ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

02.11.2015 Справа № 920/1444/15

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрохім-Партнер», м. Київ

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірми «Угроїдський цукровий завод», м. Суми

про стягнення 1 342 890 грн. 02 коп.

Суддя В.Л.Котельницька

Представники сторін:

від позивача ОСОБА_1 (довіреність б/н від 27.05.2015)

від відповідача ОСОБА_2 (довіреність № 21/09 від 21.09.2015)

За участю секретаря судового засідання Н.М.Мітіної

Суть спору: позивач звернувся до господарського суду з позовною заявою, відповідно до якої просить суд стягнути з відповідача на свою користь 542 778 грн. 90 коп. заборгованості за договором поставки товару № 30 від 31.03.2014, 200 340 грн. 70 коп. пені, 127 552 грн. 78 коп. суму 30 % річних, 472 217 грн. 64 коп. курсової різниці, а також покласти на відповідача витрати по сплаті судового збору.

Представник позивача за супровідним листом (вхідний реєстраційний № 10846 від 18.09.2015) подав для огляду в судових засіданнях оригінали документів, доданих до позовної заяви.

Відповідач у поданому до суду відзиві на позов проти вимог позивача в частині стягнення курсової різниці заперечує, вважає ці вимоги безпідставними та необґрунтованими. Також у відзиві відповідач просить суд зменшити суми штрафних санкцій, нарахованих позивачем, посилаючись на тяжкий фінансовий стан підприємства.

Представник позивача наполягав на задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши подані докази, суд

ВСТАНОВИВ:

31.03.2014 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Агрохім-Партнер» (позивачем у справі) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Угроїдський цукровий завод» (відповідачем у справі) був укладений договір поставки товару № 30.

Зазначений договір визначає умови поставки товару (засобів захисту рослин, та/або мікродобрив, та/або міндобрив, та/або насіння) на умовах відстрочення платежу. Предметом даного договору є товар, який належить постачальнику (позивачу) на момент укладання договору або буде набутий постачальником у майбутньому (розділ 1 договору № 30).

Відповідно до п. 2.1 укладеного договору асортимент товару, його кількість, ціна визначаються у додатках до даного договору, які є невідємною частиною договору та/або накладних документах на відпуск товару.

Всі рахунки та видаткові накладні, що виписані в період дії даного договору є його невідємною частиною (п. 2.2).

Загальна сума договору за умовами його п. 2.3 встановлена як сукупність додатків та/або накладних документів на відпуск товару (видаткових накладних), які підписані у період дії даного договору. Ціна товару, що є предметом даного договору, вказується у додатках до нього, у національній валюті (п. 2.4).

Порядок розрахунків за поставлену продукцію, що є предметом договору № 30 сторони узгодили у розділі 5 цього договору. Так, покупець (відповідач) відповідно до п. 5.1 договору здійснює оплату партії товару за ціною, вказаною у додатках та/або накладних на відпуск товару (видаткових накладних), що є невідємною частиною цього договору із врахуванням положень п. 2.4 та розділу 5 даного договору.

Разом з тим, сторони у п. 5.4 визначили та погодили, що оплата товару згідно договору проводиться наступним чином: 20% від вартості товару попередньо оплачується покупцем у строк до 07.04.2014; 40% вартості товару оплачується покупцем у строк до 10.10.2014; 40% від вартості товару оплачується покупцем у строк до 01.11.2014.

У ході судового розгляду було встановлено, що на виконання умов укладеного договору поставки позивачем протягом квітня-червня 2014 року було поставлено відповідачу товару, який є предметом даного договору, на загальну суму 814575 грн. 76 коп., що підтверджується видатковими накладними за вказаний період, довіреностями на отримання товарно-матеріальних цінностей, а також не заперечується представником відповідача.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, зокрема банківських виписок, відповідач не повністю оплатив поставлений йому товар, чим порушив умови укладеного договору поставки № 30 від 31.03.2014. Так, відповідачем було сплачено позивачеві лише 271796 грн. 86 коп. у рахунок оплати вартості товару.

Таким чином, з урахуванням часткової оплати відповідачем вартості переданого за договором поставки товару, несплачена сума за поставлений товар станом на момент звернення позивача до суду становить 542778 грн. 90 коп.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 627 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Стаття 629 вищевказаного Кодексу наголошує, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частин 1, 2 статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для

використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно із частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України, субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, зобовязання повинні виконуватись належним чином і відповідно до умов договору, а згідно вимог статті 610 цього ж Кодексу, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач свої обов'язки за договором належним чином та у повному обсязі не виконує.

Факт належного виконання умов договору позивачем підтверджується матеріалами справи, зокрема копією договору поставки № 30 від 31.03.2014, копіями видаткових накладних та довіреностей на отримання товарно-матеріальних цінностей, які свідчать про отримання товару (оригінали зазначених документів подавались позивачем та були оглянуті в судових засіданнях).

Беручи до уваги, що відповідно до чинного законодавства сторони зобовязані виконувати належним чином взяті на себе договірні зобовязання, суд вважає вимоги позивача щодо стягнення суми основного боргу правомірним обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки відповідачем були порушені права позивача через неналежне виконання зобовязання.

Крім суми основного боргу, позивач просить стягнути з відповідача 200340 грн. 70 коп. пені за несвоєчасні розрахунки, 472217 грн. 64 коп. курсової різниці, 127552 грн. 78 коп. суму 30 % річних.

У пункті 5.2 договору № 30 відповідно до ч. 2 ст. 524 Цивільного кодексу України сторони дійшли згоди, що ціна на товар та загальна сума договору зазначені у додатках та визначені у національній валюті України, еквівалентній курсу продажу відповідної іноземної валюти на міжбанківському валютному ринку України на день підписання даного договору. Сума у гривні, що підлягає до сплати покупцем, визначається шляхом множення грошового еквівалента ціни товару в іноземній валюті, вказаній у додатках до договору, на курс продажу відповідної іноземної валюти на міжбанківському валютному ринку України на дату оплати (пункт 5.2.1).

У відповідності із пунктом 5.3 договору поставки № 30 вартість товару оплачується на поточний рахунок постачальника у національній валюті, скоригованій пропорційно зміні курсу продажу відповідної іноземної валюти на міжбанківському валютному ринку України до гривні на дату оплати товару.

Крім того, умовами додатків № 1 та № 2 до договору поставки № 30 передбачено, що у випадку, якщо курс долара США до гривні на день оплати вище, ніж курс долара США до гривні на день підписання договору, сторони для визначення суми, яка підлягає оплаті, використовують відповідну формулу: S=(A1/A2)*B, де S ціна товару на момент проплати, А1 курс долара США до гривні, що встановлений на міжбанківському валютному ринку України до гривні на день перерахування грошей, А2 - курс долара США до гривні, що встановлений на міжбанківському валютному ринку України до гривні на день підписання договору, В ціна товару на момент підписання договору.

Згідно наданих позивачем документів (роздруківки з офіційного сайту Міністерства фінансів України) міжбанківський курс долара США станом на дату складання та підписання позовної заяви становив 21,55 грн. за 1 долар США.

Представник відповідача заперечив проти прийняття як доказу наданої позивачем роздруківки, оскільки, як він зазначив, сторони домовились про використання даних з іншого сайту при визначенні курсу долара США до гривні.

Однак, в судовому засіданні суд перевірив дані з сайту, використання якого передбачено умовами договору, та визначив, що позивачем правомірно використані дані з сайту Міністерства фінансів України.

Відповідальність сторін за неналежне виконання договірних зобовязань визначена у розділі 8 договору поставки № 30 від 31.03.2014.

Так, за прострочення виконання зобов'язання покупець зобов'язаний сплатити на користь постачальника пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості неоплаченого товару за кожен день прострочення. Сторони, відповідно до ст. 259 ЦК України, домовились про те, що строк позовної давності щодо стягнення штрафних санкцій становить п'ять років з моменту підписання даного договору. Крім цього, сторони, відповідно до п. 6 ст. 232 ГК України, домовились про те, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язань за даним договором, здійснюється протягом п'яти років з моменту підписання даного договору. Покупець у випадку порушення умов оплати вартості товару, сплачує на користь постачальника штраф в розмірі 1% від вартості неоплаченого товару за кожен день прострочення. Покупець зобов'язаний відшкодувати постачальнику у повному обсязі всі збитки, що можуть бути понесені постачальником при невиконанні чи неналежному виконанні покупцем умов даного договору. Відповідно до п.2 ст.232 ГК України сторони дійшли згоди, що збитки стягуються у повній сумі понад штрафні санкції. Сторони, згідно п. 2 ст. 625 ЦК України дійшли згоди, що покупець у випадку прострочення оплати товару за неправомірне користування коштами постачальника сплачує на користь останнього 30% річних (пункти 8.2 8.4 договору поставки № 30 від 31.03.2014).

За порушення у сфері господарювання учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених ГК України, іншими законами та договором (частина друга статті 193, частина перша статті 216 та частина перша статті 218 ГК України).

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема у вигляді сплати винною особою неустойки (штрафу, пені).

Розмір штрафних санкцій відповідно до частини четвертої статті 231 Господарського кодексу України встановлюється законом, а в разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або в певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Такий вид забезпечення виконання зобов'язання як пеня та її розмір встановлено частиною третьою статті 549 Цивільного кодексу України, частиною шостою статті 231 Господарського кодексу України, статтями 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» та частиною шостою статті 232 Господарського кодексу України.

Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором, або законом.

Таким чином, суд робить висновок про правомірність нарахування позивачем заявлених до стягнення сум пені, курсової різниці, 30 % річних.

Разом з тим, суд зазначає, що відповідно до п. 3 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, яка порушила зобовязання.

Відповідно до ст.233 Господарського кодексу України у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

На підтвердження фінансового становища, що позбавляє відповідача можливості своєчасно розрахуватись з позивачем з урахуванням всіх належних до сплати сум, представником відповідача були подані до суду копія фінансового звіту субєкта малого підприємництва станом на 30.06.2015, а також копії довідок про сівбу та збирання врожаю сільськогосподарських культур, проведення інших польових робіт на 01.10.2014 та на 01.10.2015.

Крім того, суд бере до уваги, що ТОВ АФ «Угроїдський цукровий завод» є сільгоспвиробником, а стягнення з підприємства сум штрафних санкцій, які є надмірно великими у порівнянні із сумою основного боргу (становлять майже 60% від загальної суми заборгованості), призведе до негативних наслідків у діяльності підприємства.

Таким чином, суд керуючись приписами ст. 83 Господарського процесуального кодексу України дійшов висновку про можливість зменшення сум штрафних санкцій, та стягнення з відповідача на користь позивача 10000 грн. 00 коп. пені за несвоєчасні розрахунки.

Згідно ст. ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору, понесені позивачем, підлягають відшкодуванню йому за рахунок відповідача в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірми «Угроїдський цукровий завод» (40021, АДРЕСА_1; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрохім-Партнер» (03038, м. Київ, вул. Ямська, 8; ) 542778 грн. 90 коп. основного боргу за договором поставки № 30 від 31.03.2014, 10000 грн. 00 коп. пені за несвоєчасні розрахунки, 472217 грн. 64 коп. курсової різниці, 127552 грн. 78 коп. суму 30 % річних, а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 26860 грн. 00коп.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 05.11.2015.

Суддя В.Л.Котельницька