КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" листопада 2015 р. Справа№ 910/15563/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Отрюха Б.В.

суддів: Михальської Ю.Б.

Тищенко А.І.

за участю представників:

від прокуратури: не зявилися;

від позивача 1: Яковлєв О.І.-представник;

від позивача 2: Станішевський І.С.-представник;

від відповідача: Матвеєва В.П. - представник.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства „Національна акціонерна компанія „Нафтогаз України"

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 16.10.2015

у справі № 910/15563/14 (суддя Смирнова Ю.М.)

за позовом виконувача обов'язків прокурора Шевченківського району м.Києва в інтересах держави в особі:

1) Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, 2) Публічного акціонерного товариства „Національна акціонерна компанія „Нафтогаз України"

до Публічного акціонерного товариства „Київенерго"

про стягнення 165 315,28 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 07.10.2014 у справі №910/15563/14 позов задоволено повністю, присуджено до стягнення з Публічного акціонерного товариства „Київенерго" на користь Публічного акціонерного товариства „Національна акціонерна компанія „Нафтогаз України" 36 286,58 грн.- 3% річних. В іншій частині позову відмовлено. Також присуджено до стягнення з відповідача на користь Державного бюджету України судовий збір у розмірі 725,73 грн., з Публічного акціонерного товариства „Національна акціонерна компанія „Нафтогаз України" на користь Державного бюджету України судовий збір у розмірі 1 290,29 грн., з Міністерства енергетики та вугільної промисловості України на користь Державного бюджету України судовий збір у розмірі 1 290,29 грн.

03.11.2015 на виконання вказаного рішення Господарським судом міста Києва видано відповідні накази.

До Господарського суду міста Києва надійшла заява Публічного акціонерного товариства „Київенерго" про визнання таким, що не підлягає виконанню, наказу Господарського суду міста Києва від 03.11.2014 у справі № 910/15563/14.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 16.10.2015р. заяву ПАТ „Київенерго" задоволено частково, визнано наказ Господарського суду міста Києва від 03.11.2014 №910/15563/14 таким, що не підлягає виконанню в частині стягнення з Публічного акціонерного товариства „Київенерго" на користь Публічного акціонерного товариства „Національна акціонерна компанія „Нафтогаз України" 25 031,95 грн.- 3% річних.

Не погоджуючись з зазначеною ухвалою місцевого господарського суду ПАТ „НАК „Нафтогаз України" звернулося до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду міста Києва від 16.10.2015 у справі № 910/15563/14 та відмовити ПАТ „Київенерго" у задоволенні заяви про визнання наказу по справі № 910/15563/14 таким, що не підлягає виконанню .

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями апеляційну скаргу ПАТ „НАК „Нафтогаз України" у справі № 910/15563/14 передано на розгляд колегії суддів у складі: Головуючого судді Отрюха Б.В., суддів Михальської Ю.Б. та Тищенко А.І.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 30.10.2015 апеляційну скаргу прийнято до провадження, розгляд справи призначено на 12.11.2015 та призначено розгляд справи № 910/15563/14 у судовому засіданні за участю прокурора та представників сторін.

В судове засідання 12.11.2015 року прокурор не з'явився та про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином. Після обговорення судова колегія дійшла висновку, що неявка прокурора не перешкоджає розгляду апеляційної скарги по суті.

В судовому засіданні 12.11.2015 року представник позивача 2 підтримав вимоги апеляційної скарги. Представник позивача 1 підтримав вимоги апеляційної скарги позивача 2. Представник відповідача проти вимог апеляційної скарги заперечувала з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу.

Дослідивши докази, що є у справі, заслухавши пояснення, представників позивача 1, позивача 2 та відповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваної ухвали суду, апеляційний господарський суд встановив наступне.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, Київський апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.5 ст.106 ГПК України апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення місцевого господарського суду.

Відповідно до ст.101 ГПК України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Згідно з ч. 4 ст. 117 ГПК України господарський суд у разі видачі наказу помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин, визнає наказ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково.

З 06.06.2015р. набрав чинності Закон України „Про внесення змін до деяких законів України щодо стабілізації фінансового стану Національної акціонерної компанії „Нафтогаз України" від 14.05.2015 року № 423- VIII.

Цим законом внесено зміни до Закону України „Про засади функціонування ринку природного газу". Зокрема, ст. 18 Закону доповнено частиною 13 такого змісту:

„13. Заборгованість теплогенеруючих та/або теплопостачальних організацій за природний газ, спожитий в період з 1 січня 2014 року до 31 грудня 2014 року (без урахування пені, штрафних та фінансових санкцій, що підлягають стягненню на підставі рішення суду), не погашена на день набрання чинності Законом України „Про внесення змін до деяких законів України щодо стабілізації фінансового стану Національної акціонерної компанії „Нафтогаз України", підлягає реструктуризації шляхом розстрочення на 24 місяці на підставі типового договору про реструктуризацію заборгованості.

Ця реструктуризація здійснюється за умови погашення в трьохмісячний строк з дня набрання чинності Законом України „Про внесення змін до деяких законів України щодо стабілізації фінансового стану Національної акціонерної компанії „Нафтогаз України" теплогенеруючими та/або теплопостачальними організаціями заборгованості за природний газ, спожитий до 1 січня 2014 року (без урахування пені, штрафних та фінансових санкцій, що підлягають стягненню на підставі рішення суду), що залишилася непогашеною на день набрання чинності Законом України „Про внесення змін до деяких законів України щодо стабілізації фінансового стану Національної акціонерної компанії „Нафтогаз України".

Зазначені пені, штрафні та фінансові санкції підлягають списанню та не можуть бути предметом подальшого продажу за умови виконання вимог цієї частини".

З наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що в трьохмісячний строк з дня набрання чинності Законом України „Про внесення змін до деяких законів України щодо стабілізації фінансового стану Національної акціонерної компанії „Нафтогаз України" боржником було сплачено на користь стягувача 35 473 481,09 грн. заборгованості за природний газ, спожитий до 1 січня 2014 року (без урахування пені, штрафних та фінансових санкцій, що підлягають стягненню на підставі рішення суду), що залишилася непогашеною на день набрання чинності Законом України „Про внесення змін до деяких законів України щодо стабілізації фінансового стану Національної акціонерної компанії „Нафтогаз України".

Внаслідок цього згідно з ч. 13 ст. 18 Закону України „Про засади функціонування ринку природного газу" заборгованість ПАТ „Київенерго" перед ПАТ „НАК „Нафтогаз України" за рішенням Господарського суду міста Києва від 07.10.2014 у справі № 910/15563/14, по сплаті 3% річних у розмірі 36 286,58 грн. підлягає списанню та не може бути предметом подальшого продажу.

Отже, на день подання цієї заяви обов'язок боржника - ПАТ „Київенерго" щодо сплати коштів згідно з наказом Господарського суду міста Києва від 03.11.2014 №910/15563/14 про стягнення коштів з ПАТ „Київенерго" на користь ПАТ "НАК „Нафтогаз України" відсутній.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, а саме витягу з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень, що в ході виконавчого провадження з виконання наказу Господарського суду міста Києва від 03.11.2014 №910/15563/14 було стягнуто з відповідача частину із присудженої до стягнення суми коштів - у розмірі 11 254,63 грн.

Оскільки положення ст. 117 Господарського процесуального кодексу України пов'язують можливість визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, зокрема, у зв'язку з припиненням добровільним виконанням боржником відповідного обов'язку, а сума коштів у розмірі 11 254,63 грн. була стягнута з відповідача в примусовому порядку, підстави для визнання наказу Господарського суду міста Києва від 03.11.2014 №910/15563/14 в частині стягнення з відповідача 11 254,63 грн. відсутні.

З урахуванням викладеного, на підставах, встановлених Законом України „Про засади функціонування ринку природного газу" обов'язок Публічного акціонерного товариства „Київенерго" зі сплати присудженої до стягнення рішенням Господарського суду міста Києва від 07.10.2014 у справі №910/15563/14 суми 3% річних відсутній, то заява відповідача про визнання таким, що не підлягає виконанню наказу Господарського суду міста Києва від 03.11.2014 №910/15563/14 в частині стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 25 031,95 грн. (сума коштів, яка не була стягнута в ході виконавчого провадження), є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Щодо заперечень позивача проти віднесення 3% річних до штрафних або фінансових санкцій, то колегія суддів зазначає наступне.

Згідно із правовою позицією Верховного Суду України інфляційні витрати та 3% річних є спеціальним видом цивільно-правової відповідальності за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Отже, проценти, передбачені ст. 625 ЦК України, не є штрафними санкціями.

Водночас, відповідно до п. 4 ст. 2 Закону України „Про деякі питання заборгованості підприємств оборонно-промислового комплексу - учасників Державного концерну „Укроборонпром" та забезпечення їх стабільного розвитку" передбачено, що списанню підлягають заборгованість (у тому числі встановлена судовими рішеннями та реструктуризована) з пені, штрафних та фінансових санкцій (3 % річних та індекс інфляції), які нараховані підприємствам оборонно-промислового комплексу на заборгованість за природний газ та послуги з його транспортування, теплову енергію, електричну енергію та надані послуги з водопостачання та водовідведення станом на 1 вересня 2012 року і не сплачені станом на дату набрання чинності цим Законом.

Крім того, віднесення 3% річних до „фінансових санкцій" також було закріплено законодавцем у Законі України, який на даний час вже втратив чинність, а саме у Законі України „Про деякі питання заборгованості за спожитий природний газ та електричну енергію", у статті 2.2 вказаного Закону.

Отже, віднесення 3% річних саме до фінансових санкцій законодавцем було унормовано як раніше, так і на даний час, тому заперечення позивача проти списання 3% річних судом є необгрунтованими.

Враховуючи погашення суми стягнутого за рішенням суду судового збору та беручи до уваги списання сум пені та 3% річних, які підлягали стягненню згідно рішення Господарського суду міста Києва № 910/3056/13 від 20.03.2013 року, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції обґрунтовано визнав наказ Господарського суду міста Києва № 910/15563/14 від 03.11.2014 року таким, що не підлягає виконанню в частині стягнення з ПАТ „Київенерго" на користь ПАТ „НАК „Нафтогаз" 25 031,95 грн. 3 % річних.

Зважаючи на наведене вище, колегія суддів дійшла висновку про те, що ухвалу Господарського суду міста Києва від 16.10.2015 року по справі № 910/15563/14, прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства „Національна акціонерна компанія „Нафтогаз України" задоволенню не підлягає.

Відповідно до викладеного, керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105, 106, 117 ГПК України Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства „Національна акціонерна компанія „Нафтогаз України" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 16.10.2015 року у справі № 910/15563/14 залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду міста Києва від 16.10.2015 року у справі № 910/15563/14 залишити без змін.

Справу № 910/15563/14 повернути до Господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя Б.В. Отрюх

Судді Ю.Б. Михальська

А.І. Тищенко