ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.10.2015р. Справа№ 914/3030/15

Господарський суд Львівської області у складі судді Петрашко М.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 Аваль, м.Київ

до відповідача ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю ОСОБА_3 В І, м.Червоноград Львівської області

про стягнення 731 831,14 грн.

За участю представників сторін:

від позивача ОСОБА_4 представник (довіреність №440/15 від 01.09.2015р.);

від відповідача не зявився

Права та обовязки сторін передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК України розяснено, заяви про відвід судді не поступали, клопотання про технічну фіксацію судового процесу не надходили. В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суть спору: Позов заявлено Публічним акціонерним товариством ОСОБА_1 Аваль до відповідача ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю ОСОБА_3 В І про стягнення 732 128,14 грн., з яких 649 508,69 грн. заборгованість за кредитом, 56 101,22 грн. заборгованість за відсотками, 9 120,40 грн. пеня за тілом кредиту, 12 359,12 грн. пеня за відсотками та 4 741,71 грн. шраф за невнесення змін до договору іпотеки.

Суд звертає увагу позивача, що при зверненні до суду із позовною заявою Публічним акціонерним товариством ОСОБА_1 Аваль невірно визначено ціну позову, а саме ціною позову зазначено 732 128,14 грн. замість 731 831,14 грн.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.55 ГПК України ціна позову визначається у позовах про стягнення грошей - стягуваною сумою або сумою, оспорюваною за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

Згідно із ч.2 ст.55 ГПК України в ціну позову включаються також вказані в позовній заяві суми неустойки (штрафу, пені), а якщо вони не вказані, - суми їх, визначені суддею.

Частиною 3 ст.55 ГПК України передбачено, що ціну позову вказує позивач. У випадках неправильного зазначення ціни позову вона визначається суддею.

Як вбачається із прохальної частини позовної заяви, позивач просить стягнути 649 508,69 грн. заборгованості за кредитом, 56 101,22 грн. заборгованості за відсотками, 9 120,40 грн. пені за тілом кредиту, 12 359,12 грн. пені за відсотками та 4 741,71 грн.

шрафу за невнесення змін до договору іпотеки, що разом становить 731 831,14 грн., а не 732 128,14 грн.

Отже, ціною позову є не 732 128,14 грн., а 731 831,14 грн.

Ухвалою суду від 03.09.2015р. прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі та призначено її до судового розгляду на 23.09.2015р. Ухвалою суду від 28.10.2015р. розгляд справи відкладено на 15.10.2015р. Ухвалою суду від 15.10.2015р. розгляд справи відкладено на 28.10.2015р.

Представник позивача на виконання вимог ухвал суду подав клопотання (вх.№45553/15) про долучення до матеріалів справи документів перелічених у вказаному клопотанні. Представник позивача позовні вимоги підтримав повністю, просив позов задоволити з підстав викладених у позовній заяві.

Відповідач явку повноважного представника в судове засідання не забезпечив, вимог ухвал суду не виконав, причин неявки представника та невиконання вимог ухвал суду не повідомив. На адресу суду повернувся поштовий конверт з рекомендованим відправленням відповідачу ухвали суду від 15.10.2015р. Поштовий конверт надсилався відповідачу на адресу вказану позивачем в позовній заяві, а також вказану в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, а саме: 80100, Львівська область, м. Червоноград, Бандери, 11.

Відповідно до ч.1 ст.64 ГПК України, суддя, прийнявши позовну заяву, не пізніше трьох днів з дня її надходження виносить і надсилає сторонам, прокурору, якщо він є заявником, ухвалу про порушення провадження у справі, в якій вказується про прийняття позовної заяви, призначення справи до розгляду в засіданні господарського суду, про час і місце його проведення, необхідні дії щодо підготовки справи до розгляду в засіданні. Ухвала про порушення провадження у справі надсилається зазначеним особам за повідомленою ними господарському суду поштовою адресою. У разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала про відкриття провадження у справі надсилається за адресою місцезнаходження (місця проживання) сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. У разі відсутності сторін за такою адресою, вважається, що ухвала про порушення провадження у справі вручена їм належним чином.

Згідно п.3.9.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України, від 26.12.2011р. № 18 із внесеними змінами та доповненнями «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Отже, суд виконав умови Господарського процесуального кодексу України щодо належного повідомлення відповідача про час і місце розгляду справи. До повноважень господарських судів не віднесено встановлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Інші адреси відповідача, крім вказаної у позовній заяві та у витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців суду невідомо.

Станом на 28.10.2015р. від відповідача відзив, заяви, клопотання, в тому числі про відкладення розгляду справи не надходили.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, суд вважає за можливе розглянути справу відповідно до ст. 75 ГПК України при відсутності представника

відповідача за наявними у справі матеріалами, яких достатньо для вирішення спору по суті.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, заслухавши пояснення представника позивача, суд:

встановив:

15.05.2008р. між Відкритим акціонерним товариством ОСОБА_1 Аваль, правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство ОСОБА_1 Аваль (банк) та ОСОБА_5 (позичальник) укладено кредитний договір №010/08-3/3718/в.

Вказаний договір складається із частини №1 та частини №2, які нероздільно повязані між собою, а також із додатку №1 до кредитного договору, в якому передбачено графік повернення кредиту та сплати відсотків.

Крім того, між банком та позичальником було укладено додатковий договір №1 від 30.12.2008р. до кредитного договору, додаткову угоду №2 від 11.02.2010р. до кредитного договору, додаткову угоду №3 від 01.03.2012р. до кредитного договору та додаткову угоду №4 від 05.09.2012р. до кредитного договору.

Відповідно до кредитного договору банк зобовязався надати позичальнику кредит в сумі 150 000,00 доларів США строком до 14.05.2018р. зі сплатою 14,5 відсотків річних за користування кредитом.

Відповідно до додаткової угоди №4 від 05.09.2012р. кредитна заборгованість була рефінансована, переведена у гривні та встановлена сума кредитного ліміту 948 341,09 грн. та 115 229,78 доларів США.

У відповідності до п.1.1.2. додаткової угоди №4 від 05.09.2012р. кредит надавався двома траншами:

- перший транш кредиту 115 229,78 доларів США надається на будівництво, ремонт та відновлення нерухомого майна;

- другий транш кредиту 948 341,09 грн. надається на рефінансування заборгованості за 1-им траншем кредиту.

Згідно із п.2 додаткової угоди №4 сторони наступним домовились, що за користування кредитом позичальник сплачує проценти, що розраховуються на основі фіксованої процентної ставки. На дату укладення цієї додаткової угоди розмір фіксованої процентної ставки складає:

- 14,5% річних за користування першим траншем кредиту в доларах США;

- 20,5% річних за користування другим траншем кредиту в гривні.

Пунктом 3. додаткової угоди №4 передбачено, що позичальник зобовязується направити кошти, отримані від 2-го траншу кредиту на купівлю іноземної валюти (доларів США) та погашення траншу 1 кредиту. При цьому всі витрати, повязані з купівлею іноземної валюти несе позичальник.

Відповідно до п.4. додаткової угоди №4 якщо після купівлі іноземної валюти (в результаті коливань курсу купівлі валюти на МВРУ тощо) частина суми 2-го траншу кредиту в гривні після рефінансування заборгованості за 1-им траншем кредиту залишилася невикористаною, тоді невикористаний залишок спрямовується кредитором на погашення частини 2-го траншу кредиту в гривні шляхом здійснення кредитором договірного списання відповідної суми з поточного рахунку позичальника.

Згідно із п.6 додаткової угоди №4 одночасно з укладанням даної додаткової угоди сторони домовились викласти додаток №1 (графік повернення кредиту та сплати інших платежів) в новій редакції.

Порядок нарахування та сплати процентів передбачено п.1.4. кредитного договору

Відповідно до п.4.1.1. кредитного договору за порушення прийнятих на себе зобовязань стосовно повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитними коштами, у визначені договором строки, позичальник зобовязаний сплатити банку пеню від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання в розмірі подвійної

облікової ставки НБУ, що діяла на час виникнення заборгованості, за кожний день прострочення.

Згідно із п.4.1.3. кредитного договору в редакції додаткової угоди №3 до кредитного договору за невиконання або неналежне виконання позичальником умов, передбачених пунктами 2.3.8.-2.3.13. кредитного договору, позичальник на вимогу кредитора сплачує останньому неустойку в розмірі 0,5% (але не менше 500,00 грн.) від суми кредиту за кожне порушення обовязку.

Відповідно до додаткової угоди №4 до кредитного договору сторони домовились викласти п.2.3.12 частини №2 кредитного договору в наступній редакції:

« 2.3.12. В термір до 04.06.2013р. позичальник зобовязується забезпечити оформлення майновим поручителем ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_3І.» у власність чи оренду земельну ділянку, на якій знаходиться предмет іпотеки, за адресою: Львівська область, м.Сокаль, вул.Яворницького, 105, та надати кредитору відповідним чином завірені копії: державного акту про право власності на земельну ділянку у випадку оформлення у власність земельної ділянки, на якій знаходиться предмет іпотеки, чи договір оренди земельної ділянки, оформлений у відповідності до вимог чинного законодавства України, - у випадку укладення договору оренди земельної ділянки, на якій знаходиться предмет іпотеки, та забезпечити дії таких документів протягом строку дії договору. У випадку оформлення права власності на земельну ділянку позичальник зобовязується забезпечити в термін до 04.06.2013р. оформлення в іпотеку вказану земельну ділянку, а при оформленні договору оренди земельної ділянки в термін до 04.06.2013р. внести зміни до договору іпотеки №010/08-3/3718/в/1 від 15.05.2008р. за реєстраційним №1345 щодо розміру та кадастрового номеру земельної ділянки».

В забезпечення виконання зобов'язань позичальника за кредитним договором, 15.05.2008р. між між Відкритим акціонерним товариством ОСОБА_1 Аваль, правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство ОСОБА_1 Аваль (банк) та ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю ОСОБА_3 В І (поручитель) укладено договір поруки №010/08-3/3718/в/2, відповідно до умов якого поручитель бере на себе зобовязання перед банком відповідати по зобовязанням ОСОБА_5 (боржника), які виникають з умов кредитного договору №010/08-3/3718/в від 15.05.2008р.

Згідно із. п.2.1. договору поруки у випадку невиконання боржником взятих на себе зобовязань по кредитному договору, поручитель несе солідарну відповідальність перед банком у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу за кредитним договором, нарахованих відсотків за користування кредитом та неустойки.

05.09.2012р. між позивачем та відповідачем укладено додатковий договір №2 до договору поруки №010/08-3/3718/в/2 від 15.05.2008р., яким сторони дійшли згоди п.1.2. договору поруки викласти в наступній редакції:

«сторони договору встановлють, що поручитель на добровільних засадах бере на себе зобовязання перед банком відповідати по зобовязанням боржника ОСОБА_5 етра Стефановича, які виникають з умов кредитного договору №010/08-3/3718/в від 15.05.2008р. та всіх додаткових угод/договорів, що були укладені до та можуть бути укладені в майбутньому і будуть його невідємною частиною, а саме: повернути кредит в розмірі 948 341,09 грн., проценти за його користування в розмірі 20,5%, комісійну винагороду, неустойку (пеню, штрафи), в розмірі, строки та у випадках передбачених договором, а також вконати інші умови кредитного договору в повному обсязі».

Пунктом 2.4. договору поруки передбачено, що у випадку невиконання боржником зобовязань перед банком за кредитним договором, банк має право звернутись до поручителя з вимогою про виконання боргових зобовязань в повному обсязі чи в частині.

Відповідно до п.2.5. договору поруки поручитель приймає на себе зобовязання, у випадку невиконання боржником боргових зобовязань перед банком за кредитним договором, здійснити виконання боргових зобовязань в обсязі, заявленому банком,

протягом 3-х банківських днів з дати отримання відповідної письмової вимоги банку.

Згідно із п.2.6. договору поруки подання банком вимоги щодо виконання частини боргових зобовязань не позбавляє банк права подати вимогу щодо погашення іншої частини боргових зобовязань. Обовязок поручителя виконати боргові зобовязання виникає при отриманні від банку відповідної вимоги. Така вимога вважається отриманою поручителем, якщо банк надіслав ї поштою за адресою, вказаною в цьому договорі. Для дійсності вимоги банк не зобовязаний надавати поручителю підтвердження невиконання боргових зобовязань боржником.

Як стверджує позивач, він свої зобовязання за кредитним договором виконав належним чином надавши позичальнику кредит в розмірі передбаченому кредитним договором.

Однак позичальник, як зазначає банк у позовній заяві, свої зобовязаня за кредитним договором виконував неналежним чином, внаслідок чого у нього виникла заборгованість в розмірі 649 508,69 грн. заборгованість за кредитом, 56 101,22 грн. заборгованість за відсотками, 9 120,40 грн. пеня за тілом кредиту, 12 359,12 грн. пеня за відсотками та 4 741,71 грн. шраф за невнесення змін до договору іпотеки, що разом становить 731 831,14 грн.

Таким чином Публічне акціонерне товариство ОСОБА_1 Аваль звернулось до господарського суду Львівської області та просить стягнути з ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю ОСОБА_3 В І 649 508,69 грн. заборгованості за кредитом, 56 101,22 грн. заборгованості за відсотками, 9 120,40 грн. пені за тілом кредиту, 12 359,12 грн. пені за відсотками та 4 741,71 грн. шрафу за невнесення змін до договору іпотеки.

Відповідач проти позову не заперечив, відзив на позовну заяву не подав.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, заслухавши представника позивача, суд дійшов висновку, що позов слід задоволити повністю з наступних підстав.

Згідно ст.11 Цивільного кодексу України, однією з підстав виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема є договори та інші правочини. Згідно ст.174 Господарського кодексу України однією з підстав виникнення господарського зобовязання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Кредитні відносини здійснюються на підставі кредитного договору, що укладається між кредитором і позичальником у письмовій формі. У кредитному договорі передбачаються мета, сума і строк кредиту, умови і порядок його видачі та погашення, види забезпечення зобов'язань позичальника, відсоткові ставки, порядок плати за кредит, обов'язки, права і відповідальність сторін щодо видачі та погашення кредиту (ст.345 ГК України).

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (ч.2 ст.1054 ЦК України).

Згідно ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Як вбачається з матеріалів справи 15.05.2008р. між позивачем та ОСОБА_5 (позичальник) укладено кредитний договір №010/08-3/3718/в.

Вказаний договір складається із частини №1 та частини №2, які нероздільно повязані між собою, а також із додатку №1 до кредитного договору, в якому передбачено графік повернення кредиту та сплати відсотків.

Крім того, між банком та позичальником було укладено додатковий договір №1 від 30.12.2008р. до кредитного договору, додаткову угоду №2 від 11.02.2010р. до кредитного договору, додаткову угоду №3 від 01.03.2012р. до кредитного договору та додаткову угоду №4 від 05.09.2012р. до кредитного договору.

Факт виконання банком своїх зобовязань за кредитним договором підтверджується меморіальним ордером №26 від 19.05.2008р. на суму 150 000,00 доларів США та меморіальним ордером №9 від 05.09.2012р. на суму 948 341,09 грн.

Позичальник своїх зобовязань за кредитним договором не виконав. Із поданого позивачем розрахунку позовних вимог у даній справі та поданих доказів вбачається, що у позичальника існує заборгованість за кредитним договором.

У відповідності із ст.193 ГК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Аналогічно відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

За умовами ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання свого зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Зазначені норми Цивільного кодексу України кореспондують приписами, встановленими Господарським кодексом України.

Так, у відповідності із ст.230 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до п.4.1.1. кредитного договору за порушення прийнятих на себе зобовязань стосовно повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитними коштами, у визначені договором строки, позичальник зобовязаний сплатити банку пеню від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на час виникнення заборгованості, за кожний день прострочення.

Згідно із п.4.1.3. кредитного договору в редакції додаткової угоди №3 до кредитного договору за невиконання або неналежне виконання позичальником умов, передбачених пунктами 2.3.8.-2.3.13. кредитного договору, позичальник на вимогу кредитора сплачує останньому неустойку в розмірі 0,5% (але не менше 500,00 грн.) від суми кредиту за кожне порушення обовязку.

Відповідно до додаткової угоди №4 до кредитного договору сторони домовились викласти п.2.3.12 частини №2 кредитного договору в наступній редакції:

« 2.3.12. В термір до 04.06.2013р. позичальник зобовязується забезпечити оформлення майновим поручителем ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_3І.» у власність чи оренду земельну ділянку, на якій знаходиться предмет іпотеки, за адресою: Львівська область, м.Сокаль, вул.Яворницького, 105, та надати кредитору відповідним чином завірені копії: державного акту про право власності на земельну ділянку у випадку оформлення у власність земельної ділянки, на якій знаходиться предмет іпотеки, чи договір оренди земельної ділянки, оформлений у відповідності до вимог чинного законодавства України, - у випадку укладення договору оренди земельної ділянки, на якій знаходиться предмет іпотеки, та забезпечити дії таких документів протягом строку дії договору. У випадку оформлення права власності на земельну ділянку позичальник зобовязується забезпечити в термін до 04.06.2013р. оформлення в іпотеку вказану земельну ділянку, а при оформленні договору оренди земельної ділянки в термін до 04.06.2013р. внести зміни до договору іпотеки №010/08-3/3718/в/1 від 15.05.2008р. за реєстраційним».

Згідно із п.4.1.3. кредитного договору в редакції додаткової угоди №3 до кредитного договору за невиконання або неналежне виконання позичальником умов, передбачених пунктами 2.3.8.-2.3.13. кредитного договору, позичальник на вимогу кредитора сплачує останньому неустойку в розмірі 0,5% (але не менше 500,00 грн.) від суми кредиту за кожне порушення обовязку.

Перевіривши поданий позивачем розрахунок позовних вимог, суд дійшов висновку, що заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором №010/08-3/3718/в від 15.05.2008р. та усіх додаткових угод (договорів) до нього підтверджена матеріалами справи.

Відповідно до ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.

Згідно із ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Як зазначено вище, 15.05.2008р. між позивачем та відповідачем укладено договір поруки №010/08-3/3718/в/2, відповідно до умов якого поручитель бере на себе зобовязання перед банком відповідати по зобовязанням ОСОБА_5 (боржника), які виникають з умов кредитного договору №010/08-3/3718/в від 15.05.2008р.

Пунктом 2.4. договору поруки передбачено, що у випадку невиконання ОСОБА_5 зобовязань перед позивачем за кредитним договором, позивач має право звернутись до відповідача з вимогою про виконання боргових зобовязань в повному обсязі чи в частині.

В матеріалах справи міститься вимога №140-5-0-00/8-2858 від 20.07.2015р., яка надсилалась на адресу відповідача у відповідності до вимог договору поруки. Докази надсилання вказаної вимоги на адресу відповідача також містяться в матеріалах справи.

Враховуючи вищенаведені норми законодавства та умови договорів, дослідивши наявні в справі матеріали, перевіривши поданий позивачем розрахунок позовних вимог, суд вважає, що позовні про стягнення з відповідача 649 508,69 грн. заборгованості за кредитом, 56 101,22 грн. заборгованості за відсотками, 9 120,40 грн. пені за тілом кредиту, 12 359,12 грн. пені за відсотками та 4 741,71 грн. шрафу за невнесення змін до договору іпотеки є правомірними, підтверджені матеріалами справи, не спростовані відповідачем та підлягають задоволенню.

В порядку ст. 43 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

В порядку ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до абзацу 2 ст. 34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Як вбачається із платіжного доручення №434979 від 14.08.2015р., позивачем при зверненні із позовною заявою до господарського суду Львівської області сплачено 14 642,56 грн. судового збору. Керуючись нормами ст.49 ГПК України, враховуючи те, що позов підлягає задоволенню повністю на загальну суму 731 831,14 грн., суд дійшов висновку стягнути з відповідача на користь позивача 14 636,62 грн. судового збору

Керуючись ст.ст. 43, 33, 34, 43, 49, 75, 82-85, 115, 116, ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити повністю.

2. Стягнути з ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю ОСОБА_3 В І (80100, Львівська область, м.Червоноград, вул.С.Бандери, 11, ) на користь Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 Аваль (01011, м.Київ, вул.Лєскова, 9, ) 649 508,69 грн. заборгованості за кредитом, 56 101,22 грн. заборгованості за відсотками, 9 120,40 грн. пені за тілом кредиту, 12 359,12 грн. пені за відсотками, 4 741,71 грн. шрафу за невнесення змін до договору іпотеки та 14 636,62 грн. судового збору.

3. Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили, в порядку ст.116 ГПК України.

4. Рішення набирає законної сили відповідно до ст.85 ГПК України, може бути оскаржене до Львівського апеляційного господарського суду в порядку і строки, передбачені ст.ст.91-93 ГПК України.

Повний текст рішення

підписано 30.10.2015р.

Суддя Петрашко М.М.