ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" листопада 2015 р. Справа № 926/1447/15

За позовом відкритого акціонерного товариства «Путильський райагрохім», смт Путила Путильського району Чернівецької області

до Путильської селищної ради Чернівецької області

про визнання недійсним та скасування рішення органу місцевого самоврядування про вилучення земельної ділянки

Суддя Паскарь А. Д.

представники сторін:

від позивача ОСОБА_1, угода від 16.09.2015;

від відповідача ОСОБА_2, селищний голова.

СУТЬ СПОРУ: відкрите акціонерне товариство «Путильський райагрохім» звернулося з позовом до Путильської селищної ради про визнання недійсним та скасування рішення 37-ї сесії Путильської селищної ради VI скликання від 30.04.2015 № 48/37-15 про вилучення у ВАТ Путильський райагрохім» земельної ділянки площею 0,70 га, розташованої по вул. Ковпака, 26, у смт Путила, до земель запасу селищної ради.

Позов обґрунтовується тим, що право постійного користування позивачем зазначеною земельною ділянкою підтверджується виданим у встановленому порядку та діючим наразі Державним актом на право постійного користування землею від 15.06.1996 серія І-ЧВ № 000330. Тому позивач вважає, що оскаржуване рішення суперечить положенням статтей 140, 141, 149 Земельного кодексу України та відповідним постановам пленумів Верховного суду та Вищого господарського суду України.

Відповідач позов відхиляє з підстав, викладених у наданому відзиві, у тому числі у зв'язку з тим, що відповідно до статті 92 ЗК України право постійного користування земельною ділянкою із земель державної та комунальної власності набувають підприємства, організації та установи, що належать до державної чи комунальної форми власності, до яких позивач не відноситься.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримала, а представник відповідача проти позову заперечував з підстав, викладених відповідно у позовній заяві та у відзиві на позов.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню частково з урахуванням такого.

Відповідно до Державного акту на право постійного користування землею серії І-ЧВ №000330 від 15.06.1996, виданого Путильською селищною радою народних депутатів від 15.05.1996 №37/3, (далі Державний акт), ВАТ «Путильський Райагрохім» має у своєму постійному користуванні 2,50 гектарів землі для виробничого призначення, розташованої по вул. Ковпакова, 26, смт Путила.

Рішенням 37 сесії Путильської селищної ради VІ скликання від 30.04.2015 №48/37-15 у ВАТ «Путильський Райагрохім» без його письмової згоди із зазначеної землі вилучено земельну ділянку площею 0,70 га до земель запасу селищної ради у звязку з тим, що позивач не має права постійного користування земельною ділянкою, оскільки не належить до державної або комунальної форм власності, названий Державний акт на право постійного користування землею втратив чинність, та у звязку з незаключенням позивачем договору оренди землі згідно законодавства і несплатою ним орендної плати за землю протягом більше 2-х років.

Пунктом 8 постанови Верховної Ради України від 13.03.1992 №220-ХІІ «Про прискорення земельної реформи та приватизацію землі» встановлено, що громадяни, підприємства, установи, організації, яким було надано у встановленому законом порядку земельні ділянки у постійне користування, зберігають свої права на використання цих земельних ділянок до оформлення права власності або землекористування відповідно до Земельного кодексу України.

В абзаці 18 пункту 5.5 Рішення Конституційного Суду України від 22.09.2005 №5-рп (далі Рішення) зазначено, що відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження форм державного акта на право власності на земельну ділянку та державного акта на право постійного користування земельною ділянкою» від 2 квітня 2002 року №449 раніше видані державні акти на право приватної власності на землю, державні акти на право постійного користування землею залишаються чинними і підлягають заміні в разі добровільного звернення громадян або юридичних осіб.

Окрім того, згідно абзацу 11 пункту 5.3 Рішення, після набрання чинності статтею 92 Земельного кодексу України ця норма не обмежує і не скасовує діюче право постійного користування земельними ділянками, набуте громадянами та юридичними особами в установлених законом випадках за станом на 1 січня 2002 року до його переоформлення.

Пунктом «б» статті 141 ЗК України встановлено, що однією з підстав припинення права користування земельною ділянкою є вилучення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Кодексом.

Порядок вилучення земельних ділянок регламентується статтею 149 ЗК України, якою встановлено, що земельні ділянки, надані у постійне користування із земель державної та комунальної власності, можуть вилучатися для суспільних та інших потреб за рішенням органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування на підставі та в порядку, передбачених цим Кодексом.

Вилучення земельних ділянок провадиться за згодою землекористувачів на підставі рішень Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, сільських, селищних, міських рад відповідно до їх повноважень. У разі незгоди землекористувача з вилученням земельної ділянки питання вирішується в судовому порядку.

Аналогічним чином питання припинення права користування землею регулюється також й постановою пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16.04.2004 №7 (з наступними змінам), в пункті 8 якого прописано, що, вирішуючи спори про припинення права власності на земельну ділянку чи права користування нею, суди повинні враховувати, що орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування має право прийняти рішення про це лише в порядку, з підстав і за умов, передбачених статтями 140-149 ЗК. У випадках, визначених цими нормами, припинення права власності на землю чи права користування проводиться за позовом відповідного органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування в судовому порядку, недодержання якого є підставою для визнання рішення цього органу та виданих державних актів недійсними.

Необхідність вилучення земельних ділянок у відповідності із положеннями земельного законодавства України передбачена й пунктом 2.8 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011 №6 «Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин», в якому вказано, що право постійного землекористування є безстроковим, на відміну від права оренди, і може бути припинене лише з підстав, передбачених статтею 141 ЗК України, перелік яких є вичерпним. Дії органів державної влади та місцевого самоврядування, спрямовані на позбавлення субєкта права користування земельною ділянкою після державної реєстрації такого права поза межами підстав, визначених у статті 141 ЗК України, є такими, що порушують право користування земельною ділянкою. Господарські суди повинні мати на увазі, що відповідно до частини другої статті 149 ЗК України вилучення земельних ділянок здійснюється за згодою землекористувачів у випадках, передбачених законом, на компенсаційних засадах з визначенням повноважень органів, які здійснюють таке вилучення, та обмежень, встановлених статтею 151 ЗК України.

Судом встановлено, що позивач згоду на вилучення частини земельної ділянки не надав, а Путильська селищна рада з відповідним позовом до суду не зверталася.

Таким чином, оскаржуване рішення відповідача щодо вилучення частини земельної ділянки, яке знаходиться у постійному користуванні позивача, суперечить вимогам зазначених вище нормативно-правових актів, а тому грубо порушує права та охоронювані законом інтереси позивача.

Частиною першою статті 21 Цивільного кодексу України передбачено, що суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Допущена у позовній заяві помилка щодо назви вулиці, на якій знаходиться спірна земельна ділянка, (Ковпака замість Ковпакова) не змінює суті вимоги про визнання недійсним та скасування рішення відповідача, яке стосується тільки позивача.

Разом з тим суд вважає, що пункти 2 та 3 згаданого рішення, які носять загальний характер, є похідні та витікають з пункту 1 цього рішення, не стосуються прав та інтересів позивача, а, відтак, й не порушують їх, у зв'язку з чим суд дійшов висновку, що у цієї частини позову слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись статтями 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1.Позов задовольнити частково.

2.Визнати недійсним та скасувати пункт1 рішення 37 сесії Путильської селищної ради VІ скликання №48/37-15 від 30.04.2015 №48/37-15 про вилучення у ВАТ «Путильський Райагрохім» земельної ділянки площею 0,70га у ВАТ по вул. Ковпакова 26, смт. Путила до земель запасу селищної ради.

3.Стягнути з Путильської селищної ради (смт Путила Путильського району Чернівецької області, вул. Українська, 196, ідентифікаційний код 04417046) на користь відкритого акціонерного товариства «Путильський Райагрохім» (смт Путила Путильського району Чернівецької області, вул. Українська, 56, ідентифікаційний код 05491787) судовий збір у сумі 1218,00 грн.
4.У решті позову відмовити. Суддя А. Паскарь