ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" листопада 2015 р. Справа № 911/4478/15

Розглянувши матеріали справи за позовом Публічного акціонерного товариства «Кредобанк», м.Львів

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, с.Горностайпіль

про стягнення 23991,09 грн.

Суддя А.Ю.Кошик

Представники:

Від позивача: ОСОБА_2 дов.№7801 від 02.03.2015 року

Від відповідача: не зявився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду Київської області надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства «Кредобанк» (далі позивач) до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі відповідач) про стягнення 23991,09 грн.

Провадження у справі №911/4478/15 порушено відповідно до ухвали суду від 05.10.2015 року та призначено справу до розгляду на 20.10.2015 року.

Відповідач, належним чином повідомлений про час і місце розгляду спору, у судове засідання 20.10.2015 року без поважних причин не зявився, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не подав. Розгляд справи відкладався до 03.11.2015 року.

В судовому засіданні 03.11.2015 року позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідач, належним чином повідомлений про час і місце розгляду спору, у судове засідання 03.11.2015 року без поважних причин не зявився, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не подав.

Відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Оскільки відповідач про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином, доказів, на які він посилався би, як на підставу для відмови в задоволенні позову, суду не надав, то відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Згідно ч. 2 ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення приймається господарським судом за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та іншими учасниками господарського процесу, а також доказів, які були витребувані господарським судом, у нарадчій кімнаті.

Розглянувши матеріали справи, зясувавши фактичні обставини, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши подані докази, суд ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з викладених у позові обставин та підтверджується матеріалами справи, 30.12.2014 року між Публічним акціонерним товариством «Кредобанк» та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 було укладено Договір № 267 про надання овердрафту (далі - Договір).

Відповідно до п. 2.1. Договору максимальний ліміт заборгованості по овердрафту встановлено на рівні 20000,00 грн.

Процентна ставка за користування кредитними коштами встановлена п. 2.2. вказаного Договору складає 28,0% річних.

Пунктом 2.3. Договору передбачено сплату комісії за надання овердрафту, а саме за управління кредитом 0,05%, яка нараховується від суми платежів, здійснених за рахунок овердрафту протягом одного операційного дня і сплачується при поступленні коштів на поточний рахунок позичальника, але не пізніше останнього робочого дня місяця, за який вона нарахована.

Дата остаточного повернення овердрафту 29.12.2015 року, що передбачено п. 2.4. Договору.

Відповідно до п. 2.6. Договору пеня за несвоєчасне виконання грошових зобовязань за договором складає 0,03% за кожен день прострочки від простроченої/несплаченої суми, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період прострочки, за весь час прострочки.

Пунктом 4.1. Договору передбачено, що позичальник зобовязаний повернути банку овердрафт у повному обсязі в порядку та терміни, передбачені цим договором.

Однак, як зазначив позивач та не спростовано відповідачем, відповідач свої зобовязання за Договором з повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитом своєчасно та в повному обсязі не виконав, у звязку з чим, за ним утворилась заборгованість в загальній сум 23991,09 грн., а саме: 20000,00 грн. неповернута сума кредиту; 3498,90 грн. прострочених відсотків; 333,33 грн. нарахованих відсотків; 10,00 грн. простроченої комісії; 148,86 грн. пені.

У звязку з порушенням відповідачем умов Договору позивач 14.05.2015 року надсилав відповідачу повідомлення-вимогу про сплату боргу.

Згідно з ч. 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч. 2 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п.1 ч.2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Укладений між сторонами Договір за правовою природою є кредитним договором, за яким, згідно з ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Стаття 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до п. 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У відповідності до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Як визначено ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 2 ст. 551 Цивільного кодексу України визначено, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Статтею 546 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою.

Відтак, суд дійшов висновку про доведеність факту існування заборгованості Позичальника за Договором в сумі 20000,00 грн. неповернутої суми кредиту, 3498,90 грн. прострочених відсотків, 333,33 грн. нарахованих відсотків, 10,00 грн. простроченої комісії, 148,86 грн. пені, а отже вимога про їх стягнення є обґрунтованою, відповідачем не запереченою та не спростованою, і підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог і заперечень.

За наслідками розгляду спору суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивачем доведені та обґрунтовані, відповідачем не заперечені та не спростовані, тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України понесені позивачем витрати на сплату судового збору підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 22, 33, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повному обсязі.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (07222, АДРЕСА_1, код НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства «Кредобанк» (79026, м. Львів, вул. Сахарова, 78, код 09807862) 20000,00 грн. неповернутої суми кредиту; 3498,90 грн. прострочених відсотків; 333,33 грн. нарахованих відсотків; 10,00 грн. простроченої комісії; 148,86 грн. пені; 1218 грн. витрат по сплаті судового збору.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Суддя А.Ю. Кошик