ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.11.2015 року Справа № 912/1387/15

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Вечірка І.О. (доповідач)

суддів: Кузнецова В.О., Науменка І.М.

секретар: Ситникова М.Ю.

представники сторін:

від позивача: Раєвський В.В., представник, довіреність №2309-К-Н-О від 04.06.15;

відповідач: в судове засідання не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2

на рішення господарського суду Кіровоградської області від 13.08.2015 року

у справі № 912/1387/15

за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк", Дніпропетровськ

до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2, м. Знам'янка Кіровоградської області

про стягнення 92 075,23 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Кіровоградської області від 13.08.2015 року у справі № 912/1387/15 (головуючий суддя Макаренко Т.В., судді - Наливайко Є.М., Шевчук О.Б.) позовні вимоги задоволено повністю. Стягнуто з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" заборгованість по кредиту в сумі 53 000,00 грн.; заборгованість по процентам - 27 325,12 грн., пеню в сумі 8 026,90 грн., заборгованість по комісії за користування кредитом - 3 723,21 грн., а також судовий збір в розмірі 1 841,50 грн.

Не погодившись із вказаним рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення господарського суду Кіровоградської області від 13.08.2015 року, позовні вимоги залишити без задоволення, судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на позивача.

Апеляційна скарга мотивована тим, що:

- господарський суд в оскаржуваному рішенні помилково посилається на докази , які фактично не містяться в матеріалах справи і не можуть бути надані у зв'язку з їх відсутністю в природі. Так, суд посилався на договір банківського рахунку № KGZWKG180W від 26.11.2008 року, який фактично не був наданий до матеріалів справи та відповідно до пояснень представника позивача між сторонами не укладався. Також суд посилався на заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, яка відповідачем не підписувалась та фактично відсутня в матеріалах справи;

- довідка Банку від 01.04.2015 року № 08.7.0.0.0/38 видана самим Банком та містить інформацію про встановлення кредитного ліміту, а не про надання кредиту як зазначено в рішенні суду. Зазначена довідка суперечить наданому позивачем розрахунку заборгованості, оскільки позивач рахує штрафні санкції від суми 53 000,00 грн. Проте, відповідно до довідки про розміри встановлених кредитів наданої позивачем вбачається, що сума, на яку встановлено кредитний ліміт 02.03.2014 року становить 52 561,59 грн.;

- банківські виписки рахунку боржника № НОМЕР_1 за період з 20.12.2013 року по 16.02.2015 року не містять жодних доказів надання та використання відповідачем кредитного ліміту, оскільки в них вбачається надходження на розрахунковий рахунок коштів від клієнтів відповідача та внесення готівки в касу самим відповідачем, а також проведення розрахунків відповідачем з контрагентами за товари, роботи та послуги;

- суд першої інстанції, приймаючи рішення не встановив дати утворення дебетового сальдо на поточному рахунку.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 01.09.2015 року апеляційну скаргу прийнято до розгляду, розгляд справи призначено у судовому засіданні на 23.09.2015 року.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 23.09.2015 року розгляд апеляційної скарги відкладено на 07.10.2015 року.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційної господарського суду від 07.10.2015 року розгляд апеляційної скарги відкладено на 26.10.2015 року.

26.10.2015 року на адресу Дніпропетровського апеляційного господарського суду від відповідача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

В судовому засіданні 26.10.2015 року оголошувалась перерва до 28.10.2015 року.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 28.10.2015 року продовжено строк розгляду апеляційної скарги на 15 днів, розгляд справи відкладено на 09.11.2015 року.

Представник позивача в судовому засіданні 09.11.2015 року висловив заперечення проти доводів апеляційної скарги.

Відповідач наданими йому процесуальними правами не скористався та не забезпечив явку в судове засідання свого повноважного представника, хоча про час та місце судового засідання повідомлений належним чином.

Беручи до уваги, що неявка в судове засідання відповідача не перешкоджає перегляду справи по суті, матеріали справи є достатніми для розгляду апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про перегляд справи по суті за відсутністю відповідача.

Заслухавши пояснення представника позивача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту з'ясування та доведеність всіх обставин, що мають значення для справи, судова колегія апеляційного господарського суду приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

20.04.2015 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" звернулось в господарський суд Кіровоградської області з позовною заявою до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про стягнення 92 075,23 грн.

Ухвалою господарського суду Кіровоградської області від 21.04.2015 року зазначену позовну заяву прийнято до розгляду, розгляд справи призначено в судовому засіданні на 14.05.2015 року.

Ухвалою господарського суду Кіровоградської області від 14.05.2015 року розгляд справи відкладено на 21.05.2015 року.

Ухвалою господарського суду Кіровоградської області від 21.05.2015 року розгляд справи відкладено на 02.06.2015 року.

Ухвалою господарського суду Кіровоградської області від 02.06.2015 року розгляд справи відкладено на 09.07.2015 року.

В судовому засіданні 09.07.2015 року оголошувалась перерва до 27.07.2015 року.

Ухвалою господарського суду Кіровоградської області від 27.07.2015 року розгляд справи відкладено на 31.07.2015 року.

Ухвалою господарського суду Кіровоградської області від 31.07.2015 року розгляд справи відкладено на 03.08.2015 року.

Ухвалою господарського суду Кіровоградської області від 03.08.2015 року розгляд справи відкладено на 13.08.2015 року.

Рішенням господарського суду Кіровоградської області від 13.08.2015 року позовні вимоги задоволено повністю. Стягнуто з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" заборгованість по кредиту в сумі 53 000,00 грн.; заборгованість по процентам - 27 325,12 грн., пеню в сумі 8 026,90 грн., заборгованість по комісії за користування кредитом - 3 723,21 грн., а також судовий збір в розмірі 1 841,50 грн. (т. 2, а. с. 194-196).

Розглядаючи питання про законність та обґрунтованість прийнятого місцевим господарським судом рішення від 13.08.2015 року, суд апеляційної інстанції враховує наступне.

Звертаючись із позовною заявою позивач посилався на те, що 27.01.2012 року Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 подано до Публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" заяву про відкриття поточного рахунку, відповідно до якої відповідач приєднався до "Умов та Правил надання банківських послуг", тарифів Банку, що розміщені в мережі Інтернет на сайті http://privatbank.ua, які разом із заявою складають Договір банківського обслуговування від 27.01.2012 року та взяв на себе зобов'язання виконувати умови договору. Позивач свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредитний ліміт в розмірі 53 000,00 грн. У зв'язку із порушенням відповідачем зобов'язань за договором обслуговування кредитних лімітів на поточному рахунку станом на 16.02.2015 року відповідач мав заборгованість в розмірі 92 075,23 грн., яка складається з:

- 53 000,00 грн. - заборгованості за кредитом, яка виникла за період з 01.04.2014 року по 16.02.2015 року;

- 27 325,12 грн. - заборгованості по процентам за користування кредитом, яка виникла за період з 27.11.2013 року по 16.02.2015 року;

- 8 026,90 грн. - пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, яка виникла за період з 14.11.2012 року по 16.02.2015 року;

- 3 723,21 грн. - заборгованості по комісії за користування кредитом, яка виникла за період з 03.03.2014 року по 16.02.2015 року.

Розглянувши заявлені вимоги позивача, місцевий господарський суд дійшов висновку про їх задоволення в повному обсязі.

Як вбачається з матеріалів справи, 27.01.2012 року відповідачем - Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 було підписано заяву про відкриття у ПАТ КБ "ПриватБанк" поточного рахунку та картку зі зразками підписів і відбитка печатки (т. 1, а. с. 209).

Відповідно до статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з частинами 1, 2 статті 639 Цивільного кодексу України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Таким чином, заява про відкриття поточного рахунку, Умови та Правила надання банківських послуг, Тарифи банку, що розміщені в мережі Інтернет, засвідчені копії яких містяться в матеріалах справи, свідчать про укладення між сторонами договору банківського обслуговування.

Укладений між сторонами у справі кредитний договір не суперечить чинному законодавству, складений у письмовій формі, а своїм підписом в графі "Підпис" на заяві, що разом з Умовами складає кредитний договір, відповідач підтвердив свою згоду з умовами даного кредитного договору.

Із змісту зазначеної заяви вбачається, що підписавши цю заяву, відповідач погоджується із Умовами та Правилами надання банківських послуг, у тому числі з Умовами та Правилами обслуговування за Розрахунковими картками, що розміщені на сайті Банку http://privatbank.ua, https://client-bank.privatbank.ua, тарифами Банку, які разом з цією заявою та карткою із зразками підписів і відбитка печатки складають Договір банківського обслуговування. Крім того, підписавши дану заяву відповідач приєднався і зобов'язався виконувати умови, викладені в Умовах та Правилах надання банківських послуг, Тарифах ПриватБанку - Договорі банківського обслуговування в цілому. Сторони погодили, що відносини між Банком та Клієнтом можуть вирішуватись як шляхом підписання окремих договорів або додаткових угод до даного договору, так і шляхом обміну інформації/узгодження щодо банківського обслуговування з клієнтом через веб-сайт банку (www.pb.ua або інший Інтернет - /SMS-ресурс, зазначений Банком).

Крім того, даною заявою сторонами погоджено, що при укладенні договорів, а також додаткових угод до них Банк і Клієнт допускають використання факсимільного відтворення печатки Банку і підпису особи, уповноваженої підписувати договори й угоди до них від імені Банку, здійсненого за допомогою засобів копіювання.

Відповідно до вказаної заяви відповідач просив відкрити йому поточний рахунок № НОМЕР_1, картковий рахунок № 2505, тип корпоративної картки blitz business, № 883379.

Проте, як було правильно встановлено судом першої інстанції рахунок № НОМЕР_1 вже було раніше відкрито банком відповідачу згідно договору банківського рахунку за № KGZWKG180W від 26.11.2008 року.

Із пояснень позивача, наданих в суді першої інстанції вбачається, що підписавши заяву про відкриття поточного рахунку від 27.01.2012 року відповідач скористався новим для нього банківським продуктом - обслуговування карткою одного і того ж самого рахунку № НОМЕР_1.

Умови кредитування рахунку передбачені пунктом 3.2.1 Умов та Правил надання банківських послуг (надалі - Умови та Правила), розміщених в мережі Інтернет на сайті http://privatbank.ua, якими зокрема, встановлено вид та мету надання кредиту, порядок його видачі та погашення (підпункти 3.2.1.1.3, 3.2.1.4.7, 3.2.1.4.8), умови щодо визначення кредитного ліміту (підпункти 3.2.1.1.5-3.2.1.1.7), строк користування кредитом (підпункти 3.2.1.1.11, 3.2.1.6.1), строк повернення кредиту (підпункт 3.2.1.1.8), розмір, порядок розрахунку та сплати процентів за користування кредитом (підпункти 3.2.1.1.12, 3.2.1.4.3, 3.2.1.4.9), права й обов'язки сторін (підпункт 3.2.1.2), відповідальність сторін (підпункт 3.2.1.5).

Відповідно до підпунктів 3.2.1.1.3, 3.2.1.1.4 Умов та Правил, в редакції чинній на момент підписання заяви, кредит надається в обмін на зобов'язання клієнта по поверненню кредиту, сплаті відсотків та винагороди. При цьому, Банк не оплачує витрати Клієнта у випадку надходження на його рахунок документів на примусове списання (стягнення) коштів, при забороні проведення операцій по рахунку.

Згідно з підпунктами 3.2.1.1.5, 3.2.1.1.6 Умов та Правил ліміт кредитування Банком розраховується за внутрішньобанківською методикою на підставі даних про рух коштів по поточному рахунку, платоспроможності Клієнта інших показників. Банк має право в односторонньому порядку змінити розмір ліміту кредитування.

У відповідності з підпунктом 3.2.1.4.3 Умов та Правил сплата відсотків за користування кредитом, розрахованих згідно з підпунктами 3.2.1.4.1, 3.2.1.4.2, проводиться в порядку, зазначеному в підпунктах 3.2.1.1.1, 3.2.1.2.1.4, 3.2.1.2.2.8. Відсотки, несплачені після закінчення періоду безперервного користування кредитом, вважаються простроченими (крім випадків розірвання кредиту згідно підпунктом 3.2.1.2.3.4). Сплата відсотків може бути проведена Клієнтом також з інших належних йому рахунків у встановленому законом порядку.

Згідно з підпунктом 3.2.1.4.4 Умов та Правил Клієнт сплачує Банку винагороду за використання ліміту відповідно до підпунктів 3.2.1.1.6, 3.2.1.2.3.2, 1-го числа кожного місяця у розмірі 0,9 % від суми максимального сальдо кредиту, що існувало на кінець банківського дня за попередній місяць в порядку, передбаченому Умовами та Правилами надання банківських послуг. Банк може за своїм розсудом не стягувати зазначену комісію у разі, якщо максимальне сальдо кредиту, що існувало на кінець банківського дня за попередній календарний місяць, не перевищувало 100 гривень.

Відповідно до підпункту 3.2.1.4.5 Клієнт сплачує Банку винагороду за користування кредитом згідно з підпунктом 3.2.1.4.4.

В підпункті 3.2.1.1.16 Умов та Правил зазначено, що при укладанні договорів та угод, або вчиненні інших дій, що свідчать про приєднання Клієнта до "Умов та Правил надання банківських послуг"(або у формі "Заяви про відкриття поточного рахунку та картки із зразками підписів і відбитка печатки" або у формі авторизації кредитної угоди в системах клієнт-банк / інтернет клієнт-банк, або у формі обміну паперовою чи електронною інформацією, або в будь-якій іншій формі), Банк і Клієнт допускають використання підписів Клієнта у вигляді електронно-цифрового підпису та/або підтвердження через пароль, спрямований Банком через верифікований номер телефону, який належить уповноваженій особі Клієнта з правом "першої" підпису. Підписання договорів та угод таким чином прирівнюється до укладання договорів та угод у письмовій формі.

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України та статті 174 Господарського кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші угоди (правочини), передбачені законом.

Згідно частиною 1 статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

У відповідності до статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Відповідно до статей 509, 510 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор вправі вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Сторонами у зобов'язанні є боржник і кредитор.

У відповідності до статей 525, 526 Цивільного кодексу України та статті 193 Господарського кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином, у встановлений строк, відповідно до закону, інших правових актів, договору, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, крім передбачених законом випадків.

Відповідно до статті 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Згідно з статтею 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника відсотків від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання відсотків встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір відсотків, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

У відповідності до частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статей 610-612 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач свої зобов'язання щодо надання кредиту відповідачу виконав належним чином, що підтверджується матеріалами даної справи. Так, відповідачеві було встановлено кредитний ліміт, зокрема з 30.01.2012 року в розмірі 23 000,00 грн., з 01.08.2012 року в розмірі 46 000,00 грн., з 04.03.2013 року в розмірі 50 000,00 грн., з 13.03.2013 року в розмірі 53 000,00 грн., з 01.03.2014 року в розмірі 53 000,00 грн., з 02.03.2014 року в розмірі 52 561,59 грн. Зазначений факт підтверджується довідкою Банку від 01.04.2015 року № 08.7.0.0.0/38 та банківськими виписками з рахунку відповідача № НОМЕР_1 за період з 20.12.2013 року по 16.02.2015 року, а також копіями меморіальних ордерів № 034Д від 30.01.2012 року на суму 23 000,00 грн., № 0003 від 01.08.2012 року на суму 23 000,00 грн., № OMCL від 04.03.2013 року на суму 4 000,00 грн., № 06ТМ від 13.03.2013 року на суму 3 000,00 грн. (т. 1, а. с. 52-55; т. 2, а. с. 175-178).

Користування відповідачем кредитними коштами підтверджується також випискою по банківському рахунку відповідача № НОМЕР_1 за період з 20.12.2013 року по 16.02.2015 року.

Проте, відповідач взяті на себе зобов'язання по поверненню кредитних коштів, сплаті відсотків та комісії належним чином не виконав.

Вказані обставини відповідачем під час розгляду справи в місцевому суді не спростовані належними і допустимими доказами.

Стосовно вимоги позивача про стягнення з відповідача пені в розмірі 8 026,90 грн., нарахованої за період з 14.11.2012 року по 16.02.2015 року, колегія суддів враховує наступне.

Із поданого позивачем розрахунку заборгованості пені вбачається, що пеня була нарахована на заборгованість з процентів та заборгованість з комісії за періоди: з 02.11.2012 року по 14.11.2012 року, з 15.11.2012 року по 04.01.2013 року, з 08.01.2013 року по 04.09.2013 року, за 18.09.2013 року, з 19.09.2013 року по 09.01.2014 року, за 09.01.2014 року, з 10.01.2014 року по 04.09.2014 року, з 01.04.2014 року по 16.02.2015 року.

Згідно частиною 1 статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Згідно статей 218, 229, 230, 231 Господарського кодексу України боржник несе господарсько-правову відповідальність за невиконання ним грошового зобов'язання шляхом застосування до нього господарських санкцій.

У відповідності до статей 546, 549, 550 Цивільного кодексу України зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою (штрафом або пенею) - грошовою сумою або іншим майном, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Підпунктом 3.2.1.1.13 Умов та Правил при порушенні Клієнтом будь-якого з грошових зобов'язань, Клієнт сплачує Банку відсотки та пеню за користування кредитом від суми залишку непогашеної заборгованості і розмірі, передбаченому цим розділом Умов та Правил.

Згідно частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Сторонами встановлено інший строк нарахування пені, що не суперечить зазначеній вище нормі Господарського кодексу України. Так, в підпункті 3.2.1.5.4 Умов та Правил зазначено, що нарахування неустойки за кожен випадок порушення зобов'язань, передбачених підпунктами 3.2.1.5.1, 3.2.1.5.2, 3.2.1.5.3 здійснюється на протязі 3 років з дня, коли відповідне зобов'язання повинно бути виконаним.

Відповідно до підпункту 3.2.1.5.1 при порушенні Клієнтом будь-якого із зобов'язань по сплаті відсотків за користування кредитом, передбачених підпунктами 3.2.1.2.2, 3.2.1.4.1, 3.2.1.4.2, 3.2.1.4.3, термінів повернення кредиту, передбачених підпунктами 3.2.1.1.8, 3.2.1.2.2.3, 3.2.1.2.3.4, винагороди, передбаченого підпунктами 3.2.1.2.2, 3.2.1.4.4, 3.2.1.4.5, 3.2.1.4.6 Клієнт виплачує Банку за кожний випадок порушення пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла у період, за який сплачується пеня, (у % річних) від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Відповідні умови відповідальності при порушенні Клієнтом зобов'язань по сплаті відсотків за користування кредитом, а також інших зобов'язань, пов'язаних з наданням кредитних коштів були передбачені і після внесення в наступному змін та доповнень до "Умов та Правил надання банківських послуг" (т. 3, а. с. 6-31).

Врахувавши викладене та встановивши факт порушення відповідачем зобов'язань з повернення кредиту і процентів за користування кредитними коштами згідно з Договором про банківське обслуговування від 27.01.2012 року, перевіривши правильність здійсненого позивачем розрахунку суми пені, з урахуванням її часткового погашення, суд першої інстанції дійшов до правомірного висновку, що вимога про стягнення з відповідача пені у розмірі 8 026,90 грн., нарахованої за період з 14.11.2012 року по 16.02.2015 року, є обґрунтованою.

Таким чином, факт наявності заборгованості за спірним договором в загальному розмірі 92 075,23 грн., в тому числі 53 000,00 грн. заборгованості за кредитом, 27 325,12 грн. заборгованості по відсоткам за користування кредитними коштами, 8 026,90 грн. пені, а також 3 723,21 грн. заборгованості по комісії за користування кредитом підтверджується матеріалами справи.

Доводи апеляційної скарги про те, що заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг відповідачем не підписувалась та фактично відсутня в матеріалах справи, спростовуються матеріалами справи, оскільки така заява від 03.07.2012 року засвідчена підписом та відтиском печатки із зазначенням "Суб'єкт підприємницької діяльності Фізична особа ОСОБА_2" (т. 1, а. с. 210).

З огляду на викладене колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з висновками суду першої інстанції про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

За наведених обставин, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції прийнято з повним, всебічним та об'єктивним з'ясуванням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим, правові підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Відповідно до частини 1 статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір за подання апеляційної скарги покладається на відповідача.

З урахуванням викладеного, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення господарського суду Кіровоградської області від 13.08.2015 року необхідно залишити без змін.

Керуючись статтями 99, 101. 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Кіровоградської області від 13.08.2015 року у справі № 912/1387/15 залишити без змін.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку у двадцятиденний строк до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 13.11.2015 року.

Головуючий суддя І.О. Вечірко

Суддя В.О. Кузнецов

Суддя І.М. Науменко