ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" листопада 2015 р. Справа № 914/106/15

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого - судді Матущака О.І.
суддів Галушко Н.А.
Орищин Г.В.

розглянув апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України м.Київ

на ухвалу господарського суду Львівської області від 07.09.2015 р.

про розстрочку виконання рішення суду від 21.05.2015р.

у справі № 914/106/15

за позовом: публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України м.Київ

до відповідача: товариства з обмеженою відповідальністю Енергія-Тепловодосервіс с.Старичі Яворівського району Львівської області

про стягнення 459 359,01грн.

За участю представників сторін:
від позивача: Данилевський О.М. представник за довіреністю № 14-89 від 18.04.2014р.
від відповідача: Хайницький А.В. представник за довіреністю б/н від 21.10.2015 р.;

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Львівської області від 07.09.2015 р. (суддя С.М. Коссак) заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Енергія-Тепловодосервіс» про розстрочку виконання судового рішення у справі № 914/106/15 задоволено частково. Розстрочено виконання рішення господарського суду Львівської області від 23.02.2015р. та постанови Львівського апеляційного господарського суду від 21.05.2015р., з врахуванням ухвали Львівського апеляційного господарського суду від 10.06.2015р. у справі № 914/106/15 згідно такого графіку: до 01.10.2015 р. 24 624,81 грн.; до 01.11.2015р. 24 624,81 грн.; до 01.12.2015р. 24 624,81 грн.; до 01.01.2016р. 24 624,81 грн.; до 01.02.2016р. 24 624,81грн.; до 01.03.2016р. 24 624,81 грн.; до 01.04.2016р. 24 624,85 грн.
Ухвала суду мотивована тим, що відмова у заяві про розстрочення фактично призведе боржника до банкрутства і значно ускладнить або взагалі зробить неможливим виконання рішення суду про стягнення коштів на користь стягувача.
Позивачем подано апеляційну скаргу на зазначену ухвалу суду, в якій просить скасувати ухвалу місцевого господарського суду та прийняти нове рішення, яким відмовити боржнику у задоволенні заяви про розстрочення рішення суду. В своїй апеляційній скарзі скаржник загалом посилається на те, що при прийнятті вказаної ухвали суд першої інстанції взяв до уваги лише фінансовий стан відповідача, який документально не підтверджений, оскільки до заяви боржника не було додано жодних документів на обґрунтування своєї позиції.
Відповідачем подано додаткові пояснення по справі, в яких просить залишити ухвалу місцевого господарського суду без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Свої заперечення обґрунтовує тим, що відповідач є виробником послуг з централізованого теплопостачання та постачання гарячої води на території с.Старичі, забезпечуючи населення та військову частину разом із Центром забезпечення навчального процесу Збройних сил України, є виробником послуг з постачання теплової енергії СЗШ I-III ступенів смт. Івано-Франкове, смт. Шкло, с.Любинці, с.Бердихів, поліклінічного відділення Яворівської централізованої районної лікарні та Івано-Франківської районної лікарні №2, тобто бюджетних організацій.
Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 21.10.2015р. (у складі колегії суддів: головуючий суддя Матущак О.І., судді Дубник О.П., Скрипчук О.С.) розгляд справи відкладено до 05.11.2015 р.
Розпорядженням голови Львівського апеляційного господарського суду від 04.11.2015р. у зв`язку з відрядженням суддів Дубник О.П. та Скрипчук О.С. у склад колегії суддів для розгляду даної справи введено замість судді Дубник О.П. - суддю Галушко Н.А., замість судді Скрипчук О.С. суддю Орищин Г.В.
В судовому засіданні представниками сторін викладено доводи та заперечення по суті апеляційної скарги.
Розглянувши наявні у справі матеріали, давши належну оцінку доводам апеляційної скарги та відзиву на неї, заслухавши пояснення прокурора у судовому засіданні, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.
Як встановлено місцевим господарським судом та перевірено апеляційним господарським судом, рішенням господарського суду Львівської області від 23.02.2015 р. позов задоволено частково. Стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю «Енергія-Тепловодосервіс» на користь публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» 67 881,93грн. пені, 26 420,62грн. 3% річних, 108 632,25грн. індексу інфляції та 4 058,70грн. судового збору.
Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 21.05.2015 р. вказане рішення скасовано в частині стягнення пені у сумі 67 881,93 грн. В цій частині прийнято нове рішення, яким стягнуто 33 940,96 грн. пені. В решті рішення залишено без змін. Стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю «Тепловодосервіс» на користь публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» судовий збір у розмірі 3 379, 88 грн. за розгляд справи в суді першої інстанції; стягнуто з публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Тепловодосервіс» судовий збір у розмірі 913,50 грн. за розгляд справи в суді апеляційної інстанції; повернуто товариству з обмеженою відповідальністю «Тепловодосервіс» 710, 18 грн. зайвосплаченого судового збору.
11.06.2015р. на примусове виконання рішення господарського суду Львівської області від 23.02.2015р. та постанови Львівського апеляційного господарського суду від 21.05.2015р., з врахуванням ухвали Львівського апеляційного господарського суду від 10.06.2015р. у справі № 914/106/15 видано наказ (бланк № 041161) на та виконання постанови Львівського апеляційного господарського суду від 21.05.2015р., з врахуванням ухвали Львівського апеляційного господарського суду від 10.06.2015р. у справі № 914/106/15 видано наказ (бланк № 041162)
Постановою Вищого господарського суду України від 29.07.2015р. постанову Львівського апеляційного господарського суду від 21.05.215р. у справі № 914/106/15 залишено без змін.
03.06.2015 р. відповідач звернувся до суду із заявою про розстрочку виконання рішення суду у даній справі в частині стягнення фінансових та штрафних санкцій на рік (з липня 2014 року по червень 2015 року) відповідно до графіка.
При прийнятті постанови судова колегія виходила з наступного.
Відповідно до ст. 121 Господарського процесуального кодексу України при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора чи його заступника або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора чи його заступника і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.
З аналізу зазначеної норми випливає, що підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.
У Рішенні Конституційного суду України у справі за конституційним зверненням акціонерної компанії «Харківобленерго» щодо офіційного тлумачення положень пункту 2 частини другої статті 17, пункту 8 частини першої статті 26, частини першої статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» (Рішення, Конституційний Суд, від 26.06.2013, № 5-рп/2013) зазначено, що до обставин, які ускладнюють виконання судового рішення та які є підставою для розстрочки його виконання, належать хвороба боржника або членів його сім`ї, скрутне матеріальне становище боржника, наявність загрози банкрутства юридичної особи боржника, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.
Господарський процесуальний кодекс України не визначає переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнюють його виконання, тому суд оцінює докази щодо наявності таких обставин в порядку статті 43 Господарського процесуального кодексу України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та потребує відповідного доведення заінтересованою особою з урахуванням норм статей 32, 34 Господарського процесуального кодексу України.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідач в обґрунтування свого клопотання та на підтвердження важкого фінансового становища подав фінансові звіти підприємства, згідно якого збитки підприємства становлять за перше півріччя 2015 року 2 190,0 тис. грн., за 9 місяців 2015 року 1 941,2 тис. грн.
Також, як суб`єктивна обставина для надання розстрочення апеляційною інстанцією враховується те, що відповідачем надаються послуги по теплопостачанні державним установам та організаціям, які фінансуються виключно з державного бюджету.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції, що враховуючи фінансовий стан відповідача, доводи викладенні у клопотанні про розстрочення виконання судового рішення, з метою недопущення погіршення економічної ситуації комунального підприємства, надання розстрочки виконання рішення згідно поданого графіка є обґрунтованим. Окрім цього, арешт та вилучення грошових коштів, в тому числі тих, які знаходяться або надходитимуть на рахунки боржника в установах банків, арешт та вилучення іншого майна, позбавить можливості забезпечувати господарську діяльність боржника, оплачувати поточні витрати на утримання майна, здійснювати розрахунки за комунальні послуги та електроенергію, сплачувати податки і збори, виплачувати заробітну плату працівникам та персоналу. Такі обставини фактично призведуть боржника до неплатоспроможності і значно ускладнять або взагалі зроблять неможливим виконання рішення суду про стягнення коштів на користь стягувача.
Суд апеляційної інстанції також зазначає таке.
Вирішуючи питання про застосування розстрочки виконання рішення суду, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан тощо. Тобто, господарський суд повинен враховувати можливі негативні наслідки для боржника при виконанні рішення у встановлений строк, але також необхідно враховувати такі ж наслідки і для стягувача при затримці виконання рішення та не допускати їх настання.
Як підтверджується матеріалами справи, в даному випадку боржник в повному обсязі погасив основну заборгованість згідно рішення та постанови суду, а стягувач зможе компенсувати свої збитки внаслідок невчасного виконання зобов`язань боржником за рахунок нарахування та стягнення штрафних та фінансових санкцій.
А тому, надання боржнику розстрочки виконання рішення суду в частині стягнення штрафних та фінансових санкцій на 6 місяців базується на принципах співмірності і пропорційності балансу прав і законних інтересів стягувача і боржника.
Згідно ст. 33, абзацу 2 ст. 34, ст. 43 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.
Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.
Скаржником не подано суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували обґрунтованість вимог, заявлених у апеляційній скарзі.
За таких обставин, апеляційний господарський суд прийшов до висновку, що ухвала суду прийнята із дотриманням норм чинного законодавства та у відповідності до обставин справи, тому підстав для її зміни чи скасування, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України, -

Львівський апеляційний господарський суд ПОСТАНОВИВ:

1. Ухвалу господарського суду Львівської області від 07.09.2015 р. у справі
№ 914/106/15 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

3. Матеріали справи скеровуються в господарський суд Львівської області.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 10.11.2015 р.

Головуючий-суддя Матущак О.І.

Судді Галушко Н.А.

Орищин Г.В.