РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.11.2015Справа №910/22563/15

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Зейн Інтернешнл"

до Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит"

про зобов'язання виконати операції за платіжними дорученнями та зобов'язання усунути перешкоди у праві розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на банківських рахунках відповідача, стягнення пені

суддя Домнічева І.О.

Представники сторін:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: не з'явився;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Зейн Інтернешнл" звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" про зобов'язання виконати операції за платіжними дорученнями та зобов'язання усунути перешкоди у праві розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на банківських рахунках відповідача, стягнення пені.

Ухвалою від 01.09.2015 р. порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 29.09.2015 р.

29.09.15р. через відділ діловодства суду позивачем подано додаткові матеріали по справі.

Ухвалою від 29.09.2015 р. розгляд справи було відкладено на 02.11.2015 р.

02.11.15р. через відділ діловодства суду позивачем подано заяву про уточнення позовних вимог та додаткові матеріали по справі.

Судове засіданні 02.11.2015 р. не відбулося.

Наступне судове засідання було призначено на 03.11.2015 р.

Ухвалою від 03.11.15р. розгляд справи призначено на 10.11.15р.

Враховуючи наявність у матеріалах справи доказів належного повідомлення сторін про дату, час та місце розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за наявними в ній матеріалами у відповідності до вимог ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

В судовому засіданні 10.11.15 р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши наявні в справі матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

24 жовтня 2013 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЗЕИН ІНТЕРНЕШНЛ» (далі - Позивач, або Клієнт) та Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» в особі відділення № 8 Філії «Центральне Регіональне управління» Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» (далі - Відповідач, або Банк) було укладено договір на розрахунково-касове обслуговування № 34166 (далі - Договір).

Відповідно до п. 1.1. Договору. Банк відкриває Клієнту поточний рахунок у національній валюті № 0501 і поточний рахунок в іноземній валюті № 0502 в Доларах США; та зобов'язується здійснювати його розрахунково - касове обслуговування, а Клієнт зобов'язується оплачувати послуги Банку відповідно до Тарифів Банку на розрахунково-касове обслуговування Рахунку (надалі «Тарифи») в порядку і на умовах, визначених Договором.

У відповідності до п.3.2.1 договору позивач має право самостійно розпоряджатися грошовими коштами на Рахунку, окрім випадків обмеження такого права , встановлених чинним законодавством України.

Згідно п.3.3.2 договору АТ «Банк «Фінанси та Кредит» зобов'язаний вести комплексне розрахунково-касове обслуговування Рахунку та виконувати за дорученням Клієнта розрахункові, касові і інші операції, які не суперечать та передбачені для даного виду рахунків чинним законодавством України та банківськими правилами.

За умовами п.2.1 договору банк здійснює розрахунково-касове обслуговування Рахунку в операційний день Банку у порядку і на визначених чинним законодавством України та банківськими правилами.

Відповідно до п.8.1. ст.8 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження.

Згідно із п. 1.12. «Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті», затвердженої постановою Правління Національного банку України від 21 січня 2004 р. №22, банк (філія, відділення), який не може виконати розрахунковий документ ; на списання/примусове списання коштів з рахунку клієнта банку в установлений законодавством України термін, якщо немає/недостатньо коштів на своєму кореспондентському рахунку, зобов'язаний: узяти розрахунковий документ платника/стягувача на обліковування за відповідним позабалансовим рахунком; надіслати письмове повідомлення платнику/стягувачу про невиконання його розрахункового документа із зазначенням причини: «Немає/недостатньо коштів на кореспондентському рахунку банку».

Відповідачем було надано в АТ «Банк «Фінанси та Кредит» платіжні доручення: №1 від 05.06.2015р., №2 від 05.06.2015р., №2 від 12.10.2015р., №3 від 10.09.2015р.

Звертаючись з позовом до суду позивач вказує, що АТ «Банк «Фінанси та Кредит» не перерахував кошти згідно поданих платіжних доручень, в зв'язку з чим позивач просить суд виконати операцію за вказаними платіжними дорученнями, зобов'язати відповідача не чинити перешкоди у праві позивача подальшого розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на рахунку позивач та стягнути пеню у розмірі 1 058,96 грн.

Відповідно до п. 7.1.2. ст. 7 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» поточний рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання коштів і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України.

Відповідно до частин 1 та 3 ст. 1066 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за договором банківського рахунку банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Відповідно до ст. 1089 ЦК України за платіжним дорученням банк зобов'язується за дорученням платника за рахунок грошових коштів, що розміщені на його рахунку у цьому банку, переказати певну грошову суму на рахунок визначеної платником особи (одержувача) у цьому чи в іншому банку у строк, встановлений законом або банківськими правилами, якщо інший строк не передбачений договором або звичаями ділового обороту.

Статтею 1074 ЦК України встановлено, що обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом.

На підставі постанови Правління Національного банку України від 17 вересня 2015 р. № 612«Про віднесення ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 17 вересня 2015 р. № 171 «Про запровадження тимчасової адміністрації в АТ «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку».

Згідно з даним рішенням у ПУБЛІЧНОМУ АКЦІОНЕРНОМУ ТОВАРИСТВІ «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ» (далі - АТ «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ»)запроваджено тимчасову адміністрацію на три місяці з 18 вересня 2015 р. до 17 грудня 2015 р. включно, призначено уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження тимчасового адміністратора АТ «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ», визначені статтями 37-39 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», заступнику начальника відділу супроводження виведення неплатоспроможних банків з ринку департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Чернявській Олені Степанівні строком на три місяці з 18 вересня 2015 р. до 17 грудня 2015 р. включно.

Процедура щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків врегульована Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", який є спеціальним законом у даних правовідносинах.

Пунктом 16 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлено, що тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом, а відповідно до п. 6 ст. 2 Закону ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Статтею 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" врегульовані наслідки запровадження тимчасової адміністрації.

Так, відповідно до п.1 частини 5 статті 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку.

У спірних правовідносинах позивач виступає кредитором, а відповідач - боржником і оскільки позивач звернувся до відповідача з вимогою здійснити переказ грошових коштів за договором у період запровадження у банку тимчасової адміністрації, виконання зазначеної операції банком обмежувалося положеннями п. 1 ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Вказаної правової позиції дотримується Верховний Суд України в своїй постанові від 25.03.2015 року у справі № 3-24гс15 та постанові від 10.06.2015р. у справі №927/1379/14.

Враховуючи те, що на в АТ «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ» запроваджено тимчасову адміністрацію, враховуючи положення ч. 5ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», згідно якої під час тимчасової адміністрації не здійснюється, задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про зобов'язання відповідача виконати операції за платіжним дорученням та стягнення пені.

Оскільки вимога про зобов'язання відповідача не чинити перешкоди у праві позивача подальшого розпорядження грошовими коштами, є похідною від вимоги про зобов'язання виконати операцію за платіжними дорученнями, таким чином, в задоволенні її також слід відмовити.

Витрати, пов'язані зі сплатою судового збору, у зв'язку з відмовою у задоволенні позовних вимог, покладаються судом на позивача (ст. 49 ГПК України).

Керуючись статтею 124 Конституції України, статтями 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 13.11.15 р.

Суддя І.О. Домнічева