ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2015 року Справа № 915/1615/15

Господарський суд Миколаївської області,

головуючий суддя Коваль С.М.,

при секретарі Сьяновій О.С.,

з участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1О, довіреність від 05.10.2015;

від відповідача: ОСОБА_2, довіреність від 05.10.2015 ;

від третьої особи: представник не зявився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу № 915/1615/15

за позовом: Публічного акціонерного товариства Дельта Банк в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві Дельта Банк - ОСОБА_3, 01033, м.Київ, вул. Щорса, 36Б; поштова адреса: 01014, м.Київ, бул. Дружби народів,38,

Представник позивача: ОСОБА_4, 0104, м.Київ, бул. Дружби народів, 38,

до відповідача: Товариства з обмеженою додатковою відповідальністю Парк науково-технічного розвитку Укрспецпром, 55340, Миколаївська обл., Арбузинський р-н, смт. Костянтинівка, вул. Островького, буд.7,

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Товариство з обмеженою відповідальністю Дісент Груп, 55340, Миколаївська обл., Арбузинський р-н, смт. Костянтинівка, вул. Островьского, буд. 7, офіс 2,

про: стягнення заборгованості у розмірі 2 025867,05 грн. -

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство Дельта Банк в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві Дельта Банк звернулось до господарського суду з позовом до Товариства з обмеженою додатковою відповідальністю Парк науково-технічного розвитку Укрспецпром, за участю третьої особи, Товариства з обмеженою відповідальністю Дісент Груп про звернення стягнення на предмет іпотеки за Іпотечним договором від 06.03.2008р., посвідченим приватним нотаріусом Арбузинського районного нотаріального округу Миколаївської області за реєстровим номером 456, а саме: адміністративна будівля, цегла, зазначений на плані за літерою Ж, площею 463,4 кв.м.; склад запчастин, ракушняк, зазначений на плані за літерою Р, площею 278,8 кв.м.; господарче приміщення, бут, зазначене на плані за літерою Н, 76,6 кв.м.; цех, по виготовленню панелів, з/б панелі, зазначений на плані за літерою Л, 206,1 кв. м.; майстерня для ремотну техніки, бут, зазначене на плані за літерою М, 356,4 кв.м.; побутове приміщення, бут, зазначене на плані за літерою К, площею 14,2 кв.м.; зварювальний цех, ракушняк, зазначений на плані за літерою 3, площею 95,0 кв.м.; КПП, ракушняк, зазначений у плані літерою Б, площею 56,2 кв.м.; майстерня, цех, зазначений у плані літерою Б, площею 80,3 кв.м.; гараж, ракушняк, зазначений на плані за літерою С, площею 22,9 кв.м., побутове приміщення, з/б панелі, зазначене на плані за літерою Т., площею 11,9 кв.м. шляхом визнання за Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» права власності на предмет іпотеки.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням ТОВ «Дісент Груп» своїх зобовязань за кредитним ОСОБА_5 № від 06.12.2008р., укладеним між ТОВ Укрсиббанк та ТОВ «Дісент Груп» , в забезпечення виконання якого ТОВ Укрсиббанк з ВАТ «Костянтинівське САТП 1412», правонаступником якого з усіма правами та обовязками є Товариство з додатковою відповідальністю «Парк науково-технічного розвитку «Укрспецпром», був укладений Іпотечний договір від 06.03.2008р., на підставі умов якого, а також ст.ст. 12, 33 Закону України Про іпотеку, ст.ст. 589, 590 ЦК України, позивач і заявив даний позов. При цьому позивач обґрунтовує своє правонаступництво за ОСОБА_5 кредиту № 0 від 06.03.2008р. та іпотечним договором від 06.03.2008р., укладеними між ТОВ Укрсиббанк з ВАТ «Костянтинівське САТП 1412», правонаступником якого з усіма правами та обовязками є Товариство з додатковою відповідальністю «Парк науково-технічного розвитку «Укрспецпром», наявністю договору про купівлю - продажу прав вимоги, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6 за р. № 2949,2950 від 08.12.2011 р., за яким ПАТ «Укрсиббанк» погодився продати (відступити) права вимоги за кредитами та передати їх ПАТ «Дельта Банк», а ПАТ «Дельта Банк» погодився придбати права вимоги за кредитами та прийняти їх та сплатити ціну купівлі.

Відповідач та третя особа у відзиві на позовну заяву в задоволенні позовних вимог просили відмовити посилаючись на сплив трирічного строку позовної давності встановленого ст. 257 Цивільного кодексу України.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити.

Третя особа у судове засідання не зявились, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлена, про що свідчать відповідні повідомлення про вручення поштових відправлень, частина з яких були вручені, частина - повернулись до суду з довідками пошти за місцем обслуговування.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК. За змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством звязку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. Доказом такого повідомлення в разі неповернення ухвали підприємством звязку може бути й долучений до матеріалів справи та засвідчений самим судом витяг з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового звязку Укрпошта щодо відстеження пересилання поштових відправлень, який містить інформацію про отримання адресатом відповідного поштового відправлення, або засвідчена копія реєстру поштових відправлень суду.

Така ж правова позиція викладена і у п.3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. №18 Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції (з наступними змінами та доповненнями).

За таких обставин третя особа належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, а тому господарський суд визнав за можливе розглянути справу за відсутністю належним чином повідомлених представників третьої особи в порядку ст. 75 ГПК України за наявними матеріалами справи.

Відповідно до вимог ст. 85 ГПК України в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, дослідивши і оцінивши докази у їх сукупності, господарський суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову, виходячи з такого:

06 березня 2008 року між Публічним акціонерним товариством «Укрсиббанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Дісент Груп» (надалі -відповідач/позичальник) укладено кредитний договір № 0 (надалі - кредитний договір) із змінами та доповненнями.

Відповідно до п. 1.1 кредитного договору банк зобов'язався надати позичальнику, а позичальник зобов'язався прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредит у формі поновлювальної кредитної лінії в іноземній валюті в сумі ліміту кредитної лінії, що дорівнює 950 000,00 гривень.

Відповідно до п. 1.2.2 позичальник у будь-якому випадку зобов'язаний повернути кредит у повному обсязі в термін не пізніше 06.03.2011 року.

За використання кредитних коштів за цим договором встановлюється процентна ставка в розмірі 14 % річних, якщо не встановлена інша згідно умов кредитного договору (п. 1.3.1 кредитного договору).

Пунктом 1.3.4 договору сторони визначили, що нарахування процентів за кредитним договором здійснюється щомісяця, в останній робочий день поточного місяця, методом «факт/360» відповідно до вимог нормативно правових актів НБУ та чинного законодавства України.

Розділом 7 сторони визначали відповідальність сторін. Так, у відповідності до п.7.1 договору за порушення позичальником термінів повернення кредиту та/або процентів за кредит та/або комісій, встановлених договором, банк має право вимагати від позичальника, а позичальник при цьому зобов'язаний сплатити Банку додатково до плати за кредит пеню з

розрахунку 0,5% (процентів) річних від суми зазначеної простроченої заборгованості (суми

кредиту та/або процентів по кредиту та/або комісій), розрахованої за кожен день прострочення платежу, включаючи день сплати заборгованості, за методом "факт/360" (метод "факт/360" передбачає, що для розрахунку використовується фактична кількість днів у місяці, але умовно в році 360 днів), але в будь-якому випадку такий розмір пені не може перевищувати розмір, встановлений чинним законодавством України.

Відповідно до вимог чинного законодавства України, зокрема, ст.611 Цивільного кодексу України при порушенні Позичальником вимог п. 2.3.,5.3., 5.5., 5,6., 5.9., 5.11., 7.4. цього ОСОБА_5 має право самостійно змінити термін повернення кредиту за цим ОСОБА_5.

08.12.2011р. між Публічним акціонерним товариством Укрсиббанк (в розумінні вказаного договору-продавець) та АТ «Дельта Банк» (в розумінні вказаного договору - покупець) був укладений договір про купівлі-продажу прав вимоги (про заміну кредитора у зобов'язанні), посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6 за р.№ 2949, 2950, за яким ПАТ «Укрсиббанк» погодився продати (відступити) права вимоги за кредитами та передати їх ПАТ «Дельта Банк», а ПАТ «Дельта Банк» погодився придбати права вимоги за кредитами та прийняти їх та сплатити ціну купівлі.

У відповідності до п.2.3 договору, права вимоги за кредитами переходять від продавця до покупця та, з урахуванням інших зобовязань продавця та покупця, викладених у цьому договорі, зобовязання продавця передати права вимоги за кредитами покупцеві є виконаним з моменту підписання продавцем та покупцем акту приймання-передачі прав вимоги за кредитами у дату закриття.

Відповідно до акту приймання передачі до договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 12 грудня 2011 року право вимоги за кредитним договором № 0 від 06.03.2008 року з усіма змінами та доповненнями до нього, укладеним між ПАТ «Укрсиббанк» та ТОВ «Дісент Груп» перейшло до АТ «Дельта Банк» (надалі за текстом -«Позивач»).

Свої зобов'язання, визначені кредитним договором, ОСОБА_5 виконав належним чином в

повному обсязі, що підтверджується виписками по рахунку позичальника та меморіальним

ордером. (а.с.16-24)

Проте, Товариство з обмеженою відповідальністю Дісент Груп не виконало належним чином взяті на себе зобовязання по сплаті кредиту та відсотків за користуванням кредитом, в результаті чого у останнього виникла прострочена заборгованість.

Таку, станом на 25.08.2015 року розмір заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю Дісент Груп становить 2025867,05 грн., з яких 738888,88 грн. заборгованості за простроченим кредитом, 1878,00 грн. розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту, 1882,65 грн. сума трьох процентів річних від суми простроченого кредиту, 1256180,62 грн. сума заборгованості за простроченими відсотками, 3036,90 грн. розмір пені за несвоєчасно повернення відсотків, 19000,00 грн. сума заборгованості за простроченою комісією.

06.03.2008р. між ТОВ Укрсиббанк та ВАТ «Костянтинівське САТП 1412», правонаступником якого з усіма правами та обовязками є Товариство з додатковою відповідальністю «Парк науково-технічного розвитку «Укрспецпром», був укладений Іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Арбузинського районного нотаріального округу ОСОБА_7 та зареєстрований в реєстрі за №456, відповідно до якого в забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором № 0 іпотекодавцем було надано в іпотеку комплекс, який складається із: адміністративна будівля, цегла, зазначений на плані за літерою Ж, площею 463,4 кв.м.; склад запчастин, ракушняк, зазначений на плані за літерою Р, площею 278,8 кв.м.; господарче приміщення, бут, зазначене на плані за літерою Н, 76,6 кв.м.; цех, по виготовленню панелів, з/б панелі, зазначений на плані за літерою Л, 206,1 кв. м.; майстерня для ремотну техніки, бут, зазначене на плані за літерою М, 356,4 кв.м.; побутове приміщення, бут, зазначене на плані за літерою К, площею 14,2 кв.м.; зварювальний цех, ракушняк, зазначений на плані за літерою 3, площею 95,0 кв.м.; КПП, ракушняк, зазначений у плані літерою Б, площею 56,2 кв.м.; майстерня, цех, зазначений у плані літерою Б, площею 80,3 кв.м.; гараж, ракушняк, зазначений на плані за літерою С, площею 22,9 кв.м., побутове приміщення, з/б панелі, зазначене на плані за літерою Т., площею 11,9 кв.м.

Предмет іпотеки є власністю Іпотекодавця на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від « 12» квітня 2007 року, виданого виконавчим комітетом Костянтинівської селищної ради Арбузинського району Миколаївської області, зареєстрованого в Арбузинському БТІ 12.04.2007 року за р. № 485, кн.. 7, та зареєстрованого в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно « 12» квітня 2007 року за № 18489035, згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно виданого Арбузинським БТІ 12.04.2007 року за № 14208188. Предмет іпотеки розташований на земельній ділянці розміром 1,8521 га, яка не є власністю Іпотекодавця. Іпотекодавець користується вказаною земельною ділянкою на підставі договору оренди землі укладеного 28.01.2008 року між Костянтинівською селищною радою та ВАТ «Костянтинівське САТП 1412», зареєстрованого в Арбузинському реєстраційному секторі № 5 06.02,2008 року за № 01.

Судом було встановлено, що Товариство з додатковою відповідальністю «Парк науково-технічного розвитку «Укрспецпром» є правонаступником Товариства з обмеженою відповідальністю «Костянтинівське САТП 1412» з усіма правами та обовязками, про що свідчить укладений між Публічним акціонерним товариством Укрсиббанк та АТ «Дельта Банк» договір про купівлі-продажу прав вимоги (про заміну кредитора у зобов'язанні), посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6 за р.№ 2949, 2950 та акт приймання передачі до договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 12 грудня 2011 року.

Відповідно до ст. 23 ЗУ «Про іпотеку» у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою.

У зв'язку з невиконанням Позичальником зобов'язань за Кредитним договором, Іпотекодавцю направлено претензію з вимогою виконати порушені зобов'язання та сплатити борг, що виник у зв'язку з невиконанням Кредитного договору.

Стаття 35 ЗУ «Про іпотеку» зазначає, що у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору Іпотекодержатель надсилає Іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від Іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога Іпотекодержателя залишається без задоволення, Іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права Іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку.

Стаття 33 ЗУ «Про іпотеку» визначає підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки. У разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Статтею 12 ЗУ «Про іпотеку» передбачено, що в разі порушення іпотекодавцем зобов'язань, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання зобов'язань боржником, а в разі невиконання вимоги - звернути стягнення на предмет іпотеки, наприклад - за рішенням суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про іпотеку» Іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки.

Правовою підставою для реєстрації права власності дпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.

Вважаючи, що Товариство з обмеженою відповідальністю Дісент Груп, неналежним чином виконало свої зобовязання за ОСОБА_5 кредиту №0 від 06.03.2008р., укладеним між ПАТ «Укрсиббанк» та ТОВ «Дісент Груп», в забезпечення виконання яких між ПАТ «Укрсиббанк» з ВАТ «Костянтинівське САТП 1412», правонаступником якого з усіма правами та обовязками є Товариство з додатковою відповідальністю «Парк науково-технічного розвитку «Укрспецпром», був укладений Іпотечний договір № 13663 від 06.03.2006 року, та в силу договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08.12.2011 року позивач став правонаступником ПАТ «Укрсиббанк», позивач звернувся до господарського суду з відповідним позовом.

Відповідачем, Товариством з обмеженою додатковою відповідальністю Парк науково-технічного розвитку Укрспецпром, подано суду заяву про застосування позовної давності.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Договір є обовязковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

ОСОБА_5 є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків (частина перша статті 626 ЦК України).

Визначення поняття зобовязання міститься у частині першій статті 509 ЦК України.

Відповідно до цієї норми зобовязання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно з нормою статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобовязання є прострочення невиконання зобовязання в обумовлений сторонами строк.

При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як "строк дії договору", так і "строк (термін) виконання зобовязання" (статті 530, 631 ЦК України).

Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

Відповідно до п.1.2.2 договору позичальник у будь-якому випадку зобовязаний повернути кредит у повному обсязі в термін не пізніше 06.03.2011 року.

Згідно графіка погашення кредиту (Додаток № І до кредитного договору) кінцевою датою погашення чергової частини кредиту в сумі 26 388,85 грн. вказано 07.02.2011 року.

Таким чином, 05 березня 2011 року розпочав перебіг загальний строк позовної давності для звернення до суду з вимогами за кредитним договором № 0,який відповідно закінчився 05 березня 2014 року.

Як убачається з матеріалів справи, сторони у договорі кредиту чітко визначили дату повернення кредиту 05.03.2011 року.

Умовами договору визначено, що погашення заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено днями та місяцями. Додатком № 1 до договору встановлено графік погашення кредиту.

Отже, поряд зі встановленням строку дії договору сторони встановили і строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язанням , яке виникло на основі договору.

Строк виконання кожного щомісячного зобов'язання згідно ч.3 ст.254 ЦК України триває у відповідне число останнього місяця строку.

Як вбачається з матеріалів відповідач перестав виконувати зобов'язання, а останній платіж повинен був внесений в березні 2011 року, а третя особа перестала сплачувати кредитні зобов'язання ще в 2009 році, у той час як з вимогами про стягнення заборгованості за кредитом банк звернувся в серпні 2015 року.

Разом з тим, відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності про застосування, якого заявлено стороною у справі є підставою для відмови у позові (ч.4 ст.267 ЦК України). Загальна позовна давність встановлюється тривалістю з 3 роки.(ст.257 ЦК України).

Частиною І ст. 261 ЦК України визначено, що за загальним правилом перебіг загальної спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила

Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання, тобто в даному випадку позовна давність закінчилася в березні 2014 року, якщо брати до уваги дату внесення останнього платежу, та якщо брати до уваги сам факт внесення останнього платежу то строк сплинув ще в 2011 році, проте позивачем не надано до суду квитанції про сплату останнього платежу третьою особою.

Отже, перебіг строку позовної давності починається від дня, коли боржник мав сплатити наступний щомісячних платіж, але не виконав свої зобов'язання за договором.

Відповідно до ч.2 ст. 590 ЦК України заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не передбачено договором або законом.

В даному випадку договором чітко зазначено дату повернення кредиту 05 березня 2011 рік

Таким чином, оскільки договором погашення кредиту чітко зазначено термін його погашення, то початок позовної давності для стягнення цього непогашеного платежу необхідно обчислювати з моменту (місяць, день) невиконання позичальником кожного із зобов'язань. (Аналогічна правова позиція викладена в Постановах ВСУ від 06.11.2012 року, від 20.11.2013 року, справа № 6-20цс14 від 19.03.2014 року та Постанова ВСУ від 19.03.2014 р № 6-14цс14).

За таких обставин, заява Товариства з обмеженою додатковою відповідальністю Парк науково-технічного розвитку Укрспецпром про застосування строків позовної давності підлягає задоволенню.

Іншого позивачем не доведено.

Інші наявні в матеріалах справи документи вищевикладених висновків суду не спростовують.

Доводи позивача, викладені у позовній заяві та наявних в матеріалах справи письмових поясненнях, вищевикладених висновків суду також не спростовують та не створюють підстав для задоволення заявленого позову.

Відповідно до ст.ст. 44, 49 ГПК України судовий збір покладається на позивача.

Керуючись ст.ст. 32-34, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення суду, у відповідності зі ст.85 Господарського процесуального кодексу України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом

Згідно ст.ст.91, 93 Господарського процесуального кодексу України, сторони у справі, прокурор, треті особи, особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення місцевого господарського суду, яке не набрало законної сили.

Апеляційна скарга подається через місцевий господарський суд, який розглянув справу.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення місцевим господарським судом. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Суддя С.М. Коваль

Рішення оформлено та підписано суддею 05 листопада 2015 року.