ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" жовтня 2015 р.Справа № 916/3109/15

за позовом: Державного підприємства „Адміністрація морських портів України в особі Маріупольської філії державного підприємства „Адміністрація морських портів України;

до відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю „Портінвест Лоджистік;

про стягнення 11 007,94 доларів США, що еквівалентно 242 307,81 грн.,

Суддя Волков Р.В.

Представники:

Від позивача: ОСОБА_2 (за довіреністю);

Від відповідача: ОСОБА_3 (за довіреністю);

ВСТАНОВИВ:

Суть спору: Державне підприємство „Адміністрація морських портів України в особі Маріупольської філії державного підприємства „Адміністрація морських портів України звернулось до господарського суду Одеської області з позовом про стягнення з відповідача товариства з обмеженою відповідальністю „Портінвест Лоджистік 11 007,94 доларів США, що еквівалентно 242 307,81 грн.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 28.07.2015 р. суддею Мостепаненко Ю.І. порушено провадження у справі №916/3109/15 та призначено до розгляду.

У звязку з перебуванням судді Мостепаненко Ю.І. на лікарняному згідно повторного автоматичного розподілу справ господарського суду Одеської області від 15.09.2015р. на підставі розпорядження керівника апарату суду №1371 від 15.09.2015р., справу №916/3109/15 передано на розгляд судді Волкова Р.В.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 15.09.2015 р. суддею Волковим Р.В. справу №916/3109/15 прийнято до свого провадження та призначено її до розгляду на 16.10.2015 р.

У судовому засіданні 16.10.2015 р. відповідно до положень ст.77 ГПК України оголошувалась перерва до 30.10.2015 р.

Представник позивача позовну заяву у судових засіданнях підтримав, наполягав на задоволенні позову з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач вимоги позивача не визнав з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву (вх. № 20701/15 від 14.08.2015 р.), у письмових поясненнях (вх. № 25650/15 від 15.10.2015 р.) та поясненнях (вх. № 26630/15 від 27.10.2015 р.).

30.10.2015 р. у судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду в порядку ст. 85 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне.

30.12.2013 р. між Державним підприємством „Адміністрація морських портів України в особі Маріупольської філії державного підприємства „Адміністрація морських портів України (далі - Порт) та ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю „Портінвест Лоджистік (далі ОСОБА_4) був укладений Договір № 276-П-МАФ-13 (далі - Договір), згідно п.1.1 якого ОСОБА_4 діє в морському порту Маріуполь у відповідності до положень глави 31 ГК України, глави 5 розділу 4 Кодексу торговельного мореплавства України (далі КТМ України), як повноважений представник судновласників, на підставі договорів доручення з останніми. До правовідносин ОСОБА_4 та судновласника застосовуються норми 68 ЦК України доручення. Адміністрація встановлює певні правила роботи ОСОБА_4 в інтересах судновласника, що регулюються „Звідом звичаїв морського порту Маріуполь (далі ЗЗ МПМ) та „Обовязковими постановами по морському порту Маріуполь (далі - ОП по МПМ) (п.1.2 ОСОБА_4).

Пунктом 2 ОСОБА_4 визначено обовязки сторін, а саме відповідно до п.2.1.1 Адміністрація зобовязана проводити обслуговування суден згідно зі ЗЗ МПМ та КТМ України. Перелік послуг та вартість, що надаються „Адміністрацією визначений в Додатку до цього ОСОБА_4, що є невідємною частиною; складати попередній розрахунок на оплату обовязкових портових зборів (крім маякового) та інших послуг Адміністрації.

Агент зобовязаний від імені та за дорученням судновласника сплачувати Адміністрації суми портових зборів та наданих послуг у відповідності з порядком, зазначеним у розділі 3 ОСОБА_4 (п.2.2.8 ОСОБА_4).

За правилами п.3.7 ОСОБА_4 сплата остаточних дисбурсментських рахунків проводиться продовж 5 банківських днів з моменту отримання рахунків.

Сплата за ОСОБА_4 проводиться Агентом по суднах, що плавають під українським прапором, українських судновласників в гривнях по курсу НБУ України, що склався на день надання послуг; по суднах судновласників нерезидентів України в доларах США. Податок на додану вартість сплачується згідно з діючим законодавством України (п.3.11 ОСОБА_4).

Договір набуває чинності з 01.01.2014 р. та діє по 31.12.2014 р. (п.6.1 ОСОБА_4).

Додатковою угодою №1 від 29.12.2014 р. сторони внесли зміни до ОСОБА_4, зокрема, доповнили його:

п.2.1.1 проводити обслуговування суден згідно зі ЗЗ МПМ та КТМ України. Перелік послуг та вартість, що надаються „Адміністрацією визначений в Додатку №2 від 29.12.2014 р. до цього ОСОБА_4, що є невідємною частиною; п.3.1 вартість послуг Адміністрації розраховується за діючими в Адміністрації правилами і ставками, які визначені в додатку № 2 від 29.12.2014 р. до цього ОСОБА_4, що є невідємною частиною; строк дії договору продовжено до 31.12.2015 р.

Позивач зазначає, що в квітні та в травні 2015 р. до морського порту Маріуполь заходили судна, агентування яких здійснював відповідач. Відповідно до умов ОСОБА_4, за ці суднозаходи позивачем нараховані до сплати суми портових зборів (без урахування ПДВ) та вартість послуг з обслуговування суден були нараховані до сплати суми портових зборів та вартість послуг з обслуговування суден та виставлені рахунки. Відповідні рахунки відповідач оплатив в повному обсязі

В подальшому при додатковій перевірці правильності застосування п.197,9 ст.197 Податкового кодексу України щодо звільнення від оподаткування операцій з постачання послуг, що надаються іноземними та вітчизняними суднами, які здійснюють міжнародні перевезення вантажів та оплачуються ними портовими зборами, Позивач дійшов висновку про безпідставність не нарахування ПДВ на портові збори за вищезазначеними суднозаходами.

При цьому, позиція позивача ґрунтується на тому, що процедура справляння портових зборів та розміри ставок портових зборів в Україні встановлені порядком справляння та розміри портових зборів, затвердженим наказом Міністерства інфраструктури України від 27.05.2013 р. № 316 „Про портові збори.

Пунктом 1.2 Порядку встановлено, що згідно з ч.ч.3-5 ст.22 Закону України „про морські порти України портові збори сплачуються Адміністрації морських портів України.

Згідно з п.1.13 Порядку, встановлено, що податок на додану вартість нараховується та сплачується відповідно до вимог Податкового кодексу України.

Відповідно до п.197.9 ст.197 Податкового кодексу України звільняються від оподаткування операції з постачання послуг, що надаються іноземним та вітчизняним суднам, які здійснюють міжнародні перевезення пасажирів, їхнього багажу і вантажів та оплачуються ними відповідно до законодавства України портовими заборами.

За ст.132 Кодексу торговельного мореплавства України міжнародним є перевезення між портами України та іноземними портами.

З наведених норм законодавства випливає, що підставою для звільнення від оподаткування в порядку пункту 197.9 ст.197 Податкового кодексу України є документальне підтвердження факту перевезення пасажирів, їхнього багажу і вантажів між портами України та іноземними портами.

Згідно ст.134 Кодексу торговельного мореплавства України підтвердженням морського перевезення є укладений договір морського перевезення вантажу. Документами, що підтверджують наявність і зміст договору морського перевезення вантажу, є: рейсовий чартер; коносамен; інші письмові докази.

Відповідачем, на підтвердження наявності договору морського перевезення вантажу надавалися документи в яких в графі „Port of loаdіng (порт навантаження) зазначено „neutral waters,black sea (нейтральні води, Чорне море).

На думку позивача, такі документи не є підтвердженням наявності договору міжнародного морського перевезення в розумінні ст.132 КТМ України, тобто з них не вбачається, що дане перевезення було здійснено між портом України та іноземним порто, а відтак, для звільнення від сплати ПДВ в порядку податкового кодексу України не має достатніх документальних підстав.

Зважаючи на це, Позивачем було здійснено донарахування ПДВ на портові збори за суднозаходи під агентуванням Відповідача за період з квітня 2015 р. по травень 2015 р. Відповідні рахунки №№417-В від 18.04.2015 р., 415-В від 24.04.2015 р., 419-В від 28.04.2015 р., 451-В від 04.05.2015 р., 452-В від 07.05.2015 р. на загальну суму 91464,08 дол. США були вручені для оплати Відповідачу.

Крім того, з метою безпосереднього врегулювання спору, позивач звертався до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю „Портінвест Лоджистік з претензіями про сплату заборгованості за договором, проте відповідач залишив вказані претензії без відповіді та без задоволення.

За таких обставин, позивач просить суд стягнути з ОСОБА_4 заборгованість у сумі 11007,94 дол. США, що станом на дату подачі позову становить 242307,81 грн.

Відповідач проти позову заперечує, посилаючись на те, що відповідно до п.2.2.8 та п.3.2 ОСОБА_4 відповідач зобовязаний від імені та за дорученням судновласника сплачувати позивачу суми портових зборів та вартість наданих послуг у порядку, визначеному договором, згідно з дисбурсментським рахунком позивача.

Зокрема, сплата за ОСОБА_4 в силу п.3.11 проводиться відповідачем по суднах, що плавають під українським прапором, українських судновласників в гривнях по курсу НБУ України, що склався на день надання послуг; по суднах судновласників нерезидентів України в доларах США. При цьому податок на додану вартість сплачується згідно з діючим законодавством України.

Дійсно, в період з квітня по травень 2015 р. позивач надав послуги ряду суден, що заходили до морського порту Маріуполь, які агентував відповідач.

Морський порт Маріуполь є мілководним і не може приймати великі судна, у звязку з цим вантаж, навантажений в іноземному порту на велике судно, для доставки в морський порт Маріуполь, в нейтральних вода Чорного моря перевантажувався на мале судно, яке далі заходило в морський порт Маріуполь і розвантажувалось.

У відповідності з п.2.2.4 ОСОБА_4 відповідач надав інформацію, необхідну і достатню для складання попереднього дисбурсментського рахунку позивачем, в тому числі інформацію необхідну для встановлення виду перевезення (міжнародне перевезення, яке передбачає перевантаження судна у нейтральних водах Чорного моря).

До надання послуг у порту позивачем були виставлені відповідачу відповідні попередні дисбурсментські рахунки без ПДВ (додаток № 2), а після надання послуг позивачем виставлені відповідні остаточні дисбусментські рахунки за надані послуги і нарахована суми портових зборів за ставками для міжнародного перевезення: причальний, санітарний, адміністративний, канальний (на захід та вихід судна), а також корабельний (на захід та вихід судна) із ПДВ, ігноруючи положення п.197.9 ст.197 Податкового кодексу України, про те, що „звільняються від оподаткування операції з постачання послуг, що надаються іноземним та вітчизняним суднам, які здійснюють міжнародні перевезення пасажирів, їхнього багажу і вантажів та оплачуються ними відповідно до законодавства України портовими зборами

Відповідач вважає, що позивач в остаточних рахунках нарахував ПДВ на портові збори через те, що позивач неправильно застосовує п.197.9 ст.197 Податкового кодексу України про звільненням від нарахування ПДВ на портові збори при міжнародному перевезенні.

В залежності від виду перевезення вантажу, для здійснення якого використовується конкретне судно, справляються відповідні розміри портових зборів та застосовуються відповідні норми податкового законодавства щодо сплати чи не сплати ПДВ.

Згідно з поняттям „договору морського перевезення вантажу та поняттям „міжнародного перевезення (ст.908,909 ЦК України,ст.ст.132,133,134, КТМ України) міжнародними перевезенням є доставка вантажу з порту в порт (один з яких є іноземним, а інший українським), за договором морського перевезення вантажу.

Відповідач також звернув увагу суду на те, що окрім міжнародного перевезення (перевезення у закордонному сполученні) законодавством виділяється тільки термін „каботажне перевезення. Частиною 1 ст.97 Митного кодексу України встановлено, що під каботажем розуміється перевезення українських та іноземних товарів шляхом завантаження їх на морське (річкове) судно в одному пункті на митній території України і транспортування в інший пункт території України, де здійснюватиметься їх вивантаження. Виходячи з викладеного, відповідач вважає, що судна, які завантажені в нейтральних водах Чорного моря, тобто за межами території України, та прямують до портів України з перетином митного кордону, є суднами закордонного плавання, що здійснюють міжнародні перевезення, та не є такими, що здійснюють каботажні перевезення. Крім того, відповідач вважає, що перевезення додатковим судном з нейтральних вод з перетином державного кордону України є невідємною частиною перевезення вантажу із іноземного порту, таке перевезення не здійснюється між портами України, і відповідає умовам ст.132 КТМ України для його класифікації як „міжнародного перевезення вантажів .

п.1.13 Порядку справляння, обліку та використання коштів від портових зборів (далі - Порядок), який затверджений наказом Міністерства інфраструктури України від 27.05.2013р. №316, податок на додану вартість нараховується та сплачується відповідно до вимог Податкового кодексу України. Згідно п.197.9 ст.197 Податкового кодексу України та наданого позивачем податкового розяснення Міндоходів №17866/6/99-99-19-04-02-015 від 19.12.2013р. звільняються від оподаткування операцій з постачання послуг, що надаються суднам, які здійснюють міжнародні перевезення вантажів.

Відповідач вважає, що у даному випадку відбулося міжнародне перевезення, оскільки навіть під час нарахування портових зборів суднам, що агентувались відповідачем та прибували в морський порт Маріуполь в квітні-травні 2015 р., позивачем було використано ставки портових зборів як для суден, що здійснюють міжнародне перевезення, що підтверджується відповідними попередніми рахунками і остаточними рахунками позивача, зокрема відповідні ставки прямо зазначено попередніх рахунках, у англомовній редакції цих рахунків, а в українській редакції відповідні ставки можна розрахувати виходячи з обєму судна.

Крім того, відповідач наголошує, що позивач бажає стягнути з відповідача понад розмір портових зборів для міжнародного перевезення додатково ПДВ, мотивуючи тим, що перевезення не є міжнародним.

Застосовуючи в цьому випадку для суден ставки портових зборів як для міжнародного перевезення позивач визнає, що вказані судна здійснюють міжнародні перевезення, в наслідок чого нарахування ПДВ на такі портові збори є безпідставним та таким, що суперечить законодавству.

Відповідач також звернув увагу суду на те, що виключно Податковим кодексом України визначаються підстави для надання податкових пільг та порядок їх застосування. Згідно п.187.1 ст.187 Податкового кодексу України датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку. Податкові зобовязання з ПДВ на суми портових зборів виникли , у даному випадку майже 2 роки тому, факт оплати наданих послуг ще у 2013р. позивачем не заперечується. За таких обставин, відповідач вважає неправомірним коригування податкових зобовязань, що є порушенням п.187.1 та п.192.1 Податкового кодексу України.

Розглянув матеріали справи, на підставі чинного законодавства України, суд доходить до такого висновку:

Згідно зі ст. 116 Кодексу торговельного мореплавства України у морському порту або поза його територією як постійні представники судновласника діють агентські організації (морський агент), які за договором морського агентування за винагороду зобов'язуються надавати послуги в галузі торговельного мореплавства. При виконанні договору морського агентування морський агент, що діє від імені судновласника, може також діяти на користь іншої договірної сторони, якщо вона його на те уповноважила і якщо судновласник не заперечує.

В силу положень ст. 117 Кодексу торговельного мореплавства України морський агент виконує формальності та дії, пов'язані з прибуттям, перебуванням і відходом судна, допомагає капітану судна у налагодженні контактів з адміністрацією морського порту і службою капітана морського порту, власником морського терміналу, підприємствами, установами, організаціями, що надають спеціалізовані послуги, портовими операторами, місцевими органами виконавчої влади, в організації постачання і обслуговування судна в порту, оформляє митні документи та документи на вантаж, інкасує суми фрахту та інші суми для оплати вимог судновласника, що виникають з договору перевезення, сплачує за розпорядженням судновласника і капітана судна суми, пов'язані з перебуванням у порту, залучає вантажі для морських ліній, здійснює збір фрахту, експедирування вантажу, наймання екіпажів для роботи на суднах, виступає від імені вантажовласника, а також договірною стороною учасників перевезення вантажів у прямому змішаному сполученні.

Як вбачається з матеріалів справи, 30.12.2013 р. між Портом та Агентом був укладений Договір, згідно якого Порт по можливості надає послуги згідно письмових заявок ОСОБА_4 по обслуговуванню суден, які прямують в Порт або проходять транзитом, а ОСОБА_4 приймає ці послуги та оплачує їх вартість згідно доручень від імені та за рахунок Судновласника, на умовах цього ОСОБА_4.

Відповідно до п.3.7 ОСОБА_4 сплачує остаточні дисбурментські розрахунки проводяться продовж 5-ти банківських днів з моменту отримання рахунків...

В квітні 2015 р., у звязку із заходженням до акваторії морського порту Маріуполь судна відповідача, Адміністрація виставила рахунки (наявні в матеріалах справи) для стягнення портових зборів.

Суму, зазначену у попередньому дисбурсментські рахунки без ПДВ, а після надання послуг позивачем виставлені відповідні остаточні дисбусментські рахунки за надані послуги і нарахована суми портових зборів за ставками для міжнародного перевезення, а також корабельний.

Вище вказані рахунки оплачені відповідачем частково, без ПДВ, про що не заперечують сторони.

Згідно Порядку ставки портових зборів для суден встановлюються залежно від напрямків плавання судна „у закордонному плаванні або у „каботажному плаванні. При цьому, відповідно до п.1.13 Порядку податок на додану вартість нараховується та сплачується відповідно до вимог Податкового кодексу України.

Відповідно п.197.9 ст.197 Податкового кодексу України звільняються від оподаткування операції з постачання послуг, що надаються іноземним та вітчизняним суднам, які здійснюють міжнародні перевезення пасажирів, їхнього багажу і вантажів та оплачуються ними відповідно до законодавства України портовими зборами.

Разом з тим, на думку суду, перевантаження вантажу на додаткові судна здійснювалося відповідно до ст.159 КТМ України, а саме: часткове вивантаження вантажу у звязку з неможливістю заходження великотоннажних суден до порту при недостатності глибини. При цьому, на думку суду, слід погодитися з позицією відповідача щодо системного аналізу ст.133 КТМ України, з якого вбачається, що перевезенням є зобовязання здійснити переміщення дорученого вантажу з одного порту в інший порт. Проміжні переміщення вантажу та /або заміна транспортного засобу не мають істотного значення для правової кваліфікації руху такого вантажу як перевезення вантажу за договором морського перевезення. Крім того, імпортний вантаж в таких випадках навантажується на судно в іноземному порту, а у нейтральних водах Чорного моря відбувається лише перевантаження частини вантажу на інше судно, внаслідок чого таке перевантаження стає частиною договору міжнародного перевезення вантажу з іноземного порту до українського порту, та є випадком, коди сторона за договором перевізник представлена кількома особами-судновласниками, що не суперечить положенням ч.3 ст.202 та ч.2 ст.510 ЦК України.

Між тим, оскільки перевезення додатковим судном з нейтральних вод з перетином державного кордону України є невідємною частиною перевезення вантажу із іноземного порту, таке перевезення не здійснюється між портами України, у звязку з чим таке перевезення відповідає умовам ст.132 КТМ України для його кваліфікації як „міжнародного перевезення вантажів.

Згідно п.54 ч.1 ст.4 Митного кодексу України судно закордонного плавання - українське або іноземне судно, яке здійснює міжнародні перевезення товарів та/або пасажирів та прибуває на митну територію України або вибуває за її межі.

З урахуванням зазначеного вище, суд доходить до висновку про те, що перевезення вантажів морськими суднами з іноземного порту з поділом вантажу за межами території України, перевантаження частини вантажу з основного на додаткове судно і подальшим перетином державного кордону є „міжнародним перевезенням вантажів морським транспортом. Частина такого перевезення, що здійснюється додатковим судном з нейтральних вод в порт України з перетином державного кордону, є невідємною частиною перевезення вантажу з іноземного порту та також відноситься до „міжнародного перевезення або „перевезення у закордонному сполученні з відповідним встановленням ставок та оподаткуванням портових зборів. Частина такого перевезення не може бути віднесена до „каботажного перевезення або перевезення судном у „каботажному плаванні.

Відповідно до п.192.1 Податкового кодексу України, якщо після постачання товарів/послуг здійснюється будь-яка зміна суми компенсації їх вартості, включаючи наступний за постачанням перегляд цін, перерахунок у випадках повернення товарів/послуг особі, яка їх надала, або при поверненні постачальником суми попередньої оплати товарів/послуг, суми податкових зобов'язань та податкового кредиту постачальника та отримувача підлягають відповідному коригуванню на підставі розрахунку коригування до податкової накладної, складеному в порядку, встановленому для податкових накладних, та зареєстрованому в Єдиному реєстрі податкових накладних.

За матеріалами справи, зміна суми компенсації сплачених портових зборів з моменту надання послуг в квітні-травні 2015 р. не відбувалась, коригування не викликано помилками в податкових накладних, що не повязані зі зміною компенсації.

Отже, визначення позивачем податкових зобовязань з ПДВ на думку суду, є безпідставним та суперечить п.187.1 та п.192.1 Податкового кодексу України. За таких обставин, у даному випадку коригування податкових зобовязань є неправомірним.

Виходячи з викладеного вище, суд доходить до висновку про те, що позовна заява Державного підприємства „Адміністрація морських портів України в особі Маріупольської філії державного підприємства „Адміністрація морських портів України задоволенню не підлягає.

При цьому, судом не враховуються посилання представника позивача на позицію Державної фіскальної служби України, викладеної у листі від 07.08.2015р. № 16744/6/99-99-19-03-08-15, щодо оподаткування ПДВ операцій з постачання послуг, що надаються суднам, що здійснюють міжнародні перевезення та оплачуються портовими зборами, оскільки вказаний документ не є нормативним актом, який встановлює, змінює або припиняє певні правовідносини. Крім того, обставини даного спору не полягали у вчиненні окремого перевезення вантажу з зони нейтральних вод, а, як було встановлено судом, перевезення відбувалось з іноземної держави до порту України.

Відповідно до вимог ст.ст. 32, 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. При цьому, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно, на підставі ст.ст. 44, 49 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 44, 49, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог Державного підприємства „Адміністрація морських портів України в особі Маріупольської філії державного підприємства „Адміністрація морських портів України до відповідача - ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю „Портінвест Лоджистік про стягнення 11 007,94 доларів США, що еквівалентно 242 307,81 грн. відмовити.

Рішення господарського суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного господарського суду, яка подається через місцевий господарський суд протягом 10-денного строку з моменту складення та підписання повного тексту рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо не буде подано апеляційну скаргу. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Вступна та резолютивна частина рішення оголошені в судовому засіданні 30.10.2015 року.

Повний текст рішення складено 04 листопада 2015 р.

Суддя Р.В. Волков