ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"13" листопада 2015 р. Справа № 903/1074/15
Господарський суд Волинської області у складі:

головуючого судді - Гарбара Ігоря Олексійовича

секретар судового засідання - Шевчук Світлана Анатоліївна

за участю представників сторін:

від позивача: Омельчук М.м. (представник за дов. № 1027-19 від 30.07.2015 р.)

від відповідача 1 (товариства з обмеженою відповідальністю "Доброслав-Луцьк"): - н/з

від відповідача 2 (товариства з обмеженою відповідальністю "Волинська факторингова компанія"): - Слупко Н.А. (представник за дов. № 01 від 12.11.2015 р.)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Луцьку у приміщенні господарського суду Волинської області заяву про забезпечення позову публічного акціонерного товариства "Західінкомбанк" у справі за позовом публічного акціонерного товариства "Західінкомбанк" до товариства з обмеженою відповідальністю "Доброслав-Луцьк", товариства з обмеженою відповідальністю "Волинська факторингова компанія" про визнання недійсними договору про відступлення права вимоги за кредитним договором № 1156 від 07.08.2014 р. та договору про відступлення права вимоги (договір цесії) № 1157 від 07.08.2014 р.

ВСТАНОВИВ:

21.10.2015 р. публічне акціонерне товариство "Західінкомбанк" подало заяву про забезпечення позову шляхом заборони вчинення будь-яких дій товариством з обмеженою відповідальністю "Волинська факторингова компанія" та накладення арешту на іпотечне майно.

23.10.2015 р. ухвалою суду відкладено питання про прийняття заяви про забезпечення позову у зв'язку із направленням матеріалів справи до Рівненського апеляційного господарського суду.

03.11.2015 р. ухвалою суду справу та заяву про забезпечення позову призначено до розгляду 13.11.2015 р. у зв'язку із поверненням матеріалів справи №903/1074/15.

Заяву мотивовано тим, що публічне акціонерне товариство "Західінкомбанк" звернулось до господарського суду Волинської області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Доброслав-Луцьк", товариства з обмеженою відповідальністю "Волинська факторингова компанія" про визнання недійсними договору про відступлення права вимоги за кредитним договором № 1156 від 07.08.2014 р. та договору про відступлення права вимоги (договір цесії) № 1157 від 07.08.2014 р.

Публічне акціонерне товариство "Західінкомбанк" зазначає, що оспорюванні договори про відступлення права вимоги укладенні всупереч вимог чинного законодавства та з численими порушеннями. Дані договори фактично позбавляють публічне акціонерне товариство «Західінкомбанк» права вимоги за кредитним договором № 1702/06-616 від 17.02.2006 р., а також договорами забезпечення, зокрема договором іпотеки від 19.02.2008 р., договором поруки №1702/06-1 від 17.02.2006 р., договором поруки №1702/06-2 від 17.02.2006 р., договором поруки №1702/06-3 від 17.02.2006 р., договором поруки №1702/06-4 від 17.02.2006 р., договором поруки №1702/06-5 від 17.02.2006 р. Права вимоги за зазначеними договорами безпідставно набув новий кредитор товариство з обмеженою відповідальністю "Волинська факторингова компанія".

У зв'язку із тим, що на даний час фактично кредитором по даних справах є товариство з обмеженою відповідальністю "Волинська факторингова компанія" існує загроза, що права вимоги за кредитними договорами будуть відступленні даним товариством іншим особам всупереч законним правам та майновим інтересам публічного акціонерного товариства «Західінкомбанк».

Подальша реалізація товариством з обмеженою відповідальністю "Волинська факторингова компанія" прав вимог за кредитним договором № 1702/06-616 та договорами забезпечення призведе до незаконного зменшення ліквідаційної маси, що в свою чергу є порушенням прав та черговості задоволення вимог кредиторів на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами та держави в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, а також невиправданих видатків з державного бюджету й необґрунтованого навантаження на Фонд.

Враховуючи вищевикладеного у зв'язку з подальшим уникнення ризиків невиконання рішення суду в майбутньому, позивач просить забезпечити позов, а саме заборонити товариству з обмеженою відповідальністю «Волинська факторингова компанія» вчиняти будь-які дії, спрямовані на відчуження прав вимоги за кредитним договором № 1702/06-616 від 17.02.2006 р., а також договорами забезпечення, а саме: - договором іпотеки від 19.02.2008 р.; договором поруки № 1702/06-1 від 17.02.2006 р.; договором поруки № 1702/06-2 від 17.02.2006 р., (поручитель - Кобак Іван Миколайович; договором поруки № 1702/06-3 від 17.02.2006 р. (поручитель - Кривицька Тетяна Антонівна); договором поруки № 1702/06-4 від 17.02.2006 р. (поручитель - Кобак Микола Миколайович); договором поруки № 1702/06-5 від 17.02.2006 р. (поручитель - Семенюк Сергій Федорович) та накласти арешт на іпотечне майно згідно договору іпотеки від 19.02.2008 р., а саме: склад-ангар 1-1 пл. 541,3 кв.м, склад-ангар ВАМ 4-1 площею 243,5 кв.м, матеріальний склад з навісом Х-1 площею 866,3 кв.м, кімната відпочинку Я-1 площею 83,2 кв.м, будівля ЦПФ Ю-2 площею 899,1 кв.м, ковбасний цех А-2 площею 2623,8 кв.м, холодильник В-2 площею 2005,4 кв.м, м'ясожировий цех Г-2 площею 2106,3 кв.м., котельня К-2 площею 641,4 кв.м, компресорна з ТП Б-1 площею 773,6 кв.м, їдальня / адмінкорпус Д-3 площею 833,4 кв.м, будинок медпункту літера Б-2 площею 208,3 кв.м , мехмайстерня (в тому числі столярний цех) Ю-1 площею 1292,5 кв.м, прохідна будка Т-1 площею 199,1 кв.м, гараж для автомобілів Ц-1 площею 282,5 кв.м, конденсаторна 1-1 площею 190,7 кв.м., контора скотоперегонного двору 0-1 площею 88,7 кв.м, яке знаходиться за адресою м. Луцьк, вул. Лідавська, буд. 2.

Згідно ст. 66 ГПК України господарський суд за заявою сторони, прокурора чи його заступника, який подав позов, або з своєї ініціативи має право вжити заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Стаття 67 ГПК України передбачає, що позов забезпечується накладанням арешту на майно або грошові суми, що належать відповідачеві.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. № 16 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Згідно п. 3 вищевказаної постанови встановлено, що умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Отже, найдоцільніше вирішувати питання забезпечення позову на стадії попередньої підготовки справи до розгляду (стаття 65 ГПК).

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених ст. 33 ГПК України, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Що стосується заборони товариству з обмеженою відповідальністю «Волинська факторингова компанія» суд зазначає, що в самій заяві про забезпечення позову заявник зазначає, що станом на 13.10.2015 р. новим іпотекодержателем іпотечного майна є товариство з обмеженою відповідальністю «Дорсервіс Луцьк», а не товариство з обмеженою відповідальністю «Волинська факторингова компанія». Дані обставини свідчать, про відсутність у товариства з обмеженою відповідальністю «Волинська факторингова компанія» будь-яких прав на іпотечне майно, а тому заборонити останньому вчиняти будь-які дії на відчуження прав вимоги за кредитним договором є безпідставними.

Що стосується вимоги про накладення арешту на майно, слід зазначити наступне.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених ст. 33 ГПК України, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Заявник при подачі заяви про забезпечення позову, не обґрунтував причини звернення із зазначеною заявою до суду. Оцінюючи подані докази за своїми внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про відмову задоволенні заяви заявника про вжиття заходів до забезпечення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 66, 67, 86 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви про забезпечення позову по справі № 903/1074/15 за позовом публічного акціонерного товариства "Західінкомбанк" до товариства з обмеженою відповідальністю "Доброслав-Луцьк", товариства з обмеженою відповідальністю "Волинська факторингова компанія" про визнання недійсними договору про відступлення права вимоги за кредитним договором № 1156 від 07.08.2014 р. та договору про відступлення права вимоги (договір цесії) № 1157 від 07.08.2014 р. відмовити.

Ухвала господарського суду оскарженню не підлягає.

Суддя І. О. Гарбар