ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" жовтня 2015 р. Справа № 925/1396/15

Господарський суд Черкаської області в складі: головуючого - судді Скиби Г.М., за участю секретаря судового засідання Кенкеч О.С., у відкритому судовому засіданні у приміщенні господарського суду розглянув справу за позовом публічного акціонерного товариства «ЗЛАТОБАНК» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «ЗЛАТОБАНК» ОСОБА_1, м. Київ, вул. Б.Хмельницького, 17/52

до товариства з обмеженою відповідальністю «КОНДОР-5», Запорізька область, Якимівський район, смт. Якимівка, вул. Леніна, 113

про звернення стягнення на предмет іпотеки, припинення права власності та користування іпотекодавця та визнання права власності на предмет іпотеки за банком,

за участю представників сторін:

від позивача: не зявився;

від відповідача: не зявився.

Публічне акціонерне товариство «ЗЛАТОБАНК» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «ЗЛАТОБАНК» ОСОБА_1 звернулось в господарський суд Черкаської області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «КОНДОР-5», в якому просить суд:

- в рахунок часткового погашення заборгованості у загальному розмірі 225 261,81 грн., в тому числі 220 000,00 грн. основного боргу, 4 231,23 грн. заборгованості за процентами, 986,17 грн. пені, 44,42 грн. 3% річних, перед банком - звернути стягнення на предмет іпотеки;

- припинити право власності та користування іпотекодавця на нерухоме майно, передане в іпотеку;

- визнати право власності на предмет іпотеки за банком;

та відшкодувати судові витрати.

Сторони були належним чином повідомлені про час і місце проведення судового засідання.

Позивач участь свого представника у судове засідання вдруге не забезпечив. Подав до суду письмове пояснення від 23.10.2015р. та клопотання від 23.10.2015р. про долучення документів до матеріалів справи.

Відповідач, належним чином повідомлений про дату та час судового засідання, відзив на позов не надав, представника у судове засідання вдруге не направив, витребувані документи не надав, про причини неявки суд не повідомив. Ухвалу суду від 27.08.2015р. про порушення провадження у справі вручено уповноваженому представнику відповідача 01.09.2015р., що підтверджується повідомленням про вручення рекомендованого поштового відправлення.

Неподання відповідачем відзиву на позовну заяву та незявлення представників сторін у судове засідання не перешкоджає розгляду справи по суті за наявними доказами відповідно до вимог ст. 75 Господарського процесуального кодексу України. Адреса відповідача в позовній заяві відповідає адресі, вказаній в реєстраційних документах підприємства.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі взаємовідносини сторін та обставини.

01.11.2011р. між публічним акціонерним товариством «ЗЛАТОБАНК» (Банком Позивач по справі) та товариством з обмеженою відповідальністю «КОНДОР-5» (Позичальником Відповідач по справі) було укладено кредитний договір №267/11-КL (далі - Договір), за умовами якого Банк надає Позичальнику кредитні кошти у формі кредитної лінії для поповнення обігових коштів та придбання нерухомості з максимальним лімітом заборгованості в сумі 600 000,00 грн.

Відповідно до п.1.2 Договору кінцева дата повернення кредитних коштів: не пізніше 30 жовтня 2013р. включно.

Відповідно до п.1.3. Договору за користування кредитними коштами Позичальником сплачується проценти у розмірі 12% річних.

Банк свої зобов'язання за договором виконав, надавши Позичальнику грошові кошти, що підтверджуються виписками по рахунку.

18.07.2013р. Банк та Позичальник уклали Договір №1 про внесення змін до Кредитного договору.

30.10.2013р. Банк та Позичальник уклали Договір №2 про внесення змін до Кредитного договору, за умовами якого домовились викласти п. 1.1. та п. 1.2 Кредитного договору в новій редакції, зокрема встановили максимальний ліміт заборгованості в сумі 460 000, грн., встановили графік зменшення максимального ліміту та погодили строк повернення кредитних коштів - по 29 жовтня 2015р. включно.

01.09.2014р. Банк та Позичальник уклали Договір №3 про внесення змін до Кредитного договору, відповідно до якого виклали п.1.3. в новій редакції, встановивши процентну ставку у розмірі 18% річних (включно).

08.01.2015р. Банк та Позичальник уклали Договір №4 про внесення змін до Кредитного договору, відповідно до якого сторони домовились щодо сплати процентів за користування кредитними коштами за період з 01 грудня 2014р. по 31 грудня 2014року включно - не пізніше 16.01.2015р.

Для забезпечення виконання Кредитного договору Банк та Позичальник уклали 14.11.2011р. Іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу ОСОБА_2, зареєстрований в реєстрі за №4011.

Згідно пункту 1.2 Договору іпотеки предметом іпотеки за цим Договором є наступне нерухоме майно:

нежилі приміщення магазину, офіс 1, а саме: приміщення першого поверху з №4-1-№4-7, з №5-1 до №5-3 літ. А-5 загальною площею 254,6 кв.м., що знаходиться за адресою: місто Черкаси, вул. Хрещатик (вулиця Урицького), буд. 213.

Реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна - 01.

Згідно п. 1.4. Договору іпотеки заставна вартість предмета іпотеки є договірною та за домовленістю сторін становить 1 358 000,00 грн.

До Договору іпотеки в послідуючому укладалися договори про внесення змін.

Згідно п.3.3.2.Кредитного договору Позичальник зобов'язаний не пізніше визначеного в п.1.2. цього Договору строку повернути Банку суму наданих кредитних коштів в повному обсязі та сплатити проценти за користування кредитними коштами.

Відповідно до п.3.3. Кредитного договору Позичальник зобов'язаний сплачувати кошти, передбачені в п.2.7. цього Договору, витрати, пов'язані з проведенням дій по примусовому погашенні простроченої заборгованості, а також на вимогу Банку сплачувати можливі неустойку штраф, пеню.

Згідно п. 3.3.6 Кредитного договору Позичальник зобов'язаний повернути кредитні кошти та сплатити проценти за користування ними на письмову вимогу Банку у випадках, передбачених цим Договором.

Відповідно до п. 2.6 Кредитного договору проценти за користування кредитними коштами сплачуються Позичальником у гривні згідно п.2.6. цього Договору. Несплата Позичальником процентів у строк, встановлений у п.2.6. цього Договору, є підставою для вимоги щодо повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитними, неустойки та є підставою для звернення Банком стягнення на заставлене майно та/або стягнення заборгованості з поручителя.

Згідно пункту 2.5 Кредитного договору сплата Процентів здійснюється за фактичний строк користування кредитних коштів. При розрахунку процентів за користування кредитними коштами приймається місяць, рівний календарній кількості днів та рік, рівний 365 днів. День повернення кредитних коштів до розрахунку не приймається.

У відповідності до п.2.6. Кредитного договору проценти за користування кредитними коштами сплачуються за період з першого по останній день календарного місяця щомісячно по сьоме число (включно) місяця, що слідує за місяцем нарахування процентів.

Якщо день оплати припадає на вихідний, святковий день, то Позичальник має право сплатити проценти наступного робочого дня.

Згідно пункту 4.1. Кредитного договору за несвоєчасне повне чи часткове повернення кредитних коштів та/або за несвоєчасну повну чи часткову сплату процентів, Позичальник сплачує неустойку у вигляді пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє у період прострочення за кожен день прострочення та обчислюється з суми неповерненого Кредиту та/або несплачених процентів. Сплата пені не звільняє Позичальника від сплати процентів за користування кредитними коштами до моменту фактичного погашення заборгованості.

Згідно з п.4.2. Кредитного договору за використання кредиту не за цільовим призначенням Позичальник сплачує Банку штраф у розмірі 25% від суми використаних не за призначенням кредитних коштів.

Позичальник порушив умови Кредитного договору, не повернувши у встановлений термін суму кредиту та не сплачуючи вчасно проценти за користування кредитом. Банк надсилав Позичальнику вимогу в порядку Закону України «Про іпотеку».

На даний час Позичальник не усунув порушення умов Кредитного договору та не погасив заборгованість.

У зв'язку з цим, Банк прийняв рішення задовольнити свої вимоги за Кредитним договором за рахунок звернення стягнення на предмет іпотеки за Договором іпотеки, звернувшись із відповідною позовною заявою до господарського суду.

Станом на 09.04.2015р. за Кредитним договором у Позичальника сформувалась заборгованість у розмірі 225 261,81 грн., яка складається з:

- заборгованості за основним боргом (кредитом) в сумі - 220 000,00 грн.;

- заборгованості за процентами - 4 231,23 грн.;

- пені в розмірі 986,17 грн.;

- 3% від простроченої суми/суми заборгованості в розмірі - 44,42 грн.

Позивачем подано в справу звіт про оцінку іпотечного майна, що виконаний ТОВ «Оціночна фірма «Де Візу» за результатами проведення незалежної оцінки нежитлових приміщень відповідача - магазину, офіс 1, а саме: приміщення першого поверху з №4-1-№4-7, з №5-1 до №5-3 літ. А-5 загальною площею 254,6 кв.м., що знаходиться за адресою: місто Черкаси, вул. Хрещатик (вулиця Урицького), буд. 213. Станом на 09.09.2015р. вартість майна становить 3279596 грн. (з ПДВ). Висновки даного звіту не спростовані відповідачем в належний спосіб та не запропоновано ним проведення експертного дослідження вартості нерухомого майна.

Оцінюючи докази у справі в їх сукупності та за внутрішнім переконанням, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають до задоволення.

Згідно положень Пленуму ВГСУ від 23.03.2012р. №6 «Про судове рішення» при прийнятті рішення суд має врахувати майнові інтереси сторін, не надаючи переваги одному учаснику над іншим. Рішення має грунтуватися на повній та всебічній оцінці доказів у конкретній справі.

Суд враховує, що Позивач і Відповідач є субєктами господарювання та самостійними юридичними особами з внесенням даних до ЄДРПОУ.

Суд враховує, що волевиявлення та дії Позивача і Відповідача були направлені на укладення договору кредитування та настання певних юридичних наслідків у звязку з отриманням кредиту.

Між сторонами виникли відносини кредитування на підставі письмового двостороннього оплатного консенсуального кредитного договору від 01.11.2011р. №267/11-КL (а.с. 8-19, з додатками).

Суд враховує презумпцію правомірності правочину та відсутність заперечень сторін щодо дійсності договору.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно частини 2 статті 345 ГК України кредитні відносини здійснюються на підставі кредитного договору, що укладається між кредитором і позичальником у письмовій формі. У кредитному договорі передбачаються мета, сума і строк кредиту, умови і порядок його видачі та погашення, види забезпечення зобов'язань позичальника, відсоткові ставки, порядок плати за кредит, обов'язки, права і відповідальність сторін щодо видачі та погашення кредиту.

Згідно ч.2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики.

Як встановлено ч.1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

За приписом статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Згідно ч.1 ст. 173 ГК України зобовязання, що виникає між субєктами господарювання, в силу якого один субєкт зобовязаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого субєкта, або утриматися від певних дій, а інший субєкт має право вимагати від зобовязаної сторони виконання її обовязку, є господарським зобовязанням.

Згідно ч. 1 ст. 174 ГК України господарські зобовязання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

За змістом ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

За приписом частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Заперечень проти отримання кредиту Відповідач суду не надав.

За доводами та мотивованими розрахунками Позивача, Відповідач розрахунок по кредиту не провів.

Відповідачем не надано доказів погашення заборгованості на вимогу Позивача, повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом.

Банк здійснює кредитні операції відповідно до вимог законодавства України і відображає в обліку за відповідним рахунками «Плану рахунків бухгалтерського обліку банків України», затвердженого Постановою НБУ від 17.06.2004р. №280.

Облік кредитів в банках здійснюється також згідно п. 2.2 Глави 2 Розділу 4 «Інструкції з бухгалтерського обліку кредитних, вкладних (депозитних) операцій та формування і використання резервів під кредитні ризики в банках України», затвердженої постановою Правління НБУ від 27.12.2007р. №481.

Позивач довів і належними доказами підтвердив факт надання товариству з обмеженою відповідальністю «КОНДОР-5» кредитних коштів відповідно до кредитного договору в сумах, вказаних у розрахунках заборгованості та банківських виписках із рахунків, одержання цих коштів Позичальником в повній сумі та невиконання ним своїх зобовязань щодо сплати в повній сумі нарахованих на кредитні кошти процентів та комісії.

Пунктом 3.2.3. кредитного договору передбачено право Банку вимагати повернення у повному обсязі наданих кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитними коштами у випадку невиконання чи неналежного виконання Позичальником своїх зобовязань за цим договором, а також у випадку невиконання чи неналежного виконання зобовязань за договорами, які є забезпеченням виконання Позичальником своїх зобовязань за цим договором.

13.05.2015р. позивач надіслав відповідачу вимогу в порядку Закону України «Про іпотеку» щодо погашення зобовязань за кредитним договором (а.с. 55-56).

Вимога позивача залишилась без відповіді та задоволення.

Забезпечення виконання зобовязання боржником в виді іпотеки (застави) оформлено самостійним двостороннім іпотечним договором між сторонами від 14.11.2011р. (а.с. 20-22).

Суд також враховує наявність судового рішення про стягнення боргу з відповідача від 25.05.2015. у справі №911/1573/15 господарського суду Київської області. Рішення суду не виконано.

Статтею 1 Закону України «Про іпотеку» (далі - Закон) передбачено, що іпотека - це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до частини 3 статті 33 Закону звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог Іпотекодержателя.

Згідно частини 1 статті 35 Закону у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Вказані положення, відповідно до частини 2 цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку.

Частиною 1 статті 36 Закону передбачено, що сторони можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно з застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до частини 2 статті 36 Закону договір про задоволення вимог Іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог Іпотекодержателя не перешкоджає Іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки.

За приписом частини 3 статті 36 Закону договір про задоволення вимог Іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати передачу Іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону.

Пунктом 1 статті 37 Закону передбачено, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.

Таким чином, проаналізувавши вищевказані вимоги чинного законодавства, суд приходить до висновку, що Законом України «Про іпотеку» не виключається можливість звернення стягнення шляхом набуття права власності на предмет іпотеки за рішенням суду. У цих нормах задоволення іпотекодержателя шляхом набуття нам права власності предмет іпотеки ототожнюється передусім із способом звернення, який, поряд з іншими, може застосовуватися, якщо його передбачено договором. Тому в разі встановлення такого способу звернення стягнення у договорі, іпотекодержатель на підставі частини 2 статті 16 ЦК України має право вимагати застосування його судом. Сторони за законом можуть це питання врегулювати в позасудовому порядку, але вони не позбавлені на реалізацію такого права в судовому порядку за рішенням суду, що відповідає вимогам статей 55, 124 Конституції України.

Можливість реалізації в судовому порядку саме такого способу порушеного права іпотекодержателя, як визнання права власності при наявності такого застереження в договорах іпотеки підтверджується позицією Верховного Суду України в «Узагальненні судової практики Верховного Суду України» від 13.12.2010р., у постанові від 21.03.2011р. у справі №15/27, в постановах від 26.12.2011р., від 11.12.2013р., в ухвалі від 27.05.2009р., та Вищого господарського суду України в постановах від 21.07.2011р. у справі № 26/214/10; від 09.03.2011р. у справі № 45/299-10; від 08.06.2011р. у справі № 6/438-10(18/106-09); від 05.04.2011р. у справі № 14/37.

Пунктом 5.1. іпотечного Договору передбачене право Іпотекодержателя задовольнити свої вимоги за рахунок предмету іпотеки (в цілому чи будь-якої його частини) у випадках невиконання основного зобов'язання, або порушення порядку їх виконання, та інших випадках, передбачених Основним зобов'язанням, цим Договором та чинним законодавством України.

Згідно пункту 5.4. іпотечного Договору звернення стягнення на предмет іпотеки (в цілому чи на будь-яку його частину) здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або відповідно до застереження про задоволення вимог Іпотекодавця.

Розділ 6 іпотечного Договору містить застереження про позасудове задоволення вимог Іпотекодержателя, зокрема шляхом передачі Іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки (в цілому чи на будь-яку його частину) в рахунок виконання основного зобовязання у порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку».

Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Одностороння відмова від зобовязання не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобовязань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобовязань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що положення іпотечного Договору узгоджуються з вимогами статті 37 Закону України «Про іпотеку», кореспондуються з положеннями статей 328, 346 ЦК України, отже заявлені у позовній заяві вимоги позивача відповідають його праву та чинному законодавству, ґрунтуються на умовах Кредитного договору та договору іпотеки, та є такими, що підлягають до задоволення.

Відповідно до ст.ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Обовязок доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого субєктивного права.

Виконуючи вимогу статті 39 Закону України «Про іпотеку», суд зазначає, що заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації не вказуються у звязку з відсутністю такої вимоги, вимоги інших кредиторів для задоволення з вартості предмета іпотеки відсутні, початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації не визначається у звязку з відсутністю такої реалізації. Однак суд вважає за необхідне вказати, що відповідно до поданого позивачем звіту про оцінку майна від 09 вересня 2015 року вартість обєкта оцінки нежилі приміщення магазину, офіс 1, а саме: приміщення першого поверху з №4-1-№4-7, з №5-1 до №5-3 літ. А-5 загальною площею 254,6 кв.м., що знаходиться за адресою: місто Черкаси, вул. Хрещатик (вулиця Урицького), буд. 213 становить 3 279 596,00 грн., в тому числі 546 599,00 грн. ПДВ. Вказаний звіт не спростований відповідачем в належний спосіб та приймається судом як письмовий доказ оцінки спірного майна. У випадку сумніву посадових осіб ВДВС України при виконанні рішення останні вправі призначити в межах виконавчого провадження експертизу для визначення ринкової вартості обєкта.

Поданий (що надійшов електронною поштою в суд) відповідачем примірник ухвали про відкриття провадження Якимівським районним судом Запорізької області від 24.07.2015р. господарський суд не враховує при прийнятті рішення, оскільки рішення господарського суду про стягнення боргу з відповідача у спірних правовідносинах кредитування вже набрало законної сили і не виконано відповідачем станом на 25.10.2015р.

З огляду на викладене, підлягають до задоволення в повному обсязі вимоги позивача про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі у власність іпотекодержателю публічному акціонерному товариству «ЗЛАТОБАНК» предмета іпотеки за іпотечним договором, про припинення у звязку з цим права власності та користування іпотекодавця товариства з обмеженою відповідальністю «КОНДОР-5» на вказане нерухоме майно, передане в іпотеку за іпотечним договором, про визнання за іпотекодержателем - публічному акціонерному товариству «ЗЛАТОБАНК» права власності на вказане нерухоме майно.

Згідно ст. 49 ГПК України судові витрати належить покласти на відповідача та стягнути в дохід державного бюджету 70097,16 грн. судового збору за двома майновими вимогами та 1218,00 грн. судового збору за немайновою вимогою (про припинення права власності).

Керуючись ст.ст. 49, 82, 84, 85 ГПК України, господарський суд,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

1. В рахунок часткового погашення заборгованості товариства з обмеженою відповідальністю «КОНДОР-5» (місцезнаходження: 72503, Запорізька область, Якимівський район, смт. Якимівка, вул. Леніна, буд. 113, )

перед публічним акціонерним товариством «ЗЛАТОБАНК» (01030, м. Київ, вул. Б.Хмельницького, 17/52, ) за Кредитним договором №267/11-КЬ від 01.11.2011р. у загальному розмірі 225 261,81 гривень, яка складається з:

- заборгованості за основним боргом (кредитом) в сумі - 220 000,00 грн.;

- заборгованості за процентами - 4 231,23 грн.;

- пені в розмірі 986,17 грн.;

- 3% від простроченої суми/суми заборгованості в розмірі - 44,42 грн.

звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі у власність іпотекодержателю - публічному акціонерному товариству «ЗЛАТОБАНК» (01030, м. Київ, вул. Б.Хмельницького, 17/52, ) предмету іпотеки за Іпотечним договором, посвідченим 17.07.2012р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3, зареєстрованим в реєстрі за №3655, а саме, нерухоме майно:

нежилі приміщення магазину, офіс 1, а саме: приміщення першого поверху з №4-1-№4-7, з №5-1 до №5-3 літ. А-5 загальною площею 254,6 кв.м., вартістю 3 279 596,00 грн. (з ПДВ), що знаходиться за адресою: місто Черкаси, вул. Хрещатик (вулиця Урицького) буд. 213 (двісті тринадцять). Реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 01.

2. Припинити право власності та користування іпотекодавця - товариства з обмеженою відповідальністю «КОНДОР-5» (місцезнаходження: 72503, Запорізька область, Якимівський район, смт. Якимівка, вул. Леніна, буд. 113, ) на нерухоме майно, передане в іпотеку за Іпотечним договором, посвідченим 17.07.2012р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3, зареєстрованим в реєстрі за №3655, а саме, нежилі приміщення магазину, офіс 1, а саме: приміщення першого поверху з №4-1-№4-7, з №5-1 до №5-3 літ. А-5 загальною площею 254,6 кв.м., що знаходиться за адресою: місто Черкаси, вул. Хрещатик (вулиця Урицького) буд. 213 (двісті тринадцять). Реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 01.

3. Визнати за іпотекодержателем - публічним акціонерним товариством «ЗЛАТОБАНК» (01030, м. Київ, вул. Б.Хмельницького, 17/52, ) право власності на предмет іпотеки за Іпотечним договором, посвідченим 17.07.2012р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3, зареєстрованим в реєстрі за №3655, а саме, нежилі приміщення магазину, офіс 1, а саме: приміщення першого поверху з №4-1-№4-7, з №5-1 до №5-3 літ. А-5 загальною площею 254,6 кв.м., вартістю 3 279 596,00 грн. (з ПДВ), що знаходиться за адресою: місто Черкаси, вул. Хрещатик (вулиця Урицького) буд. 213 (двісті тринадцять). Реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 01.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «КОНДОР-5», 72503, Запорізька область, Якимівський район, смт. Якимівка, вул. Леніна, буд. 113, , номер рахунку в банку невідомий

в доход державного бюджету через відповідний орган державної податкової служби на користь УДКС України у м. Черкаси, МФО 854018, код 38031150, рахунок №3002, код бюджетної класифікації 22030001

70097,16 грн. судового збору за двома майновими вимогами та 1218,00 грн. судового збору за немайновою вимогою (про припинення права власності).

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня прийняття рішення. Сторони у справі протягом цього строку мають право подати апеляційну скаргу до апеляційного суду на вказане рішення через Господарський суд Черкаської області.

Повне рішення складено 06.11.2015р.

Суддя Г.М. Скиба