ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

12.11.2015 Справа № 908/5657/15

Суддя Носівець Вікторія Вікторівна розглянувши матеріали

за позовом державного підприємства «Придніпровська залізниця» (49600, м. Дніпропетровськ, пр. К. Маркса, 108) в особі відокремленого структурного підрозділу «Запорізьке будівельно-монтажне експлуатаційне управління» державного підприємства «Придніпровська залізниця» (69068, м. Запоріжжя, вул. Кругова, 80-А)

до відповідача: фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (70600, АДРЕСА_1)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Регіональне відділення Фонду державного майна України по Запорізькій області (69001, місто Запоріжжя, вул. Перемоги, 50)

про спонукання до укладання договору про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна до договору оренди № 3361/д від 06.02.2015 р.

Встановив, що позовні матеріали підлягають поверненню виходячи з наступного:

Згідно до ст.ст. 54 та 57 ГПК України зміст та форма позовної заяви повинні відповідати приписам вказаних норм законодавства. Позовна заява повинна містити, зокрема, повне найменування сторін, зміст позовних вимог та виклад обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, зазначення доказів, що підтверджують позов; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; законодавство на підставі якого подається позов, ідентифікаційні коди суб'єкта господарської діяльності.

У позовній заяві мають бути зазначені норми права на підставі яких подається позов. У позовній заяві необхідно зазначити докази, які підтверджують певні юридичні факти та обставини з викладенням їх суті. Отже, зазначені обставини необхідно не лише зазначити, а й обґрунтувати відповідним чином, що випливає зі змісту ст. 33 ГПК України, згідно з якою кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивачем ставляться вимоги про спонукання до укладання договору про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна до договору оренди № 3361/д від 06.02.2015 р. Підставою для звернення з позов зазначено невиконання відповідачем пункту 5.11 договору оренди державного нерухомого майна № 3361/д від 06.02.2015 р., укладеного Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Запорізькій області (орендодавець) та ФОП ОСОБА_1 (орендар).

Позивач ані в тексті позовної заяви, ані в прохальній частині позову не навів редакцію договору, якій суд повинен надати оцінку відповідності приписам діючого законодавства та в якій його слід укласти.

Положеннями ст. 181 ГК України визначений загальний порядок укладання господарських договорів, а ст. 187 ГК України визначений порядок укладання господарських договорів за рішенням суду, виходячи з яких законодавець визначає способи захисту прав та законних інтересів під час укладання договорів, а саме: укладення договору в запропонованої редакції або врегулювання розбіжностей між сторонами, які виникли під час укладання договору.

У статті 15 ЦК України вказано, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способи захисту цивільних прав та інтересів судом, передбачені ст. 16 ЦК України.

Зокрема, статтею 16 ЦК України (яка в свою чергу кореспондується з положеннями статті 20 Господарського кодексу України) закріплений перелік способів такого захисту цивільних прав та інтересів. Ними є: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Позов - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, звернена через суд або інший орган цивільної юрисдикції про захист порушеного, оспореного чи невизнаного права або інтересу, який здійснюється у певній, визначеній законом, процесуальній формі.

Предмет позову - це частина позову, яка складає матеріально-правову вимогу позивача до відповідача. Предмет позову кореспондується із способами захисту права, які визначені у ст. 16 ЦК України.

Під способами захисту прав слід розуміти заходи, прямо передбачені законом з метою припинення оспорювання або порушення суб'єктивних цивільних прав та (або) усунення наслідків такого порушення. Спосіб захисту права, по суті, являє собою ту безпосередню мету, яку ставить перед собою суб'єкт права, вважаючи, що таким чином він зможе запобігти порушенню (чи оспорюванню) його прав і відновить понесенні втрати у зв'язку з порушенням його прав.

Зазначений спосіб захисту, який обраний позивачем (зобов'язати укласти), та знайшов своє відображення у позовних вимогах, не призводить до відновлення порушеного права, оскільки захист майнового або немайнового права чи законного інтересу - це введення в дію системи правових та організаційно-технічних заходів, спрямованих на забезпечення реалізації цих прав та недопущення їх порушень, що, в свою чергу, відбувається, зокрема, шляхом прийняття судом рішення про укладення договору в певній редакції тощо. Рішення суду про зобов'язання відповідача укласти спірний договір, тоді як останній ухиляється від його укладення/підписання, не зможе бути виконано примусово, натомість рішення суду про укладення договору в певній редакції не потребує додаткових примусових дій по його виконанню органами ДВС.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивачем у позовній заяві не вказано обставин, на яких ґрунтується позовна вимога.

Згідно з ч. 3 ст. 63 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо у позовній заяві не вказано обставин, на яких ґрунтується позовна вимога, доказів, що підтверджують викладені в заяві обставини, обґрунтований розрахунок стягуваної чи оспорюваної суми.

Як зазначено в абзаці 1 пункту 3.5 постанови Пленуму Вищого господарського суд України від 26.12.2011р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", недодержання вимог статей 54, 56 та пунктів 2 і 3 частини першої статті 57 ГПК щодо форми, змісту і додатків до позовної заяви тягне за собою наслідки, передбачені статтею 63 ГПК.

Суд вважає за необхідне роз'яснити заявнику, що у відповідності до ст.63 Господарського процесуального кодексу України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею у господарський суд у загальному порядку після усунення допущеного порушення.

Керуючись ст.ст. 54, 57 п. 3 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву з додатками повернути позивачу без розгляду.

Додаток: на 49 аркушах, в тому числі оригінал платіжного доручення № 2385 від 27.10.2015 р. про сплату судового збору у розмірі 1218,00 грн., фіскальних чеків № 2668, 2669 від 09.11.2015 р. та описи вкладення у цінний лист від 09.11.2015 р.

Суддя В.В. Носівець