КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" листопада 2015 р. Справа№ 911/2838/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Федорчука Р.В.

суддів: Майданевича А.Г.

Лобаня О.І.

при секретарі судового засідання Іващенко М.М.,

за участю представників сторін:

від позивача: Демидчук Т. Ю. (довіреність від 31.12.2014 № 289);

від відповідача: Трайдакало І. В. (довіреність від 26.11.2014 № 140).

розглянувши матеріали апеляційної скарги

товариства з обмеженою відповідальністю "Мостобудівельний загін № 112"

на рішення господарського суду Київської області від 10.09.2015

у справі № 911/2838/15 (суддя Лилак Т.Д.)

за позовом дочірнього підприємства "Київське обласне дорожнє управління" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України"

до товариства з обмеженою відповідальністю "Мостобудівельний загін № 112"

про стягнення коштів

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Київської області від 10.09.2015 у справі № 911/2838/15 позовні вимоги задоволено та стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю "Містобудівельний загін №112" на користь дочірнього підприємства "Київське обласне дорожнє управління" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" 70000 грн. 00 коп. боргу та 1827 грн. 00 коп. судового збору.

Прийняте рішення судом першої інстанції мотивоване тим, що відповідач не виконав свої зобов'язання перед позивачем відповідно до п. 4.7 договору № 37, а саме належним чином не оформив документацію по виконанню підрядних робіт, що стало підставою для повернення авансового платежу в розмірі 70000,00 грн.

Не погодившись із вказаним рішенням, товариство з обмеженою відповідальністю "Мостобудівельний загін № 112" подало до Київського апеляційного господарського суду скаргу, в якій просить скасувати рішення господарського суду Київської області від 10.09.2015 у справі № 911/2838/15 та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

В апеляційній скарзі апелянт зазначив, що відповідач виконав п. 4.7 договору та надав позивачу на підпис акти форми КБ-3 та КБ-2в на суму 96307,67 грн. в грудні 2013 року, які позивач не підписав, що не було досліджено місцевим господарським судом в рішенні, а тому рішення господарського суду Київської області від 10.09.2015 у справі № 911/2838/15 є необґрунтованим та підлягає скасуванню. Також відповідач вказує, що виконав підрядні роботи по договору № 37, що підтверджується видатковими накладними, розрахунками зміни механізмів, розрахунками вартості ткм для автомобілів КАМАЗ-53212 та для автобетонозмішувача КАМАЗ-53229, розрахунками витрат у договірній ціні за одну машино-годину експлуатації механізму, калькуляцією вартості плити тротуару. Також відповідач вказує, що для повернення авансу необхідно дві обставини: не виконання робіт та не оформлення актів, однак не підписання актів позивачем не звільняє останнього від виконання зобов'язань щодо оплати виконаних робіт по договору.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 28.09.2015 року у справі № 911/2838/15 апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Мостобудівельний загін № 112" прийнято до провадження та призначено розгляд справи на 19.10.2015.

16.10.2015 від представника позивача через відділ діловодства суду надійшов письмовий відзив на апеляційну скаргу в якому позивач зазначає, що відповідачем в порушення п. 4.2 договору не надано документів на виконання робіт та не повернуто аванс, тоді як правильне оформлення первинної документації впливає на прийняття та оплату виконаних відповідачем робіт. Позивач вказує, що судом першої інстанції правильно встановлено, що відповідачем на виконання п. 4.2 договору не підготовлено та не надано позивачу акти приймання підрядних послуг та довідки у строк до 25.12.2014, а тому у позивача виникли підстави для повернення суми авансу.

Ухвалою суду від 19.10.2014 відкладено розгляд справи на 09.11.2015.

30.10.2015 представник відповідача подав клопотання про призначення судової будівельно-технічної експертизи, яке обґрунтовано необхідністю встановлення вартості виконаних робіт по договору № 37.

Представник позивача заперечив проти клопотання по призначення судової будівельно-технічної експертизи.

Відповідно до ч.1 ст.41 Господарського процесуального кодексу України для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу.

Суд відмовляє у задоволенні клопотання про призначення судової будівельно-технічної експертизи так як предметом позову є встановлення належного та вчасного оформлення виконаних робіт по договору, а не їх вартість.

Представник скаржника в судове засідання 09.11.2015 з'явився та підтримав подану апеляційну скаргу в повному обсязі.

Представник позивача в судовому засіданні 09.11.2015 заперечив проти поданої апеляційної скарги.

Перевіривши матеріали справи, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції встановила наступне.

05.11.2013 року між дочірнім підприємством "Київське обласне дорожнє управління" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (генпідрядник, позивач) та товариством з обмеженою відповідальністю "Мостобудівельний загін №112" (субпідрядник, відповідач) укладено договір № 37 на надання послуг з експлуатаційного утримання - аварійний ремонт мосту на автомобільній дорозі О101407 Бишів-В.Карашин через Козичанку, Грузьке км 6+810 (договір), відповідно до умов якого субпідрядник зобов'язується за дорученням генпідрядника та замовника - Служби автомобільних доріг у Київській області, надати послуги з експлуатаційного утримання - аварійний ремонт мосту на автомобільній дорозі О101407 Бишів-В.Карашин через Козичанку, Грузьке км 6+810, а генпідрядник зобов'язується прийняти та оплатити такі послуги після оплати послуг замовником.

Згідно п. 4.1. договору, розрахунки за надані послуги здійснюються на підставі актів приймання-передачі виконаних робіт формою №КБ-3, після надходження фінансування від замовника - Служба автомобільних доріг у Київській області. Генпідрядник при проведенні взаєморозрахунків з субпідрядником утримує кошти за послуги ген підряду.

Пунктом 4.2. договору, встановлено, що акти приймання підрядних послуг та довідки (форми №КБ-2в та №КБ-3) готує субпідрядник і передає для підписання уповноваженому представнику генпідрядника (філії - Макарівське райДу) у строк не пізніше ніж за 5 (п'ять) днів до закінчення звітного періоду. Уповноважений представник генпідрядника протягом 3 (трьох) днів перевіряє реальність акту і підписує його в частині фактично наданих обсягів послуг. До акту додаються: документи, що підтверджують належні якість послуг, первинні документи, передбачені для даного виду послуг чинним законодавством. В разі ненадання зазначених цим пунктом договору документів субпідрядник зобов'язується відшкодувати спричиненні генпідряднику збитки (витрати).

Відповідно до п. 4.7. договору, в редакції додаткової угоди до договору від 31.12.2013 року, для розгортання фронту робіт, надається аванс для закупівлі матеріальних ресурсів - 70000,00 грн., який утримується з оплати за виконанні роботи, в разі невиконання та не оформлення виконаних робіт до 25 грудня 2014 року, субпідрядник повертає невикористаний аванс на розрахунковий рахунок генпідрядника.

Матеріалами справи підтверджується, що позивач перерахував 70000,00 грн. авансу, що підтверджується платіжним дорученням №3367 від 06.11.2013 року.

Позивач заявив позов до відповідача про стягнення суму авансу в розмірі 70000,00 грн., оскільки відповідач не оформив виконані роботи до 25 грудня 2014 року.

Відповідач зазначає, що надсилав позивачу акти КБ3 та КБ2-в на підтвердження виконаних робіт по спірному договору на суму 96307,67 грн., проте позивачем вказані акти не підписав та роботи належним чином не прийняв.

Відповідно до частини другої статті 11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 п. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до ст. 174 ГК України господарські зобов'язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України визначає договір як домовленість двох або більше сторін, що спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

У відповідності до ч. 4 ст. 882 ЦК України передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ч.1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як вже було зазначено, спірним договором (п. 4.7) передбачено, що для розгортання фронту робіт, надається аванс для закупівлі матеріальних ресурсів - 70000,00 грн., який утримується з оплати за виконанні роботи, в разі невиконання та не оформлення виконаних робіт до 25 грудня 2014 року, субпідрядник повертає невикористаний аванс на розрахунковий рахунок генпідрядника.

З матеріалів справи вбачається, що листом № 02/1193 від 23.12.2014 року позивач повідомив відповідача про порушення останнім строків встановлених договором № 37 на надання послуг з експлуатаційного утримання - аварійний ремонт мосту на автомобільній дорозі О101407 Бишів-В.Карашин через Козичанку, Грузьке км 6+810 та листом № 02/10972014 від 26.11.2014 попередив відповідача, що в разі не оформлення актів виконаних робіт до 25.12.2014 субпідрядник повинен повернути невикористаний аванс.

Листи позивача від 22.01.2014 № 02/63, від 11.02.2014 № 02/144, від 17.03.2014 № 02/220, від 25.04.2014 № 02/361, від 25.04.2014 № 02/361-1, від 10.09.2014 № 02/825, які містять зауваження до актів виконаних робіт по договору № 37 не можуть вважатися судом належними доказами оформлення виконаних робіт по договору у відповідності до п.п. 4.2 та 4.7 договору.

Додані до матеріалів справи довідка про вартість виконаних будівельних підрядних робіт та витрат за грудень 2013 року, акти № 1, 2, 3 приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2013 року не підписані позивачем у зв'язку з неправильним оформленням вказаних документів.

Місцевий господарський суд, дійшов правильного висновку, що відповідач не надав позивачу доказів оформлення виконаних робіт до 25 грудня 2014 року.

Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку, що місцевий господарський суд правомірно задовольнив позовні вимоги про стягнення з відповідача суми авансу в розмірі 70000,00 грн. у зв'язку з невиконанням умов договору № 37 на надання послуг з експлуатаційного утримання - аварійний ремонт мосту на автомобільній дорозі О101407 Бишів-В.Карашин через Козичанку, Грузьке км 6+810 (пункту 4.7).

Надані відповідачем на підтвердження виконання робіт по договору № 37 докази, а саме: видаткова накладна № ПП000014443 від 12.10.2013, рахунок-фактура № СФ-612 від 04.10.2012, видаткова накладна № 72 від 19.10.2012, видаткова накладна № РН-000064 від 30.09.2010, накладна № 41 від 01.10.2010, видаткові накладні: № РН-0043 від 22.09.2011, № РН-0000030 від 09.07.2010, № 5 від 04.10.2013, № 6 від 30.10.2013, № РН-0000427 від 25.10.2013, № РН-0000422 до ТТН № від 25.10.2013, розрахунок витрат у договірній ціні за одну машино-годину експлуатації механізму: компресор ДК-9, інв. № 1184 станом на 01.07.2012, розрахунок витрат у договірній ціні за одну машино-годину експлуатації механізму: автомашина КАМАЗ-53212, інв. № 391 станом на липень 2012 року не можуть свідчити про виконання робіт по договору № 37, оскільки останній укладений між сторонами тільки 05.11.2013, а зазначені документи складені до моменту укладання спірного договору.

Також додані відповідачем докази виконання робіт: видаткова накладна № 390 від 24.12.2013, товарна накладна № 13/2764 від 17.12.2013, видаткова накладна № 5 від 14.11.2013, № ЕБ-0000745 від 05.12.2013, розрахунки заміни механізмів, розрахунок вартості кмт для автомобіля КАМАЗ-53212, розрахунки заміни механізмів, розрахунок вартості кмт для автомобіля КАМАЗ-53229, розрахунок витрат у договірній ціні за одну машино-годину експлуатації механізму: компресор ДК-9, інв. № 1184 станом на 01.01.2014, розрахунок витрат у договірній ціні за одну машино-годину експлуатації механізму: автокран К-162 на базі КРАЗ 257, в/п 16г, інв. 343 станом на 01.01.2014, розрахунок витрат у договірній ціні за одну машино-годину експлуатації механізму: автомашина КАМАЗ-53212, інв. № 391 станом на 01.01.2014, калькуляція вартості плити тротуару також не є підтвердженням належного і в повному обсязі виконання відповідачем п. 4.2 договору № 37.

За таких обставин колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків господарського суду першої інстанції, а тому відсутні підстави для скасування рішення господарського суду.

Колегія суддів вважає, що господарський суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, належним чином дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, а тому, рішення підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Мостобудівельний загін № 112" на рішення господарського суду Київської області від 10.09.2015 у справі № 911/2838/15 залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду Київської області від 10.09.2015 у справі № 911/2838/15 залишити без змін.

3. Справу № 911/2838/15 повернути до господарського суду міста Київської області.

4. Постанова апеляційного господарського суду набирає законної сили з дня її прийняття.

5. Постанову Київського апеляційного господарського суду може бути оскаржено протягом 20 днів до Вищого господарського суду України у порядку, передбаченому ст. 109 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Р.В. Федорчук

Судді А.Г. Майданевич

О.І. Лобань