ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2015 рокуСправа № 912/2438/15
Господарський суд Кіровоградської області в складі колегії суддів: головуючий - Вавренюк Л.С., судді - Болгар Н.В. та Глушков М.С. розглянув у відкритому судовому засіданні справу № 912/2438/15

за позовом: товариства з обмеженою відповідальністю "ТРАНС-ТОРГ ІЧНЯ", м. Ічня, Чернігівська область

до відповідача: приватного акціонерного товариства "Креатив", м. Кіровоград

про стягнення 5 370 918,00 грн., розірвання договорів поставки,

та за зустрічним позовом: приватного акціонерного товариства "Креатив", м. Кіровоград

до: товариства з обмеженою відповідальністю "ТРАНС-ТОРГ ІЧНЯ", м. Ічня, Чернігівська область

про стягнення 2 154 603,72 грн.

Представники :

від позивача за первісним позовом - Бунін А.І., довіреність № 11 від 30.07.15 р.;

від відповідача за первісним позовом - Бойченко Л.В., довіреність № 30Д-10 від 01.10.15 р.

Товариство з обмеженою відповідальністю "ТРАНС-ТОРГ-ІЧНЯ" (далі - ТОВ "ТРАНС-ТОРГ-ІЧНЯ") звернулось до господарського суду з позовною заявою, згідно якої просить:

- розірвати укладений між позивачем та відповідачем договір поставки № С 14-014049 від 12.11.14 р.;

- розірвати укладений між позивачем та відповідачем договір поставки № С 14-01404 від 28.11.14 р.;

- стягнути з відповідача на користь позивача 5 370 918,00 грн. відшкодування вартості поставленого товару за договором поставки № С 14-014049 від 12.11.14 р. та договором поставки № С 14-01404 від 28.11.14 р.

Згідно письмового відзиву на позов № 836/1-10 від 08.07.15р. (а.с. 52-56), відповідач заперечив проти задоволення позовних вимог, виходячи з наступного:

- додаткових угод про визначення ціни між сторонами укладено не було; зменшення обсягу постачання по договорам № С 14-014049 від 12.11.14 р. та № С 14-01404 від 28.11.14 р. між сторонами узгоджено не було, додаткових угод про зміну умов договорів в частині зміни строку та загального обсягу постачання між покупцем та продавцем укладено не було;

- позивач не виконав взяті на себе зобов'язання по укладеним між сторонами договорам і в повному обсязі не поставив товар, чим допустив прострочення кредитора;

- видаткові накладні складенні з порушенням вимог чинного законодавства, а тому не можуть вважатися належними та допустимими доказами проведення господарських операцій;

- в матеріалах справи відсутній розрахунок пред'явленої до стягнення з відповідача суми боргу;

- підстави для розірвання укладених між сторонами договорів поставки відсутні.

21.07.15 р. приватним акціонерним товариством "Креатив" (далі - ПрАТ "Креатив") подано до суду зустрічну позовну заяву, у відповідності до якої просить стягнути з ТОВ "ТРАНС-ТОРГ-ІЧНЯ" на користь позивача за зустрічним позовом заборгованість у розмірі 2 154 603,72 грн. (а.с. 58-61).

Ухвалою господарського суду від 22.07.15 р. зустрічну позовну заяву прийнято для спільного розгляду з первісним позовом у справі № 912/2438/15.

У відповідності до письмових пояснень від 08.09.15 р., позивач за первісним позовом заперечив проти задоволення зустрічного позову, вказуючи, що ТОВ "ТРАНС-ТОРГ-ІЧНЯ" повністю виконало зобов'язання перед ПрАТ "Креатив". До того ж, посилаючись на норми ст.ст. 217, 230, 231, 232 Господарського кодексу України, ст. 549 ЦК України, позивач за первісним позовом вважає, що оскільки шестимісячний строк застосування штрафних санкцій минув, позовні вимоги з цих підстав є незаконними (а.с. 82-84).

10.09.15 р. та 01.10.15 р. відповідачем за первісним позовом подавались клопотання за № 1057-10 та № 1124-10 відповідно про зупинення провадження у даній справі на час розгляду справи № 912/2864/15 (а.с. 135-136, 151- 154).

Крім того, 10.11.15 р. ПрАТ "Креатив" подано клопотання про призначення у справі почеркознавчої експертизи (а.с. 192- 194).

У судовому засіданні 10.11.15 р. представники сторін підтримали свої правові позиції щодо поданих первісного та зустрічного позовів.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши подані сторонами докази, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд встановив наступні обставини та факти.

12.11.14 р. між ПрАТ "Креатив" (далі - Покупець) та ТОВ "ТРАНС-ТОРГ-ІЧНЯ" (далі - Продавець) укладено договір поставки № 14-01049 (далі - Договір 1, а.с. 13-16).

За умовами Договору 1 Продавець зобов'язався поставити і передати у власність Покупця, а Покупець зобов'язався прийняти і оплатити насіння соняшнику урожаю 2014 року (далі - Товар) на умовах даного Договору (п. 1.1. Договору 1).

Згідно п.п. 3.1. - 3.6. Договору 1, Товар поставляється на умовах DAP склад Покупця (Правила Інкотермс 2010), за винятком застережень, прямо встановлених умовами Договору за адресою просп. Промисловий, 14/а, просп. Інженерів, 10а, м. Кіровоград, Кіровоградська обл. (надалі- склад Покупця); термін поставки Товару - протягом 8 днів після здійснення оплати Покупцем, але не пізніше 22.11.14 р. Продавець зобов'язаний у письмовій формі за 1 (один) календарний день повідомити Покупця про готовність до поставки Товару із зазначенням дати поставки. Після закінчення терміну поставки, Продавець не звільняється від обов'язку поставити Товар на суму отриманої передплати. Покупець має право в односторонньому порядку відмовитись від отримання Товару у випадку порушення терміну поставки Продавцем; кількість Товару визначається згідно кількості, вказаної в товарно-транспортній накладній на Товар при розвантаженні на складі Покупця. Сторони дійшли згоди, що при виникненні розбіжностей щодо кількості Товару, вказаної в товарно-транспортній накладній при завантаженні Товару і фактичній кількості Товару при його розвантаженні, остаточною буде вважатися кількість Товару, визначена на вагах на складі Покупця; право власності на Товар виникає у Покупця з моменту фактичного отримання Товару в місці поставки згідно п. 3.1. Договору; датою поставки Товару є дата фактичного отримання Товару та документів, визначених п. 3.7. та п. 38. Договору, Покупцем; поставка здійснюється силами та за рахунок Продавця.

Відповідно до п. 4.1. Договору 1, кількість Товару, що поставляється за даним Договором (залікова вага, визначена на вагах Покупця шляхом перерахунку на базисні показники якості, вказані в п. 2.1. даного Договору) - 700 тон +/- 10% (за вибором Покупця).

Даний Договір набирає силу з моменту його підписання сторонами та діє до повного виконання всіх умов, передбачених даним Договором (п. 9.1. Договору 1).

Крім того, 28.11.14 р. між Прат "Креатив" (далі - Покупець) та ТОВ "ТРАНС-ТОРГ-ІЧНЯ" (далі - Продавець) укладено договір поставки № С 14-01404 (далі - Договір 2, а.с. 17-20).

У даному Договорі 2 сторони погодили поставку 550 тон Товару протягом 7 днів після підписання Договору, але не пізніше 07.12.14 р. на умовах, аналогічних з умовами Договору 1.

Договір 1 та Договір 2 підписані сторонами, скріплені круглими печатками Продавця та Покупця.

За своєю правовою природою укладені між сторонами Договір 1 та Договір 2 є договорами поставки.

За договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ст. 712 Цивільного кодексу України).

За період з листопада 2014 року по січень 2015 року Продавцем поставлено Покупцю Товар в загальній кількості 690,91 тонн на загальну суму 1381820,00грн., що підтверджується наступними видатковими накладними: № 40 від 20.11.14 р. в кількості 69,97 т. на суму 139 940,00 грн., № 41 від 21.11.14 р. в кількості 37,88 т. на суму 75 760,00 грн., № 42 від 23.11.14 р. в кількості 38,23 т. на суму 76 460,00 грн., № 43 від 27.11.14 р. в кількості 29,7 т. на суму 59 400,00 грн., № 59 від 24.12.14 р. в кількості 492,26 т. на суму 984 520,00 грн., № 1 від 02.01.15 р. в кількості 22,87 т. на суму 45 740,00 грн. (а.с. 28-33).

При цьому, за твердженням позивача за первісним позовом, поставки за накладними № 40 від 20.11.14 р. в кількості 69,97 т. на суму 139 940,00 грн., № 41 від 21.11.14 р. в кількості 37,88 т. на суму 75760,00 грн., № 42 від 23.11.14 р. в кількості 38,23 т. на суму 76 460,00 грн., № 43 від 27.11.14 р. в кількості 29,7 т. на суму 59 400,00 грн. в загальній кількості 175,78 т. на загальну суму 351560,00 грн. здійснювались Продавцем на виконання Договору 1, а поставки за накладними № 59 від 24.12.14 р. в кількості 492,26 т. на суму 984 520,00 грн., № 1 від 02.01.15 р. в кількості 22,87 т. на суму 45740,00 грн. в загальній кількості 515,13 т. на загальну суму 1 030 260,00 грн. - на виконання Договору 2.

На виконання умов Договору 1, Продавцем виставлено Покупцю рахунок № 22 від 13.11.14 р. на суму 1400000,00 грн., який оплачений ПрАТ Креатив в повному обсязі 13.11.14 р., що підтверджується банківською випискою з рахунку Продавця (а.с. 34-35).

Згідно п.п. 4.2. - 4.3. Договору 1 та Договору 2 (з урахування Додаткової угоди № 2 від 12.02.15 р. до Договору 1 та Додаткової угоди № 1 від 12.02.15 р. до Договору 2, а.с. 128-129), для оприбуткування Покупцем поставленого Товару, Продавець надає Покупцю видаткові накладні на кількість фактично поставленого Товару по ціні 2 000,00 грн., в т.ч. ПДВ, виписані датою фактичної поставки. Вказана ціна для оприбуткування Товару є первісною. Подальше визначення ціни здійснюється сторонами в порядку, встановленому п. 4.3. - 4.3.1. Договорів; ціна Товару, з якісними показниками, передбаченими в п. 2.1. Договорів, встановлюється сторонами шляхом укладення Додаткової угоди (далі - Додаткова угода визначення ціни) та визначається як середня ринкова закупівельна ціна насіння соняшнику на аналогічних умовах поставки на дату підписання зазначеної Додаткової угоди, але не пізніше 31 березня 2015 року, зменшена на 16% річних, нарахованих на суму здійсненої оплати (відповідно до п. 5.1. Договорів) з дати перерахування коштів до дати переоцінки, за кожну фактично поставлену тонну партії Товару, що переоцінюється. Визначена таким чином ціна Товару може як перевищувати первісну ціну для оприбуткування, вказану в п. 4.2. Договорів, так і бути меншою; у разі збільшення курсу НБУ долара США на дату укладення Додаткової угоди визначення ціни більш ніж на 0,2 грн. в порівнянні із курсом НБУ долара США на дату здійснення Покупцем оплати, вказаної в п. 5.1. Договорів, розмір перерахованих коштів для здійснення нарахування 16% річних (п. 4.3. Договорів) підлягає перерахунку в порядку, визначеному пп. 4.3.1. Договорів.

Пунктами 4.5. (з урахування Додаткової угоди № 2 від 12.02.15 р. до Договору 1 та Додаткової угоди № 1 від 12.02.15 р. до Договору 2, а.с. 128-129), 4.7. - 4.9. Договору 1 та Договору 2 визначено, у випадку неотримання Покупцем до 15 лютого 2015 р. (включно) Додаткової угоди визначення ціни, Покупець складає та направляє Продавцю Додаткову угоду визначення ціни, в якій ціна визначається як середня ринкова закупівельна ціна насіння соняшнику на аналогічних умовах поставки станом на 31 березня 2015 р. Складена та направлена таким чином Додаткова угода визначення ціни є підставою для проведення остаточних розрахунків між сторонами; для розрахунків на підставі Додаткової угоди визначення ціни формується Акт визначення кінцевої ціни та вартості Товару з врахуванням вимог даного розділу Договорів; сума Договору визначається шляхом множення кількості поставленого Товару на остаточну ціну Товару; попередня сума Договору 1 (виходячи з первісної ціни) - 1 400 000,00 грн., в т.ч. ПДВ, а попередня сума Договору 2 (виходячи з первісної ціни) - 1 100 000,00 грн., в т.ч. ПДВ.

Пункти 5.1.-5.2. Договорів визначають, що Покупець зобов'язується здійснити оплату Товару на умовах передоплати у сумі, вказаній в п. 4.9. Договорів, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Продавця на підставі рахунку-фактури; остаточний розрахунок (доплата Покупцем або повернення коштів Продавцем) здійснюється після фактичного отримання Товару згідно з умовами даних Договорів та проведення досліджень поставленого Товару на відповідність його якості вимогам п. 2.1. Договорів, протягом 10 банківських днів з моменту підписання сторонами Додаткової угоди (п. 4.3.) та Акту визначення кінцевої ціни (п. 4.7.), виходячи з остаточної ціни на Товар відповідно до п. 4.6. Договорів.

Як зазначає позивач за первісним позовом, 03.04.15 р. Продавцем на поштову адресу Покупця направлено лист № 13 від 31.03.15 р. з проханням зафіксувати ціну на соняшник урожаю 2014 року на рівні 9800,00 грн. за одну тонну на весь обсяг поставленого за Договором 1 та Договором 2 Товару, що дорівнює 690,91 т. (а.с. 25, 27). До вказаного листа Продавцем додано підписані з боку ТОВ ТРАНС-ТОРГ-ІЧНЯ Додаткові угоди визначення ціни від 31.03.15 р. та акти визначення кінцевої ціни до Договору 1 та Договору 2 (а.с. 21-24).

Вказаний лист, не зважаючи на його отримання Покупцем 10.04.15 р. (а.с. 26), залишився без відповіді, примірники підписаних з боку Покупця Додаткових угод та актів на адресу Продавця не поверталися.

26.05.15 р. Продавець звернувся до Покупця з листом за № 18, згідно якого, у відповідності до п. 6.1.4. Договорів, просив повернути Товар в повному обсязі (а.с. 38-40).

Як вбачається з поштового повідомлення про вручення поштового відправлення, зазначений лист відповідачем за первісним позовом отримано 03.06.15 р. (а.с. 74), однак, відповіді на нього Продавцю не надано, Товар не повернуто.

На підставі викладеного, вважаючи свої права та охоронювані законом інтереси порушеними, позивач за первісним позовом звернувся до суду з даним позовом.

Відповідач за первісним позовом заперечив проти задоволення позовних вимог за первісним позовом, стверджуючи, що зменшення обсягу постачання по Договору 1 та по Договору 2 між сторонами узгоджено не було, Додаткових угод про зміну умов Договорів в частині визначення ціни, зміни строку та загального обсягу постачання між Покупцем та Продавцем не укладалось.

Таким чином, позивач за первісним позовом не виконав взяті на себе зобов'язання по Договору 1 та Договору 2, вчасно та в повному обсязі не поставив обумовлений Договорами Товар, чим допустив прострочення кредитора.

Зважаючи на відсутність погодженої ціни Товару, у відповідності до п. 6.9. Договорів, згідно яких, якщо сторони не домовляться щодо розміру остаточної ціни, Продавець зобов'язується повернути (перерахувати на поточний рахунок Покупця) кошти у розмірі здійсненої Покупцем оплати, протягом трьох банківських днів з моменту надання/надсилання Покупцем письмової вимоги, сума оплати, що підлягає поверненню Продавцем Покупцю за Договорами складає 1 926 173,72 грн.

Відповідач за первісним позовом також наголошує на тому, що позивачем не враховано положення п. 4.3. Договорів, у відповідності до яких ціна має бути зменшена на 16% річних, нарахованих на суму здійсненої оплати (відповідно до п. 5.1. Договорів) з дати перерахування коштів до дати переоцінки, за кожну фактично поставлену тону партії Товару, що переоцінюється. Крім того, з позовних матеріалів не вбачається, яким чином позивачем за первісним позовом здійснювався розрахунок позовних вимог.

До того ж, заявлена Продавцем ціна 9 800,00 грн. за 1 тону Товару жодним чином не обґрунтована та не відповідає умовам купівлі-продажу насіння соняшнику в Україні на аналогічних умовах в даний період.

Оскільки при складанні Продавцем актів визначення кінцевої ціни, останнім було проігноровано вимоги розділу 4 Договорів, відповідач за первісним позовом має обґрунтовані підстави для відмови в підписанні таких актів та не підписувати (укладати) Додаткові угоди до Договорів.

Відповідач за первісним позовом також звертає увагу суду на неправильність оформлення видаткових накладних.

В частині ж вимог про розірвання Договорів, відповідач за первісним позов вказує на те, що Продавець не звертався до Покупця з пропозицією розірвати Договір 1 та Договір 2, окрім того ПрАТ "Креатив" не допускав істотних порушень Договорів, істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні Договорів, не мало місце та жодним чином не підтверджується; можливість односторонньої відмови від Договорів ні Договором 1, ні Договором 2 не передбачена.

Вирішуючи даний спір по суті, господарський суд виходив з наступного.

Пунктами 9.10 - 9.10.1. Договору 1 передбачено, що сторони домовились, що не укладатимуть нових Договорів поставки між собою до повного виконання Продавцем зобов'язань щодо поставки Товару в кількості, передбаченій п. 4.1. Договору; у випадку укладення нового Договору, всупереч п. 9.10., поставлений за ним Товар (насіння соняшнику урожаю 2014 року), вважається поставленим за даним Договором, до повного виконання Продавцем зобов'язань щодо поставки Товару в кількості, передбаченій п. 4.1. цього Договору.

Будь-які додаткові угоди чи додатки до Договору 1, які б якимось чином змінювали чи мали іншу редакцію зазначених умов Договору 1, сторонами до суду не подавались, в матеріалах справи відсутні.

На підставі викладеного, господарський суд дійшов висновку, що поставки Товару за накладними № 59 від 24.12.14 р. в кількості 492,26 т. на суму 984 520,00 грн., № 1 від 02.01.15 р. в кількості 22,87 т. на суму 45 740,00 грн. в загальній кількості 515,13 т. на загальну суму 1 030 260,00 грн., не зважаючи на посилання на Договір 2, здійснені Продавцем саме на виконання Договору 1.

Господарським судом з'ясовано також, що будь-яких рахунків на оплату поставленого за Договором 2 Товару Продавцем Покупцю не виставлялось.

Таким чином, на виконання Договору 1, Продавцем поставлено Покупцю Товар в загальній кількості 690,91 тон на загальну суму 1 381 820,00 грн.

Як зазначалось вище, у відповідності до умов розділу 4 Договору 1, 03.04.15 р. Продавцем на поштову адресу Покупця направлено лист № 13 від 31.03.15 р. з проханням зафіксувати ціну на соняшник урожаю 2014 року на рівні 9 800,00 грн. за одну тонну на весь обсяг поставленого за Договором 1 та Договором 2 Товару, що дорівнює 690,91 т. (а.с. 25, 27). При цьому, при визначенні середньої ринкової закупівельної ціни насіння соняшнику, позивач за первісним позовом виходив з того, що згідно з даними сайту "Аграрний союз України" (www.auu.org.ua) станом на 30.03.15 р. (переддень останнього дня узгодження ціни) середня закупівельна ціна на насіння соняшнику в Україні становила 9600-9800 грн. за 1 тонну. Згідно з даними сайту "Аналитическое агентство "AGRICULTURE" (www.aaa-agro.com), станом на 30.03.15 р. (переддень останнього дня узгодження ціни) середня закупівельна ціна на насіння соняшнику становила 400-420 доларів США. Станом на 30.03.15 р. середньозважений (середній) курс долара до гривні на міжбанківській валютній біржі становив 23,5 грн. 1 долар США. Таким чином, ціна насіння соняшнику становила 9400-9870 грн. за 1 тонну. З огляду на викладене та за наслідками розгляду цінових пропозицій, Продавцем було прийнято рішення запропонувати Покупцю остаточну ціну в сумі 9800 грн. за 1 тонну Товару (а.с. 37).

До вказаного листа Продавцем додано підписані з боку ТОВ ТРАНС-ТОРГ-ІЧНЯ Додаткові угоди визначення ціни від 31.03.15 р. та акти визначення кінцевої ціни до Договору 1 та Договору 2 (а.с. 21-24). Так, згідно акту визначення кінцевої ціни за Договором 1, загальна вартість Договору 1 становить 1722644,00 грн.; заборгованість Покупця перед Продавцем за Договором 1 становить 1338992,00 грн. Згідно акту визначення кінцевої ціни за Договором 2, загальна вартість Договору 2 становить 5048274,00 грн.; заборгованість Покупця перед Продавцем за Договором 2 становить 4004715,16 грн.

Вказаний лист Продавець просить розглянути як офіційну пропозицію для укладення Додаткових угод визначення ціни, які передбачені розділом 4 Договорів.

Лист № 13 від 31.03.15 р. отримано Покупцем 10.04.15 р., що підтверджується відповідним повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 26).

У відповідності до п. 4.4.-4.5. Договорів, обов'язок підготовки та направлення Додаткових угод визначення ціни покладається на продавця, а у випадку неотримання Покупцем до 15 лютого 2015 р. (включно) Додаткової угоди визначення ціни, Покупець складає та направляє Продавцю Додаткову угоду визначення ціни, в якій ціна визначається як середня ринкова закупівельна ціна насіння соняшнику на аналогічних умовах поставки станом на 31 березня 2015 р. Складена та направлена таким чином Додаткова угода визначення ціни є підставою для проведення остаточних розрахунків між сторонами.

Однак, Покупець на пропозицію Продавця жодним чином не відреагував, Додаткові угоди визначення ціни та акти визначення кінцевої ціни до Договору 1 та Договору 2 не підписав, відповіді на лист не надав, жодних обґрунтованих заперечень щодо узгодження остаточної ціни на Товар на рівні 9800,00 грн. за 1 тонну не висловив, остаточну ціну не оспорив та не відхилив, а також, всупереч вимогам п. 4.5. Договорів, Додаткову угоду визначення ціни за Договором 1 не склав та Продавцю не направив.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

За приписами ч. 1 ст. 188 Господарського кодексу України, розірвання договору в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або договором.

Пунктом 9.8. Договорів визначено, що Договір припиняється достроково у випадках: укладання сторонами письмової двохсторонньої угоди та за рішенням суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 651 Цивільного кодексу України, договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Отже, за приписами цієї статті для розірвання договору за рішенням суду однією із необхідних умов є істотне порушення цього договору, для підтвердження якого необхідно довести, що внаслідок цієї шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Оскільки господарським судом встановлено, що Покупець за Договором 1 ухилявся від підписання Додаткової угоди визначення ціни та, зі свого боку, не склав та не підписав вказаної Додаткової угоди, господарський суд вважає зазначені дії відповідача за первісним позовом істотним порушенням умов Договору 1.

При цьому, господарським судом прийнято до уваги, що вартість насіння соняшнику врожаю 2014 року, передбачена Договором 1 в розмірі 2 000 грн. за 1 тону, є значно нижчою за ринкову вартість аналогічного Товару в цей період, що вбачається з довідки про порядок розрахунку остаточної ціни (а.с. 37), експертного висновку Чернігівської регіональної торгово-промислової палати ЧК-338 від 26.08.15 р. (а.с. 85) та звіту про незалежну оцінку вартості товарів в обороті (а.с. 88 - 121).

Таким чином, невиконання Покупцем умов Договору 1 щодо визначення середньої ринкової закупівельної ціни насіння соняшника врожаю 2014 року, значною мірою позбавило Продавця того, на що останній розраховував при укладенні даного Договору, що є підставою для його розірвання.

Що ж стосується Договору 2, то оскільки на його виконання Продавцем не здійснено жодної поставки Товару, то відсутність підписаної сторонами Додаткової угоди визначення ціни, на думку суду, не дає підстави вважати, що позивачу за первісним позовом завдано матеріальної шкоди або ж було позбавлено того, на що він розраховував при укладенні договору.

В частині вимоги позивача за первісним позовом про стягнення з відповідача за первісним позовом 5 370 918,00 грн. відшкодування вартості поставленого за Договором 1 та Договором 2 товару, слід зазначити наступне.

Свою вимогу позивач за первісним позовом обґрунтовує, посилаючись на ч.ч. 1, 3 ст. 1212 та ч.ч. 1, 2 ст. 1213 Цивільного кодексу України.

Загальні підстави для виникнення зобов'язання у зв'язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України.

Стаття 1212 Цивільного кодексу України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав.

Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв'язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Зобов'язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок iншої особи, в) вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адмiнiстративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 Цивільного кодексу України).

Об'єктивними умовами виникнення зобов'язань iз набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однiєю особою (набувачем) за рахунок iншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбiльшення майна у iншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або вiдсутностi збільшення на стороні потерпілого; 4) вiдсутнiсть правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.

За змістом ч. 1 ст. 1212 Цивільного кодексу України безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.

Вiдповiдно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 11, ч.ч. 1 та 2 ст. 509 Цивільного кодексу України, цивiльнi права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогiєю породжують цивiльнi права та обов'язки. До підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, належать договори та iншi правочини. Зобов'язанням є правовiдношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися вiд певної дiї, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

Згідно із ч. 1 ст. 177 Цивільного кодексу України, об'єктами цивільних прав є, зокрема, речі, у тому числі гроші.

Під вiдсутнiстю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказiвцi закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто вiдсутнiсть правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Частиною 1 ст. 202 Цивільного кодексу України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Системний аналіз положень ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 11, ч. 1 ст. 177, ч. 1 ст. 202, ч. 1 та 2 ст. 205, ч. 1 ст. 207, ч. 1 ст. 1212 Цивільного кодексу України дає можливість дійти висновку про те, що чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошей).

Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками вiдповiдних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов'язків. Зокрема, унаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України.

Загальна умова ч. 1 ст. 1212 Цивільного кодексу України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов'язальних (договірних) відносинах, або отримане однією зi сторін у зобов'язанні підлягає поверненню iншiй стороні на пiдставi статті 1212 Цивільного кодексу України тільки за наявності ознаки безпiдставностi такого виконання.

Якщо ж зобов'язання не припиняється з підстав, передбачених ст.ст. 11, 600, 601, 604 - 607, 609 Цивільного кодексу України, до моменту його виконання, таке виконання має правові підстави (підстави, за яких виникло це зобов'язання). Набуття однією зі сторін зобов'язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов'язання не є безпідставним.

Тобто у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, ст. 1212 Цивільного кодексу України може бути застосована тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.

Як свідчить аналіз матерiалiв справи, відповідач за первісним позовом набув майно (Товар) за існування достатніх правових підстав, у спосіб, що не суперечить цивільному законодавству, а саме на підставі укладеного між сторонами Договору 1.

Отже, правовідносини сторін регулюються нормами зобов'язального права, які застосовуються до окремих видів угод, а не ст. 1212 Цивільного кодексу України, на яку посилався позивач за первісним позовом як на підставу позовних вимог. Таким чином, у разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень ч. 1 ст. 1212 Цивільного кодексу України, у тому числі й щодо зобов'язання повернути майно (грошові кошти).

Крім того, саме по собі розірвання договору не може бути підставою для застосування вищевказаної норми, оскільки за загальним правилом, сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов'язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 4 ст. 653 Цивільного кодексу України).

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України від 22.01.13 р. у справі № 5006/18/13/2012, від 17.06.14 р. у справі № 13/096-12.

Оскільки між сторонами було укладено договір поставки, а Товар, відшкодування вартості якого позивач за первісним позовом просить стягнути з відповідача, отримано останнім відповідно до умов Договору 1, то такий Товар набуто за наявності правової підстави, а тому його грошове відшкодування не може бути витребувано відповідно до положень ст. 1212 Цивільного кодексу України.

За таких обставин, господарський суд дійшов висновку про безпідставність вимог позивача за первісним позовом про відшкодування вартості поставленого за Договорами Товару.

Варто відзначити що господарським судом не прийнято як належні та допустимі наступні докази у справі: 31.12.14 р. сторони дійшли згоди про залік взаємних вимог за Договором 1, де Продавець є боржником, а Покупець є кредитором та за Договором 2, де Покупець є боржником, а Продавець кредитором та, шляхом підписання протоколу про залік взаємних вимог, розмір взаємних вимог, які погашаються вищезазначеними Договорами, складає суму 984 520,00 грн., в т.ч. ПДВ 164086,67 грн.; з моменту підписання даного протоколу, сторони не вважають себе пов'язаними якими-небудь правами чи обов'язками на суму, яка погашена даним протоколом (а.с. 36); згідно протоколу про залік взаємних вимог від 31.01.15 р., сторони погодили, що розмір взаємних вимог, що погашаються, складає 45740,00 грн., в т.ч. ПДВ 7623,33 грн. (а.с. 134).

Так, підписані сторонами протоколи суперечать вимогам ст. 601 Цивільного кодексу України, вимоги, що зараховувались сторонами не є однорідними в розумінні зазначеної правової норми, строк виконання зобов'язання з Договором 2 не настав. До того ж, в ході судового розгляду справи представниками обох сторін заявлялось, що згадані правочини є недійсними.

Таким чином, позовні вимоги за первісним позовом підлягають задоволенню в частині вимоги про розірвання договору поставки № С 14-014049 від 12.11.14 р. (Договір 1). В решті - позовні вимоги позивача за первісним позовом є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Доводи відповідача за первісним позовом в частині складення Продавцем видаткових накладних з порушенням законодавства та відсутності підстав для розірвання Договорів, сприйняті господарським судом критично, з огляду на наступне.

Так, відповідачем за первісним позовом не заперечувалось отримання Товару від Продавця на підставі Договору 1 і наявність помилок при оформленні первинної документації не відміняє цього факту і ніяким чином не впливає на вирішення спору по суті.

Господарський суд вважає безпідставним посилання відповідача за первісним позовом на недотримання позивачем за первісним позовом вимог ст. 652 Цивільного кодексу України в частині вимоги про розірвання Договорів, оскільки правовою підставою пред'явленого позову в цій частині є норма ст. 651 Цивільного кодексу України. При цьому, господарським судом встановлено, що Покупцем були істотно порушені умови укладеного між сторонами Договору 1.

В частині відсутності пропозиції Продавця про розірвання Договорів, господарський судом враховано позицію Конституційного Суду України, висловлену у рішенні від 09.07.02 р. № 15-рп/2022, про те, що кожна особа має право вільно обирати не заборонений законом засіб захисту прав і свобод, у тому числі судовий захист.

Розглянувши матеріали зустрічної позовної заяви ПрАТ "Креатив" до ТОВ "ТРАНС-ТОРГ-ІЧНЯ" про стягнення з відповідача за зустрічним позовом заборгованості в сумі 2 154 603,72 грн., дослідивши подані сторонами докази у їх сукупності, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд з'ясував наступні обставини та факти.

Як встановлено господарським судом, 12.11.14 р. між ПрАТ "Креатив" (покупець) та ТОВ "ТРАНС-ТОРГ-ІЧНЯ" (Продавець) укладено договір поставки № 14-01049 (Договір 1, а.с. 13-16).

Крім того, 28.11.14 р. між Прат "Креатив" (Покупець) та ТОВ "ТРАНС-ТОРГ-ІЧНЯ" (Продавець) укладено договір поставки № С 14-01404 (Договір 2, а.с. 17-20).

У даному Договорі 2 сторони погодили поставку 550 тон Товару протягом 7 днів після підписання Договору, але не пізніше 07.12.14 р. на умовах, аналогічних з умовами Договору 1.

Договір 1 та Договір 2 підписані сторонами, скріплені круглими печатками Продавця та Покупця.

При розгляді первісного позову у даній справі господарський суд дійшов висновку, що всі поставки на підставі видаткових накладних № 40 від 20.11.14 р. в кількості 69,97 т. на суму 139 940,00 грн., № 41 від 21.11.14 р. в кількості 37,88 т. на суму 75 760,00 грн., № 42 від 23.11.14 р. в кількості 38,23 т. на суму 76460,00 грн., № 43 від 27.11.14 р. в кількості 29,7 т. на суму 59 400,00 грн., № 59 від 24.12.14 р. в кількості 492,26 т. на суму 984 520,00 грн., № 1 від 02.01.15 р. в кількості 22,87 т. на суму 45 740,00 грн., здійсненні Продавцем на виконання умов Договору 1.

Оскільки за Договором 2 Покупцем попередню оплату не здійснено, відповідно Продавцем Товар не поставлено, нарахування Покупцем будь-яких штрафних санкцій за порушення Продавцем взятих на себе за Договором зобов'язань, господарський суд вважає безпідставним.

Що стосується Договору 1, то за змістом п. 3.2. Договору 1, термін поставки Товару - протягом 8 днів після здійснення оплати Покупцем, але не пізніше 22.11.14 р.

Таким чином, поставки Товару 23.11.14 р. на суму 76 460,00 грн., 27.11.14 р. на суму 59 400,00 грн., 24.12.14 р. на суму 984 520,00 грн. та 02.01.15 р. на суму 45 740,00 грн., на загальну суму 1 166 120, 00 грн., здійсненні Продавцем з порушенням строку, визначеного п. 3.2. Договору 1.

У пункті 6.6. Договору 1 сторони погодили, що за недотримання терміну поставки/непоставку Товару Продавець виплачує Покупцеві штраф у розмірі 10% від вартості несвоєчасно поставленого/непоставленого Товару.

У відповідності до приписів ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Статтею 549 Цивільного кодексу України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Виходячи з викладеного, 10% від вартості несвоєчасно поставленого Продавцем Товару в сумі 1 166 120, 00 грн. складає 116 612,00 грн.

При цьому, господарський суд не приймає до уваги розрахунок пред'явленої до стягнення суми позивача за зустрічним позовом, оскільки він здійснений Покупцем, виходячи з прострочення Продавцем поставок як за Договором 1, так і за Договором 2.

Так само не заслуговують на увагу господарського суду письмові заперечення ТОВ "ТРАНС-ТОРГ-ІЧНЯ" проти задоволення зустрічних позовних вимог (а.с. 82-84), оскільки висновки відповідача за зустрічним позовом не відповідають ні фактичним обставинам справи, ні вимогам чинного законодавства.

Так, господарським судом критично сприйнято заяву відповідача за зустрічним позовом про виконання взятих на себе за Договором зобов'язань в повному обсязі, адже матеріалами справи вказане твердження спростовується. До того ж, відповідачем за зустрічним позовом не вірно тлумачиться норма ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України та зроблено безпідставний висновок про незаконність позовних вимог, у зв'язку зі спливом шестимісячного строку.

Враховуючи наведене, господарський суд дійшов висновку, що вимоги позивача за зустрічним позовом є обґрунтованими в частині стягнення 116 612,00 грн.

Статтею 83 Господарського процесуального кодексу України встановлено права господарського суду щодо прийняття рішення. Так, господарський суд, приймаючи рішення, має право, зокрема, зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

В силу ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Положеннями ч. 1 ст. 233 Господарського кодексу України передбачено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно зі збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

При цьому, згідно правової позиції Вищого господарського суду України, викладеної в постанові пленуму ВГСУ від 26.12.11 р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України (зі змінами та доповненнями), вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (п. 3 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

У листі ВГСУ від 20.05.14 р. № 01-06/646/2014 "Про доповнення інформаційного листа ВГСУ від 15.03.11 р. № 01-06/249 "Про постанови ВСУ, прийняті за результатами перегляду судових рішень господарських судів", суд касаційної інстанції зазначив, що у разі якщо належні до сплати суми штрафних санкцій за прострочення поставки товару у строки, встановлені договором, надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір стягуваних санкцій на підставі ч. 1 ст. 233 Господарського кодексу України, ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України та п. 3 ч. 1 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України.

Зважаючи на викладене, враховуючи незначний період прострочення виконання Продавцем взятого на себе за Договором 1 зобов'язання та ступінь його виконання, господарський суд, користуючись правом, наданим йому п. 3 ч. 1 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України, вирішив зменшити за своєю ініціативою розмір штрафу, що підлягає стягненню з відповідача за зустрічним позовом до 10 000,00 грн.

При цьому, господарським судом також враховано, що в матеріалах справи відсутні докази наявності збитків, спричинених Покупцю неналежним виконанням Продавцем взятих на себе за Договором 1 зобов'язань. З огляду на викладене, сума, що підлягає стягненню з відповідача за зустрічним позовом є надмірно великою, з огляду на те, що зобов'язання все ж було виконано в повному обсязі.

10.09.15 р. та 01.10.15 р. відповідачем за первісним позовом подавались клопотання за № 1057-10 та № 1124-10 відповідно про зупинення провадження у даній справі на час розгляду справи № 912/2864/15 (а.с. 135-136, 151- 154).

Розглянувши клопотання відповідача за первісним позовом про зупинення провадження у справі, господарський суд відмовляє у їх задоволенні виходячи з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом.

Для вирішення питання про зупинення провадження у справі суд у кожному конкретному випадку з'ясовує як пов'язана справа, яка розглядається господарським судом, зі справою, що розглядається іншим судом і чим обумовлюється неможливість розгляду справи.

За змістом даної правової норми пов'язаною з даною справою є така інша справа, у якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання і оцінку доказів у даній справі; в тому числі йдеться про факти, які мають преюдиціальне значення (ч.ч. 2 - 4 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України).

Водночас, під неможливістю розгляду даної справи слід розуміти неможливість для даного господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, - у зв'язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи даному господарському суду, одночасністю розгляду двох пов'язаних між собою справ різними судами або з інших причин.

При цьому, наявність одночасно двох цих обставин є необхідною процесуальною підставою для застосування частини першої ст. 79 Господарського процесуального кодексу України.

Господарський суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для зупинення провадження у справі № 912/2438/15, оскільки відповідно до п. 1 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд наділений повноваженнями самостійно визнати недійсним повністю чи у певній частині пов'язаний з предметом спору у справі договір, якщо він суперечить законодавству, належним чином обґрунтувавши необхідність застосування такого захисту прав і законних інтересів сторін, а тому порушення господарським судом Кіровоградської області провадження у справі № 912/2864/15, з подальшим направленням даної справи за підсудністю до господарського суду Чернігівської області, про визнання недійсними Договору 1 та Договору 2 жодним чином не перешкоджає з'ясуванню обставин у даній справі.

Більш того, в матеріалах справи наявна копія рішення господарського суду Чернігівської області від 27.10.15 р. у справі № 912/2864/15, згідно якого господарський суд робить висновок про подання ПрАТ "Креатив" позову у справі № 912/2864/15 виключно для затягування судового розгляду даної справи та зазначає про відсутність підстав для визнання Договору 1 та Договору 2 недійсними (а.с. 177-186).

Крім того, 10.11.15 р. ПрАТ "Креатив" подано клопотання про призначення у справі почеркознавчої експертизи (а.с. 192- 194), мотивоване тим, що у відповідача за первісним позовом існують сумніви щодо особи, яка підписала з боку Покупця Додаткову угоду № 2 від 12.02.15 р. до Договору 1 та Додаткову угоду № 1 від 12.02.15 р. до Договору 2.

Господарський суд також не вбачає підстав для задоволення зазначеного клопотання відповідача за первісним позовом та сприймає його як засіб чергового затягування господарського процесу.

На підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, у судовому засіданні 10.11.2015 року оголошувались перерви.

Керуючись ст. ст. 49, 77, 82-85, 116 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ :

Первісний позов задовольнити частково.

Розірвати укладений між товариством з обмеженою відповідальністю "ТРАНС-ТОРГ ІЧНЯ" та приватним акціонерним товариством "Креатив" договір поставки № С14-011049 від 12.11.14 р.

В решті вимог первісного позову відмовити.

Стягнути з приватного акціонерного товариства "Креатив" (25014, Кіровоградська область, м. Кіровоград, проспект Промисловий, буд 19, р/р 437 в філії АТ "Укрексімбанк" м. Кіровоград, МФО 323389, , ІПН 33, свідоцтво № 100342139) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "ТРАНС-ТОРГ ІЧНЯ" (16700, Чернігівська область, Ічнянський район, м. Ічня, вул. Довженка, буд. 19, р/р 5 в АТ "Райффайзен банк Аваль" у м. Києві, МФО 380805, , ІПН 75, свідоцтво № 001) витрати по сплаті судового збору за первісним позовом в сумі 1218,00 грн.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Зустрічний позов задовольнити частково.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "ТРАНС-ТОРГ ІЧНЯ" (16700, Чернігівська область, Ічнянський район, м. Ічня, вул. Довженка, буд. 19, р/р 5 в АТ "Райффайзен банк Аваль" у м. Києві, МФО 380805, , ІПН 75, свідоцтво № 001) на користь приватного акціонерного товариства "Креатив" (25014, Кіровоградська область, м. Кіровоград, проспект Промисловий, буд 19, р/р 437 в філії АТ "Укрексімбанк" м. Кіровоград, МФО 323389, , ІПН 33, свідоцтво № 100342139) штраф в сумі 10 000,00 грн., а також витрати по сплаті судового збору в сумі 5 412,13 грн.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

В решті вимог зустрічного позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення місцевим господарським судом.

У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання повного рішення.

Повне рішення складено 16.11.2015 року.

Головуючий суддя Л.С. Вавренюк

Суддя Н.В. Болгар

Суддя М.С. Глушков