ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" жовтня 2015 р. Справа № 911/4184/15

Господарський суд Київської області, у складі судді Саванчук С.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Приватного підприємства «КАМЕНЯР»,

09100, Київська обл., м. Біла Церква, вул. Леваневського, буд. 87 Г, а/с 181

03040, м. Київ, вул. Васильківська, буд. 14, офіс 402

до Дочірнього підприємства «ШРБУ № 100» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України»,

07335, Київська обл., Вишгородський р-н, с. Демидів

про стягнення 320 446,94 грн.

за участю представників:

позивача ОСОБА_1 (довіреність від 03.09.2015 № 1/09);

відповідача - не зявився, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне підприємство «КАМЕНЯР» (далі-позивач) звернулось до господарського суду Київської області з позовом до Дочірнього підприємства «ШРБУ № 100» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» (далі-відповідач) про стягнення 320 446,94 грн., з яких: 318 897,75 грн. основної заборгованості, 98,86 грн. пені, 812,53 грн. 3 % річних, 637,80 грн. інфляційних втрат.

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем грошових зобовязань за договором поставки від 19.07.2012 № 19-07/12.

Ухвалою суду від 14.09.2015 порушено провадження у справі №911/4184/15 та призначено її до розгляду.

Ухвалою суду від 06.10.2015 розгляд справи відкладено на 29.10.2015.

У судових засіданнях 06.10.2015 та 29.10.2015 представником позивача надано документи, витребувані судом та підтримано позовні вимоги повністю, з підстав, що викладені у позовній заяві.

Відповідач не забезпечив участі представника у судових засіданнях 06.10.2015 та 29.10.2015, про причини неявки суд не повідомив, хоча належним чином повідомлений про місце і час судових засідань, про що свідчить наявне у матеріалах справи рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення про направлення відповідачу ухвали про порушення провадження у справі. Вимоги ухвал суду від 14.09.2015 та від 06.10.2015 відповідач не виконав, витребувані документи та відзив на позов суду не надав.

На підставі статті 75 Господарського процесуального кодексу України, справу розглянуто за наявними у ній матеріалами.

Відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 29.10.2015 оголошено вступну і резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення присутнього у судовому засіданні представника позивача, дослідивши докази та оцінивши їх у сукупності, суд -

ВСТАНОВИВ:

Між позивачем (далі-постачальник) та відповідачем (далі-покупець) укладено договір поставки від 19.07.2012 № 19-07/12 (далі-Договір) відповідно до умов якого, постачальник зобовязується в порядку та на умова, визначених цим Договором, поставляти та передавати у власність покупця, а покупець зобовязується прийняти і оплатити товар щебеневу продукцію.

До Договору укладено Додаток № 1 - Специфікацію, де визначено асортимент, кількість і вартість товару.

Відповідно до Розділу 3 Договору, ціна Договору складається з сум вартості видатково-прибуткових накладних, оформлених постачальником на видачу товарів покупцю, протягом дії Договору, у вартість поставки включаються транспортні витрати, загальна вартість товару складається із вартості кожної партії товару, поставленої в межах строку дії Договору та транспортних витрат, повязаних з поставкою товару.

Згідно з пунктами 4.1., 4.2., 4.3. Договору, розрахунки за поставлений товар проводяться шляхом оплати покупцем після предявлення постачальником, отримання від постачальника рахунку на оплату товару та передачі наступних документів: документи, що підтверджують належну якість товару (сертифікат або паспорт якості), видаткові накладні, податкові накладні та інші первинні документи, передбачені для даного виду товару чинним законодавством, проте, в будь-якому випадку, після отримання покупцем повного розрахунку від замовника на відповідні цілі, покупець зобовязується розрахуватись з постачальником не раніше, ніж через 10 днів з моменту отримання від постачальника вищевказаних документів.

Відповідно до пункту 10.1. Договору, договір діє з 19.07.2012 до 31.12.2012.

Позивачем зобовязання за Договором з поставки товару виконано, всього на суму 418 897,75 грн., що підтверджується наданими до матеріалів справи: актами здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 21.09.2012 № КМ-0000264 на суму 82039,50 грн., від 28.09.2012 № КМ-0000265 на суму 23760,00 грн., від 28.09.2012 № КМ-0000270 на суму 32085,00 грн. та видатковими накладними від 13.09.2012 № КМ-0000249 на суму 196377,725 грн., від 31.10.2012 № КМ-0000307 на суму 57058,63 грн., що погоджені обома сторонами, а також довіреностями відповідача на уповноваження представника отримати спірний товар від 13.09.2012 № 479, від 31.10.2012 № 561.

Крім того, позивачем до матеріалів справи додано рахунки-фактури на оплату спірного товару: від 27.07.2012 № КМ-0000306 на суму 196377,72 грн., від 20.09.2012 № КМ-0000480 на суму 57058,63 грн., від 21.09.2012 № КМ-0000481 на суму 98447,40 грн., від 28.09.2012 № КМ-0000482 на суму 28512,00 грн., від 28.09.2012 № КМ-0000483 на суму 38502,00 грн.

Реквізити даних рахунків зазначені у первинних бухгалтерських документах: вищевказаних актах і накладних, що погоджені у двосторонньому порядку, чим підтверджується їх наявність у відповідача.

Претензій щодо якості чи кількості поставленого товару, матеріали справи не містять.

Проте, в порушення умов Договору, вартість товару, що поставлений позивачем за Договором, оплачена відповідачем лише частково, що підтверджується наявною у матеріалах справи випискою по рахунку позивача, що затверджена банківською установою, з якої судом встановлені розміри часткових оплат і, відповідно, наявність заборгованості у розмірі 318 897,75 грн.

При цьому, з урахуванням пунктів 4.1., 4.2., 4.3. Договору та частини 2 статті 662 Цивільного кодексу України, відповідно до якої продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства, судом враховано таке.

Відповідно до статті 666 Цивільного кодексу України, якщо продавець не передає покупцеві приналежності товару та документи, що стосуються товару та підлягають переданню разом з товаром відповідно до договору купівлі-продажу або актів цивільного законодавства, покупець має право встановити розумний строк для їх передання; якщо приналежності товару або документи, що стосуються товару, не передані продавцем у встановлений строк, покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу та повернути товар продавцеві.

У матеріалах справи відсутні докази наявності претензій відповідача щодо відсутності тих чи інших документів, що підлягали переданню разом з товаром, встановлення відповідачем строку для їх передачі або його відмови від договору та повернення товару, натомість, наявна відповідь відповідача на претензію позивача щодо сплати спірної заборгованості, де визнається вказана заборгованість та відсутні вимоги щодо виконання позивачем зобовязань з передачі документів, що стосуються товару.

Договір, що укладено між сторонами, за своєю правовою природою є договором поставки.

Згідно з частиною 1 статті 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до частини 1 статті 691 Цивільного кодексу України, покупець зобов'язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Згідно з статтею 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару, покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару, якщо договором купівлі-продажу не передбачено розстрочення платежу.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України, субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобовязань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобовязання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Частина друга цієї ж статті передбачає, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України, зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зважаючи на умови Договору, вищевказані положення чинного законодавства та обставини справи, що встановлені судом, суд дійшов висновку, що позивачем зобовязання за Договором виконані належним чином, здійснення господарських операцій, за якими заявляється до стягнення заборгованість, підтверджується первинними документами, виконання цих зобовязань прийнято відповідачем належним чином, повністю відповідачем не оплачено, строк виконання обовязку відповідача з повної оплати настав, відтак, позовна вимога про стягнення з відповідача на користь позивача 318 897,75 грн. основної заборгованості обґрунтована та підлягає задоволенню.

Позивач, на підставі пункту 7.3.6. Договору, заявляє до стягнення з відповідача пеню в розмірі 98,86 грн.

Згідно з пунктом 7.3.6. Договору, у разі порушення строків оплати товару, покупець на вимогу постачальника зобовязаний сплатити останньому пеню в розмірі 0,001 % від суми боргу за кожен день прострочення.

Відповідно до статті 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання, або неналежного виконання господарського зобовязання. Частиною 4 статті 231 Господарського кодексу України встановлено, що у разі, якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. Відповідно до частини 6 статті 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконано.

Статтею 1 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань визначено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Статтею 3 вказаного Закону встановлено, що розмір пені передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня.

З метою всебічного, повного і обєктивного розгляду обставин справи, суд здійснив перерахунок розміру пені та зясував, що наданий позивачем розрахунок є арифметично вірним, відповідає обставинам справи, а тому, позовна вимога про стягнення 98,86 грн. пені підлягає задоволенню повністю.

У звязку з простроченням відповідачем виконання грошового зобовязання, позивач на підставі статті 625 Цивільного кодексу України, заявляє до стягнення 812,53 грн. 3 % річних та 637,80 грн. інфляційних втрат.

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З метою всебічного, повного і обєктивного розгляду обставин справи, суд здійснив перерахунок розмірів 3 % річних та інфляційних втрат і зясував, що наданий позивачем розрахунок 3 % річних є арифметично вірним, відповідає обставинам справи, а тому, позовна вимога про стягнення 812,53 грн. 3 % річних підлягає задоволенню повністю, натомість, з огляду на період нарахування інфляційних втрат, що визначений позивачем з урахуванням пункту 7.3.9. Договору до 10.12.2012, інфляційні втрати, що розраховані за грудень 2012 року, стягненню не підлягають.

Враховуючи наведене вище, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Судовий збір, відповідно до частини 1 статті 49 Господарського процесуального кодексу України, у звязку з частковим задоволенням позову, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 4, 22, 32, 33, 36, 43, 49, 75, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Дочірнього підприємства «ШРБУ № 100» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» (07335, Київська область, Вишгородський район, село Демидів, ідентифікаційний ) на користь Приватного підприємства «КАМЕНЯР» (09100, Київська обл., м. Біла Церква, вул. Леваневського, буд. 87 Г, а/с 181, ідентифікаційний ) 318897 (триста вісімнадцять тисяч вісімсот девяносто сім) грн. 75 коп. основної заборгованості, 98 (девяносто вісім) грн. 86 коп. пені, 812 (вісімсот дванадцять) грн. 53 коп. 3 % річних, 4797 (чотири тисячі сімсот девяносто сім) грн. 13 коп. судового збору.

3. У задоволенні решти позову відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його належного оформлення і підписання та може бути оскаржено в апеляційному порядку.

Повне рішення складено 06.11.2015.

Суддя С.О. Саванчук