РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

03 листопада 2015 року Справа № 924/1213/15

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Маціщук А.В.

судді Бучинська Г.Б. ,

судді Василишин А.Р.

за участю представників сторін:

позивача - пред-ка ОСОБА_1 (пост.дов. № 14-182 від 15.07.2014 р.)

відповідача - пред-ка ОСОБА_2 (пост.дов. № 972 від 02.09.2015 р.), адв. ОСОБА_3 (посв. № 939 від 17.04.2015 р., дог-р 17 від 19.10.2015 р.)

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Рівненського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Шепетівкагаз"

на рішення господарського суду Хмельницької області від 18.08.2015 р.

у справі № 924/1213/15

за позовом публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

до публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Шепетівкагаз"

про стягнення 466479,00 грн. заборгованості з урахуванням індексу інфляції, відсотків річних та пені

в с т а н о в и в :

Відповідно до рішення господарського суду Хмельницької області від 18.08.2015 р. у справі № 924/1213/15 задоволено позов публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Шепетівкагаз" про стягнення 193559,50 грн. пені, 244576, 66 грн. інфляційних нарахувань, 28342,84 грн. 3 % річних та 9329,58 грн. витрат на оплату судового збору.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, відповідач публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації "Шепетівкагаз" подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення господарського суду Хмельницької області від 18.08.2015 р. у справі № 924/1213/15 скасувати та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, скаржник зазначає, що оскаржуване рішення прийняте судом першої інстанції без належного дослідження доказів, з порушенням норм матеріального права.

Пояснює, що місцевим судом не досліджено той факт, що додатковою угодою № 11 від 24.12.2014 р. до договору купівлі продажу природного газу від 04.01.2013р. № 1-1/3/2013-ВТВ сторонами змінено умови договору. Стверджує, що відповідно до внесених змін відповідач за фактично використаний природний газ повинен остаточно розрахуватись до 20.01.2016 р.

Посилаючись на ст.ст.530, 626 ЦК України, ч.1 ст.193 ГК України, зазначає, що для застосування відповідальності за неналежне виконання зобовязань за договором, а саме зобовязання щодо здійснення остаточного розрахунку за газ, необхідно щоб сплата основної заборгованості відповідачем була здійснена поза межами порядку та умов проведення розрахунків, встановлених п.6.1. договору в редакції додаткової угоди № 11 від 24.12.2014 р. Пояснює, що ПАТ «Шепетівкагаз» грошове зобовязання виконав повністю, прострочення оплати немає, тому вимоги позивача про застосування майнової відповідальності за несвоєчасне проведення розрахунків за поставлений природний газ вважає безпідставними.

На підтвердження своєї позиції посилається на постанови Верховного Суду України від 09.09.2014 р. та від 25.03.2015 р., а також постанову Вищого господарського суд України від 21.04.2015 р.

Позивач публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" у відзиві на апеляційну скаргу та у поясненнях, наданих представником в судовому засіданні, заперечив проти доводів скаржника, вважає оскаржуване рішення суду законним та обґрунтованим, таким, що прийняте з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Пояснює, що додаткова угода № 11 до договору була укладена 24.12.2014 р. та набула чинності з дати її підписання. Погоджується, що у додатковій угоді № 11 зазначено, що договір поширює свою дію на відносини, що фактично склались між сторонами з 01 січня 2013 року, однак оскільки договір був укладений сторонами 04.01.2013 р., то з 1 по 3 січня 2013 року відповідач споживав би природний газ без наявності договору на його постачання, що є неприпустимим з огляду на ст.12 Закону України "Про засади функціонування ринку природного газу". Тому вважає, що фраза у п.4 додаткової угоди № 11 про те, що договір поширює свою дію на відносини, які фактично склались між сторонами з 01 січня 2013 року, не стосується строку дії додаткової угоди № 11, і згідно з п.6 цієї угоди її умови набули чинності з дати підписання сторонами і скріплення їх підписів печатками. Тобто - зміни до договору набули чинності в порядку, встановленому п.6 додаткової угоди № 11 та не мають зворотної сили.

Оскільки позовні вимоги стосуються періоду часу до укладення додаткової угоди № 11, тому є правомірною позовна вимога про застосування відповідальності за порушення договірних зобовязань, які мали місце за період з січня 2013 року по листопад 2014 року. Вважає, що скаржник дійшов невірних та необґрунтованих висновків щодо набрання чинності та розповсюдження дії в часі додатковою угодою № 11 до договору, чим порушується ст.653 ЦК України та ст.43 ГПК України.

З огляду на викладене просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Розглянувши апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, заслухавши пояснення представників сторін в судовому засіданні, перевіривши оцінку обставин справи та повноту їх встановлення місцевим господарським судом, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Рівненського апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню. При цьому апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду в повному обсязі.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено слідуюче.

04.01.2013 р. публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"/продавець та публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації "Шепетівкагаз"/покупець укладений договір № 1-1/3/2013 ВТВ, відповідно до п.1.1. якого продавець зобовязаний передати у власність покупцю у 2013 році природний газ, а покупець зобовязаний прийняти та оплатити газ на умовах договору /а.с.9-13/.

Відповідно до п.2.1. договору продавець передає покупцеві у період з 01 січня 2013 року по 31 грудня 2013 року газ обємом до 2808,909 тис. м. куб.

Згідно з п.3.3. договору прийманняпередача газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці продажу оформляється актом прийомупередачі.

За умовами п.5.2. сторони встановили ціну 3509 грн. за 1000 куб.м газу на момент укладення договору. До ціни газу додається тариф на транспортування природного газу магістральними трубопроводами та ПДВ 20%, і до сплати належить 4423,42 грн. (п.5.2.договору).

Відповідно до п.6.1. договору оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати планових обсягів газу протягом місяця поставки з урахуванням положень п.6.2. договору, де визначено, що оплата зараховується як оплата за газ та транспортування природного газу магістральними трубопроводами.. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 20 числа наступного за місяцем поставки газу (п.6.1).

За умовами п.7.2. сторони погодили, що у разі невиконання покупцем умов пункту 6.1 договору він зобовязаний сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Пунктом 11 договору сторони погодили, що договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін, поширює дію на відносини, що фактично склались між сторонами з 1 січня 2013 року і діє в частині реалізації газу до 31 грудня 2013 року, а в частині проведення розрахунків за газ до їх повного здійснення.

Договір підписаний представниками сторін та скріплений їх печатками.

Зміни до вказаного договору вносились сторонами додатковими угодами: № 1 від 04.04.2013 р., № 2 від 10.07.2013р., № 3 від 08.08.2013 р., № 4 від 31.12.2013 р., № 5 від 28.04.2014 р., № 6 від 15.05.2014 р., № 7 від 10.06.2014 р., № 8 від 05.09.2014 р., № 9 від 10.11.2014 р., № 10 від 08.12.2014 р., № 11 від 24.12.2014 р. /а.с.15-28/.

Додаткові угоди підписані представниками сторін та скріплені їх печатками.

На виконання умов договору продавець передав, а покупець прийняв в період з січня по квітень 2013 року, з вересня 2013 року по березень 2014 року, у жовтні, листопаді 2014 року природний газ на загальну суму 8688526, 76 грн., що підтверджено актами приймання передачі: від 31.01.2013 р. на суму 884683,20 грн., від 28.02.2013 р. на суму 132702,48 грн., від 31.03.2013 р. на суму 174282,59 грн., від 30.04.2013 р. на суму 15009,01 грн., від 30.09.2013 р. на суму 123458 грн., від 31.10.2013 р. на суму 771612,48 грн., від 30.11.2013 р. на суму 1157418,72 грн., від 31.12.2013 р. на суму 1236294,66 грн., від 31.01.2014 р. на суму 581824,80 грн., від 31.03.2014 р. на суму 1473956,16 грн., від 31.10.2014 р. на суму 1091027,21 грн., від 30.11.2014 р. на суму 1046257,45 грн. Акти підписані представниками сторін та скріплені їх печатками /а.с.29-40/.

Отже, на умовах договору № 1-1/3/2013 - ВТВ від 04.01.2013 р. між сторонами виникли правовідносини з поставки, які врегульовані нормами пар.1,3,5 глави 54 Цивільного кодексу України та пар.3 глави 30 Господарського кодексу України.

Згідно з ч.6 ст.265 Господарського кодексу України до відносин поставки, не врегульованих цим кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу. Частиною 2 ст.712 Цивільного кодексу України також передбачено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст.712 Цивільного кодексу України та ст.265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобовязана передати (поставити) в обумовлені строки другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобовязаний прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч.1 ст.692 Цивільного кодексу України, покупець зобовязаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

24.12.2014 р. сторони уклали додаткову угоду № 11 до договору купівліпродажу природного газу від 04.01.2013 р. № 1-1/3/2013-ВТВ, відповідно до якої сторони виклали в іншій редакції п.п.1.1, 2.1, 6.1 та 11 договору /а.с.27-28/. Так, відповідно до п.3 додаткової угоди № 11 внесені зміни до п.6.1 щодо порядку та умов проведення розрахунків, а саме п.6.1. викладений у наступній редакції: 1. Оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати планових обсягів газу протягом місяця поставки з урахуванням положень п.6.2. договору.

Остаточний розрахунок за фактично використаний природний газ за цим договором здійснюється покупцем після отримання повних розрахунків за послуги з транспортування природного газу газорозподільними мережами, наданим продавцю в попередньому місяці, відповідно до договорів на розподіл природного газу, укладеними між продавцем і покупцем.

У разі, якщо до 20-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу за цим договором продавець повністю розрахувався за послуги з транспортування природного газу газорозподільними мережами, наданими продавцю в попередньому місяці, остаточний розрахунок за використаний природній газ здійснюється покупцем на підставі акту приймання передачі до 20-го числа місяця наступного за місяцем поставки газу.

У будь-якому випадку остаточний розрахунок за фактично використаний природний газ за цим договором здійснюється покупцем не пізніше 20 числа місяця, наступного за місяцем закінчення строку дії договору в частині поставки газу.

У п.4 додаткової угоди № 11 визначено, що договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін, поширює дію на відносини, що фактично склалися між сторонами з 01 січня 2013 року, і діє в частині реалізації газу до 31.12.2015р., а в частині проведення розрахунків за газ - до їх повного здійснення.

Додаткова угода № 11 від 24.12.2014 р. до договору купівліпродажу природного газу від 04.01.2013 р. № 1-1/3/2013-ВТВ предметом судових розглядів не була, не визнана недійсною в установленому законом порядку, і сторонами не розірвана.

Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.530 Цивільного кодексу України зобов`язання мають виконуватись в установлений законом або договором строк.

Матеріалами справи, зокрема даними бухгалтерського обліку НАК „Нафтобаз України за період з 01.01.2013 р. по 31.03.2015 р./а.с.45-47/ та розрахунком позивача /а.с.41-44/ підтверджено, що відповідач оплату за поставлений газ виконав повністю.

Уклавши додаткову угоду № 11 до договору купівліпродажу природного газу від 04.01.2013 р. № 1-1/3/2013-ВТВ, сторони змінили порядок і строки розрахунків, визначивши, що датою остаточного розрахунку за фактично використаний відповідачем природній газ є - не пізніше 20.01.2016 р., оскільки договір поставки газу діє до 31.12.2015 р.

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Як зазначено в додатковій угоді № 11, договір поширює свою дію на відносини, що склались між сторонами з 01 січня 2013 року, і така умова відповідає нормам ст.631 ЦК України.

Так, відповідно до ч.3 ст.631 ЦК України сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення. Згідно зі ст.193 ГК України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Колегія суддів також звертає увагу, що у розд.11 договору купівліпродажу природного газу № 1-1/3/2013-ВТВ, який укладений 04.01.2013 р., сторони також обумовили, що договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та поширює дію на відносини, що фактично склались між сторонами з 01 січня 2013 року.

З урахуванням наведеного колегія суддів вважає безпідставними доводи позивача про те, додаткова угода № 11 до договору купівліпродажу природного газу від 04.01.2013 р. № 1-1/3/2013-ВТВ діє з моменту її підписання та не розповсюджується на правовідносини, які існували до її прийняття.

Отже, для застосування до відповідача/покупця відповідальності за неналежне виконання грошових зобовязань необхідною умовою є порушення строків розрахунків, визначених договором, зокрема з порушенням порядку та умов проведення розрахунків, встановлених п.6.1 договору в редакції додаткової угоди № 11 від 24.12.2014 р.

На даний час, остаточний термін виконання зобовязання не настав, відсутній борг по оплаті за газ, отриманий відповідачем за період з січня 2013 року по листопад 2014 року, тому колегія суддів вважає, що позивачем безпідставно заявлено вимоги про стягнення 193559,50 грн. пені, 244576, 66 грн. інфляційних нарахувань та 28342,84 грн. 3 % річних за порушення грошового зобовязання у зазначеному періоді.

Аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного суду України від 09.09.2014 р. у справі № 5011-1/1043-2012-42/528-2012.

Суд першої інстанції неповно зясував обставини, що мають значення у справі, щодо відсутності підстав для стягнення пені, передбаченої умови договору, та застосування наслідків порушення грошового зобовязання, передбачених ч.2 ст.625 ЦК України, оскільки сторони, уклавши додаткову угоду № 11, змінили порядок і строк виконання розрахунків за газ.

Підсумовуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Шепетівкагаз" є обґрунтованою і підлягає задоволенню. Висновки господарського суду Хмельницької області, викладені у рішенні від 18.08.2015 р. у справі № 924/1213/15, не відповідають обставинам справи, що призвело до неправильного застосування норм матеріального права та є підставою для скасування рішення відповідно до п.1, 3-4 ч.1 ст.104 ГПК України.

Судові витрати за розгляд справи покладаються на позивача згідно з ч.1 ст.49 ГПК України.

Керуючись ст.ст.49,99,101,103-105 Господарського процесуального кодексу України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу відповідача публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Шепетівкагаз" задоволити. Рішення господарського суду Хмельницької області від 18.08.2015 р. у справі № 924/1213/15 скасувати. Прийняти нове рішення. Відмовити в позові.

Стягнути з публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6; ) на користь публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Шепетівкагаз" (30403, Хмельницька обл., м.Шепетівка, вул.Економічна, 29; ) 4664,79 грн. (чотири тисячі шістсот шістдесят чотири грн.79 коп.) витрат на оплату судового збору за подання апеляційної скарги.

Доручити господарському суду Хмельницької області видати наказ на виконання цієї постанови.

Головуючий суддя Маціщук А.В.

Суддя Бучинська Г.Б.

Суддя Василишин А.Р.