ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

12.11.2015 Справа № 920/1640/15

За позовом Публічного акціонерного товариства «Науково-дослідний і проектно-конструкторський інститут атомного та енергетичного насособудування», м. Суми,

до відповідача - Комунального підприємства «Міськводоканал» Сумської міської ради, м. Суми,

про стягнення 18779 грн. 09 коп.

Суддя О.Ю. Резніченко

Представники:

від позивача - Литвиненко С.В., довіреність № 165 від 17.08.2015 року,

від відповідача - Грицина В.В., довіреність № 11 від 05.01.2015 року.

У засіданні брали участь: секретар судового засідання - Т.Д. Бублик.

В судовому засіданні 05.11.2015 було оголошено перерву до 12.11.2015.

Суть спору: Позивач просить суд стягнути з відповідача 14849 грн. 23 коп. боргу, 1503 грн. 55 коп. інфляційних втрат, 184 грн. 26 коп. 3% річних, 2242 грн. 05 коп. пені за неналежне виконання відповідачем укладеного між сторонами 05.12.2011 договору № 5961 на виконання робіт.

03.11.2015 позивач подав заяву про зменшення позовних вимог на суму основного боргу в розмірі 14849 грн. 23 коп., оскільки вищезазначена сума боргу була сплачена позивачем.

Суд приймає до розгляду вищезазначену заяву, оскільки право позивача на її подання передбачено ст. 22 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК).

Представник позивача в судовому засіданні усно зазначив, що наполягає на задоволенні позовних вимог в частині стягення пені, 3% річних та інфляційних.

Відповідач у відзиві на позовну заяву зазначив, що основний борг погасив, 3% річних визнає, однак частково заперечує проти інфляційних втрат, а саме просить суд стягнути 1101 грн. 12 коп. інфляційних та зменшити розмір заявленої позивачем пені на 99%.

Представник позивача зазначив, що заперечує проти зменшення пені та інфляційних втрат.

Розглянувши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

05.12.2011 року між сторонами було укладено договір № 5961 (надалі - Договір).

Відповідно до п. 1.1. Договору позивач бере на себе виконання робіт з приймання і перекачування стоків відповідача в міський колектор насосною станцією позивача.

Згідно до п. 2.3 Договору оплата за виконані роботи повинна здійснюватись відповідачем 10 числа місяця, наступного за місяцем надання послуг по перекачці стоків, на підставі рахунку позивача.

Позивач надав відповідачу послуги в період з березня 2015 року по вересень 2015 року.

Вищезазначене підтверджується підписаними сторонами та скріпленими печатками наступними актами виконаних робіт: № 5930 від 31.03.2015 сума 6193 грн. 04 коп., № 5964 від 30.04.2015 сума 5305 грн. 94 коп., № 60007 від 29.05.2015 сума 4840 грн. 32 коп., № 6058 від 30.06.2015 сума 4414 грн. 25 коп., № 6128 від 31.07.2015 сума 4516 грн. 76 коп., 6171 від 31.08.2015 сума 4126 грн. 44 коп.

Крім того, позивач направив відповідачу акт за вересень № 6214 та разом з актами позивачу виставлялись відповідні рахунки.

Позивач частково оплатив надані послуги, а саме, як вбачається з платіжних доручень, 31.08.2015 сплатив за березень, 22.05.2015 року - за квітень, 31.08.2015 - 3141 грн. 40 коп. (частково) за травень.

Однак відповідач не сплатив позивачу 14849 грн. 23 коп., позивач звертався до відповідача з претензією, проте відповідач борг не оплатив, а тому позивач був змушений звернутись до суду з даним позовом.

Після порушення провадження у справі відповідач сплатив 14849 грн. 23 коп. боргу, факт проплати підтверджується наявними в матеріалах справи копіями платіжних доручень (а.с. 47-48).

Оскільки відповідач сплатив 14849 грн. 23 коп. заборгованості, то суд припиняє провадження у справі в цій частині на підставі п.1-1 ст. 80 ГПК, в зв'язку з відсутністю предмету спору.

Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача 3 % річних в розмірі 184 грн. 26 коп., за загальний період з 11.04.2015 по 15.10.2015 та 1503 грн. 55 коп. інфляційних втрат, за загальний період з 11.04.2015 по 30.09.2015, які нараховані окремо по кожному факту прострочення виконання грошового зобов'язнання та з урахуванням часткових проплат відповідачем боргу.

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми.

Враховуючи порушення відповідачем строків виконання зобов'язання, суд вважає, що вимога про стягнення з відповідача 3 % річних в розмірі 184 грн. 26 коп., за загальний період з 11.04.2015 по 15.10.2015 є правомірною, обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Стосовно заявленої позивачем суми інфляційних втрат, то суд, дослідивши розрахунок, наданий позивачем, прийшов до висновку, що задоволенню підлягають вимоги в частині стягнення 1191 грн. 92 коп. інфляційних втрат, за загальний період з 11.04.2015 по 15.10.2015, оскільки:

Відповідно до п.3.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 року № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помножений на індекс інфляції, визначений Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання.

Верховний Суд України у своєму листі від 01.07.2014 року «Аналіз практики застосування ст. 625 ЦК України в цивільному судочинстві» зазначив, що підраховуючи суми стягнень, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК, суди повинні враховувати, що сума боргу з урахуванням індексу інфляції має розраховуватися на підставі індексу інфляції за кожний місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був у певний період індекс інфляції менший одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція).

При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що він розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з урахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з урахуванням цього місяця.

Позивачем неправомірно при розрахунку інфляційних втрат проведено нарахування з виключенням періодів, коли існувала дефляція, а саме в липні-серпні 2015 року індекс інфляції був менший одиниці.

Суд здійснив перерахунок індексу інфляції окремо по кожному факту надання послуг (загальний період з 11.04.2015 по 15.10.2015), врахувавши часткові проплати боргу і періоди дефляції та прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог щодо суми інфляційних втрат, а саме стягує з відповідача на користь позивача інфляційні втрати в розмірі 1191 грн. 92 коп.

Крім того, відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України у разі невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання до учасника господарських відносин застосовуються штрафні санкції, які відповідно до ст. 231 Господарського кодексу України застосовуються у розмірі, встановленому договором.

Пунктом 3.8 Договору передбачено, що за порушення строків оплати за виконані робот з перекачування стоків відповідач сплачує позивачу пеню в розмірі 0,1 % від вартості наданих послуг за кожен день прострочення.

Позивач просить суд стягнути з відповідача 2242 грн. 05 коп. пені, за загальний період з 11.04.2015 по 15.10.2015.

Відповідач подав клопотання про зменшення заявленої позивачем пені на 99%.

Суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення пені підлягає частковому задоволенню, а тому і підлягає частковому задоволенню клопотання відповідача, оскільки:

Відповідно до п. 3 ст. 83 ГПК господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Відповідно до п. 3.17.4 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання пункт 3 ст. 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

У резолютивній частині судового рішення зазначається про часткове задоволення позову і розмір суми неустойки, що підлягає стягненню. Судовий збір у разі зменшення судом розміру неустойки покладається на відповідача повністю, без урахування зменшення неустойки.

Відповідно до ст. 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки (пені) може бути зменшений, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Згідно до. ст. 233 Господарського кодексу України у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторні, які беруть участь у зобов'язання; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Основним видом діяльності відповідача є забезпечення населення м. Суми, підприємств, установ та організацій питною водою, а також здійснення прийому, очищення, знезараження і скиду стічних вод.

Підприємством відповідача використовуються тарифи на послуги з централізованого водопостачання та водовідведення для населення, які не відповідають фактичній їх вартості.

Тарифами для населення на послуги з водопостачання відшкодовується лише 75% фактичної вартості послуг та 66% фактичної вартості послуг з водовідведення, а основним споживачем є населення, що становить 85%.

Фактична собівартість наданих послуг населенню значно перевищує враховану в тарифах собівартість на послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вбачається з постанови від 10.02.2012 № 100 "Про встановлення тарифів на послуги з централізованого водопостачання та водовідведення КП "Міськводоканал" СМР", постанови від 18.12.2014 № 827 "Про встановлення тарифів на централізоване водопостачання та водовідведення КП "Міськводоканал" СМР" та довідки про фактичну та враховану собівартість послуг.

Відповідно до ст. 10 Закону України "Про державне регулювання у сфері комунальних послуг" тарифи на комунальні послуги суб'єктів природних монополій повинні забезпечувати відшкодування всіх економічно обґрунтованих планових витрат на їх виробництво з урахуванням планового прибутку.

Встановлення тарифів на комунальні послуги, нижчих за розмір економічно обгрунтованих витрат на їх виробництво, без відповідного відшкодування не допускається.

Повне відшкодування державою різниці в тарифах відповідачу на даний час не проведено.

Як наслідок, в умовах постійного росту ціни на електричну енергію, це призводить до збитковості та неспроможності відповідача своєчасно здійснювати розрахунки.

Відповідач не має фінансової можливості своєчасно проводити розрахунки по грошовим зобов'язанням.

Так, згідно з балансом (звіт про фінансовий стан) на 01.11.2015 збиток комунального підприємства складає - 14689 млн. грн.

Відповідач забезпечує питною водою та водовідведенням підприємства, організації, установи та населення м. Суми.

Близько 85 % послуг надається населенню м. Суми, які несвоєчасно здійснюють розрахунки за спожиті послуги. Масова, систематична несплата населенням рахунків за послуги з водопостачання та водовідведення негативно впливає на фінансовий стан підприємства, у зв'язку з цим підприємство немає фінансової можливості своєчасно проводити розрахунки по грошовим зобов'язанням.

Крім того, забезпечення якісного та своєчасного надання споживачам м. Суми комунальних послуг потребує значних фінансових вкладень з боку відповідача. Це затрати на закупівлю матеріалів, проведення профілактичних та ремонтних робіт. Окремі ділянки водопровідної та каналізаційної мережі м. Суми, що знаходяться у господарському віданні відповідача перебувають у аварійному стані і вимагають негайної їх заміни, що також призводить до додаткових витрат.

Суд дійшов висновку, що відповідачем порушені строки виконання грошового зобов'язання, які встановлені Договором, однак: порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин - позивачем не надано належних та допустимих доказів таких збитків; відповідач вчиняв активні дії щодо забезпечення розрахунку за даним Договором; вина відповідача в порушенні строків сплати боргу часткова - сплата залежала від дій третіх осіб.

Тому суд дійшов висновку, що нарахування позивачем штрафних санкцій у вигляді пені на загальну суму 2242 грн. 05 коп., за вищезаззначених обставин, є надмірно великою сумою, а тому розмір пені підлягає зменшенню на 50%.

Суд частково задовольняє позовну вимогу позивача про стягнення пені, а саме зменшує розмір заявленої пені на 50%, а тому стягує з відповідача на користь позивача 1121 грн. 03 коп. пені за загальний період з 11.04.2015 по 15.10.2015.

Відповідно до ст. ст. 44, 49 ГПК витрати по сплаті судового збору понесені позивачем покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. 44, 49, 82-85 ГПК, суд

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Комунального підприємства «Міськводоканал» Сумської міської ради (вул. Білопільське шосе, 8, м. Суми, 40039, ) на користь Публічного акціонерного товариства «Науково-дослідний і проектно-конструкторський інститут атомного та енергетичного насособудування» (вул. 2-га Залізнична, 2, м. Суми, 40003, ) 1191 грн. 92 коп. інфляційних втрат, 1121 грн. 03 коп. пені, 184 грн. 26 коп. 3% річних, 1197 грн. 79 коп. судового збору.

3. В частині стягнення боргу в розмірі 14849 грн. 23 коп. - провадження у справі припинити.

4. В іншій частині позову - відмовити.

5. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 16.11.2015 року.

Суддя О.Ю. Резніченко