ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" травня 2015 р. Справа № 911/1376/15

Суддя А.С. Грєхов, розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк Приватбанк, м. Дніпропетровськ

до Фермерського господарства «Берегиня», 08713, Київська обл., Обухівський р-н., с. Великі Дмитровичі, Ідентифікаційний код: 33427985,

про стягнення 42 192, 35 грн.

За участю представників сторін:

позивач ОСОБА_1 довіреність № 1282-О від 15.04.2014 року;

відповідач ОСОБА_2;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До господарського суду Київської області надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства Комерційний банк Приватбанк (надалі позивач) до Фермерського господарства «Берегиня» (надалі відповідач) про стягнення 42 192, 35 грн. заборгованості за кредитним договором №б/н від 23.09.2013, яка складається з: 21 000, 00 грн. заборгованості за кредитом, 11942,93 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом, 6981,42 грн. пені та 2 268,00 грн. комісії за користування кредитом.

Ухвалою господарського суду Київської області від 02.04.2015 у справі №911/1376/15 було порушено провадження та призначено справу до розгляду на 23.04.2015.

Ухвалою господарського суду Київської області від 23.04.2015 розгляд справи було відкладено на 07.05.2015, у звязку з необхідністю витребувати докази по справі.

07.05.2015 року через канцелярію суду від відповідача надійшла заява про визнання позову частково. Відповідач суму основного боргу за кредитом визнає в розмірі 21 000 грн., суму процентів за користування кредитом в розмірі 11 942, 93 грн. визнає повністю. Одночасно відповідач вважає необґрунтованим розрахунок пені позивача з порушенням вимог п. 6 статті 232 Господарського кодексу України. Крім того відповідач зазначає про неможливість здійснити погашення заборгованості через блокування рахунку відкритого в межах Договору від 23.09.2013 року. Також, відповідно до поданої заяви відповідач стверджує що між сторонами досягнута домовленість щодо реструктуризації боргу в сумі 42192, 35 грн. шляхом його зменшення до 37 000, 00 грн.

07.05.2015 року через канцелярію суду від позивача надішли письмові пояснення до позовних вимог.

Представник позивача в судове засідання з'явився, позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача в судове засідання з'явився, позов визнав частково на суму 37 000 грн., в інший частині позову просив відмовити.

Відповідно до частини 2 статті 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення приймається судом за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та іншими учасниками господарського процесу, а також доказів, які були витребувані господарським судом, у нарадчій кімнаті.

Згідно з ч. 1 статті 85 ГПК України, прийняте рішення оголошується господарським судом у судовому засіданні після закінчення розгляду справи.

07.05.2015 у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Заслухавши пояснення присутніх у судовому засіданні повноважних представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно зясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

23.09.2013 року Фермерське господарство «Берегиня» (клієнт) звернулось з заявою до Публічного акціонерного товариства комерційний банк ПРИВАТБАНК (банк) про відкриття поточного рахунку.

Згідно заяви відповідач приєднався до Умов та правил надання банківських послуг (надалі Умови), тарифів банку, що розміщені в мережі Інтернет на сайті http://privatbank.ua, які разом із заявою складають договір банківського обслуговування № б/н від 23.09.2013 року та взяв на себе зобовязання виконувати умови договору.

Відповідно до договору відповідачу було встановлено кредитний ліміт, на поточний рахунок № 2191 в електронному вигляді через встановлені засоби електронного звязку банку і клієнта (системи клієнт-банк, інтернет клієнт банк, sms-повідомлення або інших), що визначено і врегульовано Умовами та правилами надання банківських послуг.

Відповідно до 3.2.1.1.16. Умов передбачено, що при укладанні договорів і угод, чи вчиненні інших дій, що свідчать про приєднання клієнта до Умов і правил надання банківських послуг (або у формі Заяви про відкриття поточного рахунку та картки із зразками підписів і відбитка печатки або у формі авторизації кредитної угоди в системах клієнт-банк/інтернет клієнт-банк, або у формі обміну паперовою або електронною інформацією, або в будь-якій іншій формі), банк і клієнт допускають використання підписів клієнта у вигляді електронно-цифрового підпису та/або підтвердження через пароль, спрямований банком через верифікований номер телефону, який належить уповноваженій особі клієнта з правом першого підпису. Підписання договорів і угод таким чином прирівнюється до укладання договорів та угод у письмовій формі.

Відповідно до ст. 3 Закону України Про електронний цифровий підпис, електронний цифровий підпис за правовим статусом прирівнюється до власноручного підпису (печатки). Електронний підпис не може бути визнаний недійсним лише через те, що він має електронну форму.

У відповідності з ч. 2. ст. 639 Цивільного кодексу України, якщо сторони домовились укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Таким чином, господарський суд дійшов висновку, що заявою про приєднання до умов та правил надання банківських послуг відповідач приєднався і зобов'язався виконувати умови, викладені в Умовах та правилах надання банківських послуг, ОСОБА_3 - договорі банківського обслуговування в цілому.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Вищого господарського суду України від 20.08.2013 р. у справі № 15/5007/1293/12.

Відповідно до п. 3.2.1.1.1. Умов, кредитний ліміт на поточний рахунок надається на поповнення обігових коштів та здійснення поточних платежів Клієнта, в межах кредитного ліміту. Про розмір ліміту банк повідомляє клієнта на свій вибір або в письмовій формі, або через встановлені засоби електронного зв'язку банка та клієнта. Банк здійснює обслуговування ліміту клієнта, за наявності вільних грошових ресурсів, за рахунок кредитних коштів в межах ліміту, шляхом дебетування поточного рахунку. При цьому виникає дебетове сальдо.

Згідно з п. 3.2.1.1.3. Умов, кредит надається в обмін на зобов'язання Клієнта щодо його повернення, сплати процентів та винагороди.

Відповідно до п. 3.2.1.1.8 Умов, проведення платежів Клієнта у порядку обслуговування кредитного ліміту, проводиться Банком протягом одного року з моменту підписання угоди про приєднання Клієнта до Умов і правил надання банківських послуг (або у формі Заяви про відкриття поточного рахунку та картки із зразками підписів і відбитка печатки або у формі авторизації кредитної угоди в системах клієнт-банк/інтернет клієнт-банк, або у формі обміну паперовій або електронній інформацією, або в будь-якій іншій формі Угода).

Відповідно до розділу Умов 3.2.1.4., яким затверджений порядок розрахунків, за користування кредитом в період з дати виникнення дебетового сальдо на поточному рахунку Клієнта при закритті банківського дня Клієнт виплачує проценти, виходячи з процентної ставки, розмір якої залежить від строку користування кредитом (диференційована процентна ставка).

За період користування кредитом з моменту виникнення дебетового сальдо до дати обнулення дебетового сальдо в одну з дат до 25-го числа місяця, якщо дебетове сальдо на поточному рахунку утворилося з 1-го до 20-го (включно) числа поточного місяця або до 25-го числа наступного місяця, якщо дебетове сальдо на поточному рахунку утворилося з 21-го до кінцевого числа поточного місяця (надалі- період, в який дебетове сальдо підлягає обнуленню), розрахунок процентів здійснюється за процентною ставкою в розмірі 0% річних від суми залишку непогашеної заборгованості.

При не обнуленні дебетового сальдо в одну з дат періоду, в якому дебетове сальдо підлягає обнуленню, протягом 90 днів з останньої дати періоду, в якому дебетове сальдо підлягало обнуленню, Клієнт виплачує Банку за користування кредитом проценти в розмірі 36 % річних, починаючи з останньої дати періоду, в яку дебетове сальдо підлягало обнуленню.

У випадку непогашення кредиту протягом 90 днів з дати закінчення періоду, в якому дебетове сальдо підлягало обнуленню, починаючи з 91-го дня після дати закінчення періоду, в якому дебетове сальдо підлягало обнуленню, кредит вважається простроченим, а грошові зобов'язання Клієнта щодо погашення заборгованості вважаються порушеними.

При порушенні Клієнтом будь-якого з грошового зобов'язання Клієнт сплачує Банку відсотки за користування кредитом у розмірі 56 % річних від суми залишку непогашеної заборгованості. У разі порушення Клієнтом будь-якого з грошових зобов'язань і при реалізації права Банку на встановлення іншого строку повернення кредиту, передбаченого Умовами і правилами надання Банківських послуг, Клієнт сплачує Банку пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми залишку непогашеної заборгованості за кожен день прострочення. Сплата пені здійснюється з дня, наступного за датою порушення зобов'язань.

Під непогашенням кредиту мається на увазі не виникнення на поточному рахунку нульового дебетового сальдо при закритті банківського дня.

Розрахунок відсотків за користування кредитом проводиться щодня, починаючи з моменту утворення на поточному рахунку дебетового сальдо при закритті банківського дня, за кількість днів користування кредитними коштами, виходячи з 360 днів у році. Розрахунок відсотків проводиться до повного погашення заборгованості за кредитом, на суму залишку заборгованості за кредитом. День повернення кредиту в часовий інтервал нарахування відсотків не включається. Нарахування відсотків здійснюється в дату сплати.

Клієнт сплачує банку винагороду за використання ліміту відповідно до п.п. 3.2.1.1.6, 3.2.1.2.3.2, 1-го числа кожного місця в розмірі 0,9% відсуми максимального сальдо кредиту, що існувало на кінець банківського дня за попередній місяць, в порядку, передбаченому умовами та правилами надання банківських послуг (п. 3.2.1.4.4 умов).

При несплаті винагороди, відсотків у відповідні їм дати сплати, вони вважаються простроченими.

Відповідно до п. 3.2.1.2.3.4. Умов, Банк має право при порушенні Клієнтом будь-якого із зобов'язань, передбаченого Умовами, змінити умови кредитування та вимагати від Клієнта дострокового повернення кредиту, сплати відсотків за його користування, виконання інших зобов'язань за кредитом в повному обсязі.

Пунктом 3.2.1.6.1. Умов зазначено, що обслуговування кредитного Ліміту на поточному рахунку Клієнта здійснюється з моменту подачі Клієнтом до Банку заяви на приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг (або у формі Заяви про відкриття поточного рахунку та картки із зразками підписів і відбитка печатки або у формі авторизації кредитної угоди в системах клієнт-банк/інтернет клієнт-банк, або у формі обміну паперовою або електронною інформацією, або в будь-якій іншій формі) та/або з моменту надання Клієнтом розрахункових документів на використання коштів у рамках кредитного Ліміту в межах зазначених у них сум, і діє в обсязі перерахованих засобів до повного виконання зобов'язань сторонами.

Як стверджує позивач, він свої зобов'язання за Договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредитний ліміт у розмірі 21000,00 грн., що підтверджується випискою з банківського рахунку відповідача за період з 03.03.2014 по 04.03.2015, однак, відповідач своєчасно та в повному обсязі свої зобовязання по поверненню кредиту не виконав, у звязку з чим, за ним утворилась заборгованість яка складається з: 21 000,00 грн. заборгованості за кредитом, 11942,93 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом та 2268,00 грн. комісії за користування кредитом.

В звязку з наявністю вказаної заборгованості, 23.02.2015 року позивач направив на адресу відповідача претензію вих. № 3092K3B0S061 в якій просив відповідача негайно погасити прострочену заборгованість в повному обсязі. Факт надсилання зазначеної претензії підтверджується копіями фіскального чеку № 6593 від 23.02.2015 та списку згрупованих поштових відправлень № 816.

Вказана претензія була залишена відповідачем без відповіді та задоволення, у звязку з чим позивач був змушений звернутись з позовом до суду.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч.1 ст. 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Частиною 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Враховуючи те, що станом на день прийняття рішення у справі заборгованість за кредитом у розмірі 21 000,00 грн., 11942,93 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом та 2268,00 грн. комісії за користування кредитом залишилась непогашеною, зазначений факт відповідачем не спростовано, розмір заборгованості відповідає фактичним обставинам справи, дана позовна вимога підлягає задоволенню.

Також, позивач просить стягнути з відповідача 6981,42 грн. пені.

Пунктом 3.2.1.5.1 Умов, передбачено, що при порушенні Клієнтом будь-якого із зобов'язань по сплаті відсотків за користування кредитом, термінів повернення кредиту, винагороди, Клієнт сплачує Банку за кожний випадок порушення пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який сплачується пеня, (у % річних) від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу. А в разі реалізації Банком права на встановлення іншого строку повернення кредиту, Клієнт сплачує Банку пеню у розмірі, зазначеному в п. 3.2.1.4.1.3. від суми заборгованості за кожен день прострочення. Сплата пені здійснюється у гривні.

Відповідно до п.6 статті 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано, відповідно до п. 3.2.1.5.4 Умов - нарахування неустойки за кожний випадок порушення зобов'язань, передбаченої п. 3.2.1.5.1., 3.2.1.5.2., 3.2.1.5.3., здійснюється протягом 3 років з дня, коли відповідне зобов'язання мало бути виконано Клієнтом.

З огляду на викладене, твердження відповідача щодо неправомірності нарахування пені за період більший ніж шість місяців спростовуються положеннями Договору (п.3.2.1.5.4 Умов та правил надання банківських послуг).

Згідно зі ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

На підставі вказаних норм права та враховуючи, що розрахунок пені, доданий до позовної заяви, є вірним, вимоги про стягнення з відповідача 6981,42 грн. пені підлягають задоволенню.

Заява відповідача про реструктуризацію боргу в сумі 42192,35 адресована позивачу без доказів надіслання або вручення не доводить домовленості сторін, щодо реструктуризації боргу шляхом його зменшення до 37 000 грн. з обовязком виплати частини суми в травні-червні 2015 року.

Також відповідачем не надано суду доказів підтверджуючих перешкоджання з боку банку на проведення погашення боргу відповідачем по рахунку відкритого в межах Договору №б/н від 23.09.2013 року.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ст. 49 ГПК України покладаються судом на відповідача.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фермерського господарства «Берегиня» (08713, Київська обл., Обухівський р-н, с. Великі Дмитровичі, Ідентифікаційний код:33427985) на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку Приватбанк (49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, буд. 50, ) 21000,00 грн. (двадцять одну тисячу гривень) суми кредиту, 11 942,93 грн. (одинадцять тисяч девятсот сорок двігривнідевяносто трикопійки)відсотків за користування кредитом, 6 981,42 грн. (шість тисяч девятсот вісімдесят одну гривнюсорок дві копійки) пені, 2268,00 грн. (дві тисячі двісті шістдесят вісім гривень) комісії за користування кредитом та 1 827, 00 грн. (одну тисячу вісімсот двадцять сім гривень) судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено - 12.05.2015 року.

Суддя А.С. Грєхов