 частково задоволено позов управління Пенсійного фонду України у м. Хмельницькому до Хмельницької обласної психіатричної лікарні №1, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ОСОБА_1 про стягнення 37322,30 грн. Стягнуто з Хмельницької обласної психіатричної лікарні №1 на користь управління Пенсійного фонду України 36827,31 грн. шкоди, 1218,00 грн. судового збору. В решті позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати його в частині відмови в задоволенні позовних вимог та прийняти нове рішення, яким задоволити позовні вимоги управління Пенсійного фонду у м. Хмельницькому в повному обсязі.

Вивчивши зміст апеляційної скарги, колегія суддів Рівненського апеляційного господарського суду дійшла висновку про відсутність підстав для прийняття апеляційної скарги до розгляду з огляду на наступне.

Відповідно до ч.3 ст.97 ГПК України до скарги додаються докази сплати судового збору.

Апелянтом оскаржується рішення суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог на суму 494,99 грн.

Однак, Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору" виключено положення про обчислення ставки судового збору виходячи з оспорюваної суми.

Згідно пп.4 п.2 ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір" (в редакції від 26.09.2015 року) з апеляційної скарги на рішення суду встановлено ставку судового збору у розмірі 110% ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

Відповідно до ч. 2 ст. 101 апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Враховуючи вищевикладене, ставка судового збору обраховується від повної ціни позову, що була визначена при поданні позовної зави до суду.

При зверненні до суду першої інстанції позивач мав сплатити ставку судового збору в 1,5 відсотка ціни позову (37322,30 грн. х 1.5%), але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати станом на 01.01.2015 року.

Законом України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" встановлено з 1 січня 2015 року мінімальний розмір заробітної плати в сумі 1218 грн.

Тому, при поданні апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апелянту належало сплатити 1339,80 грн. судового збору (110% від 1218 грн.).

Як вбачається з матеріалів поданої апеляційної скарги, всупереч наведеним вище вимогам чинного законодавства, скаржником при зверненні до суду апеляційної інстанції не було долучено документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених законом порядку та розмірі.

Натомість, разом з апеляційною скаргою, апелянтом подано клопотання про звільнення його від сплати судового збору, яке обґрунтоване тим, що бюджетом на 2015 рік кошти на сплату Пенсійним фондом України судового збору передбачені не були.

Відповідно до ст. 5 Закону України "Про судовий збір" (в редакції Закону України № 629-VIII від 16.07.15 року), Пенсійний фонд України та його територіальні управління відсутні в переліку осіб, які звільнені від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях.

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про судовий збір" суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті. При цьому слід зазначити, що за приписами норм вказаної статті звільнення від сплати судового збору є правом суду, а відповідна заява сторони розглядається виходячи із визначених стороною обставин, що унеможливлюють сплату судового збору та підтвердження цих обставин належними доказами.

При вирішенні питання про звільнення від сплати судового збору управління Пенсійного фонду України у м. Хмельницькому при зверненні до суду за захистом свого права потрібно з'ясувати, чи призводить вимога сплати судового збору за конкретних обставин справи до обмеження заявника на доступ до суду.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визначено, що суди при розгляді справ застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (надалі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У Справі "Креуз проти Польщі" (п.53, "Case of Kreuz v. Poland", рішення Європейського суду з прав людини від 19.06.2001р., надалі - Рішення) суд постановив, що "Право на суд", закріплене п.1 ст.6 Конвенції, не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому, що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Зокрема, такими обмеженнями є сплата судового збору при зверненні особи до суду.

Рішення Європейського суду з прав людини (п.60) постановляє, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв'язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду, яке є саме по собі таким, що суперечить пункту 1 статті 6 Конвенції.

Виходячи з аналізу норм законодавства України та практики Європейського суду з прав людини, колегія суддів дійшла висновку, що вимога сплати судового збору при зверненні Пенсійного фонду України за захистом порушеного, оспорюваного або невизнаного права до суду, не є такою, що обмежує його право доступу до суду.

Відповідно до п.2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору" зобов'язано Кабінет Міністрів України забезпечити відповідне фінансування державних органів, які позбавляються пільг щодо сплати судового збору.

З огляду на викладене, якщо доводи скаржника про обмеження чи неможливість захисту прав та інтересів при зверненні до суду пов'язані лише з відсутністю коштів, призначених для сплати судового збору, суд приймає до уваги і те, що сама держава, в особі законодавця, позбавила Пенсійний фонд України та його територіальні управління пільги зі сплати судового збору та визначила шляхи вирішення вказаних фінансових питань.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 97 ГПК України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається апеляційним господарським судом, якщо до скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Враховуючи наведене, судова колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга управління Пенсійного фонду України у м. Хмельницькому не приймається до розгляду та підлягає поверненню.

Після усунення обставин, що стали причиною повернення скарги, зазначених у п. 3 ч.1 ст. 97 ГПК, апелянт має право повторно подати апеляційну скаргу у загальному порядку. У разі пропуску строку оскарження апеляційна скарга має бути подана повторно лише з мотивованим клопотанням про його відновлення.

Керуючись п. 3 ч.1 ст.97 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити управлінню Пенсійного фонду України в задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору.

2. Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України у м. Хмельницькому на рішення господарського суду Хмельницької області від 20.10.2015 року у справі №924/1419/15 - повернути заявнику.

3. Справу №924/1419/15 повернути господарському суду Хмельницької області.

Додаток: заявнику - матеріали скарги на 2 арк. з додатками до неї на 8 арк.

Головуючий суддя Мельник О.В.

Суддя Грязнов В.В.

Суддя Розізнана І.В.