РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.11.2015Справа №910/23528/15

За позовомПублічного акціонерного товариства «КБ «ФІНАНСОВА ІНІЦІАТИВА» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «КБ «ФІНАНСОВА ІНІЦІАТИВА» Кашути Д.Є.
ДоТовариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «ПРІОРИТЕТ ФІНАНС»
Простягнення 2 314, 43 грн.
Суддя Борисенко І.І.

Представники:

Від позивача: Палажченко О.О. - за дов.;

Від відповідача: Деркач А.В. - за дов.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення з останнього на свою користь заборгованість за Договором про відкриття рахунку у цінних паперах ІСІ №01/12-ІСІ від 10.05.2012р. в сумі 2 314, 43 грн., в тому числі: сума боргу - 1 010,00 грн., пеня - 374, 77 грн., штраф - 101, 00 грн., 3% річних - 74, 95 грн. та індексу інфляції - 753, 71 грн.

02.11.2015р. відповідач через загальний відділ діловодства господарського суду подав суду заперечення на позовну заяву, відповідно до яких просив суд в задоволенні позовної заяви відмовити в повному обсязі та заявив про сплив строку позовної давності по стягненню неустойки (штрафу, пені).

За клопотанням позивача, з метою забезпечення повного, всебічного та об'єктивного розгляду справи, спір у даній справі вирішено у строк у відповідності п. 3 ст. 69 ГПК України.

Розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на позов, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

10 травня 2012 року між Публічним акціонерним товариством «КБ «ФІНАНСОВА ІНІЦІАТИВА» (надалі - Позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «ПРІОРИТЕТ ФІНАНС» (надалі - Відповідач) було укладено Договір про відкриття рахунку у цінних паперах ІСІ №01/12 - ІСІ (надалі - Договір).

Відповідно до п. 1.1. Договору, Відповідач доручає, а Позивач зобов'язується надавати Відповідачу послуги щодо відкриття та ведення рахунку у цінних паперах, зберігання належних Відповідачу цінних паперів, обслуговування операцій за цим рахунком, отримання доходів за цінними паперами на відповідних умовах.

За умовами п. 2.1. Договору, Позивач прийняв на себе зобов'язання, зокрема, відкрити Відповідачу рахунок у цінних паперах, здійснювати зберігання та облік цінних паперів Відповідача, здійснювати ведення рахунку у цінних паперах шляхом виконання операцій та інше.

Відповідно до п. 2.3. Договору, Відповідач зобов'язався сплачувати послуги Відповідача згідно з розцінками Позивача, умовами та строками, передбаченими Договором та Тарифами Позивача.

Відповідно до п. 3.1. Договору, Відповідач сплачує послуги Позивача згідно з Договором та затвердженими тарифами Позивача.

Згідно з п. п. 3.2., 3.3 Договору, плата вноситься щомісяця на рахунок №1576 на підставі наданого Позивачем Акту-рахунку наданих послуг. В окремих випадках Акт-рахунок наданих послуг може надаватися в строк за домовленістю сторін.

Судом встановлено, що відповідно до виписки рух коштів по рахунку №1576 Відповідача, рух коштів по рахунку Відповідача складає 7 040, 00 грн., з них 7 040, 00 грн. складають грошові кошти, які нараховані Позивачем Відповідачу за надані послуги. Відповідачем Позивачу сплачені 6 030, 00 грн. за надані послуги, відповідно заборгованість Відповідача складає суму в розмірі 1 010, 00 грн.

З виписки по особовим рахункам з 01.11.2010р. по 03.11.2015р. вбачається, що сума боргу Відповідача складається з нарахованої Позивачем Відповідачу, відповідно до п. п. 2.1., 2.3., 2.5., 4.1. Тарифів, комісійної винагороди за депозитарне обслуговування в загальній сумі в розмірі 1 010, 00 грн., а саме:

- 17.12.2012р. - 250, 00 грн.;

- 31.01.2013р. - 250, 00 грн.;

- 19.02.2013р. - 250, 00 грн.;

- 18.04.2013р. - 260, 00 грн.

Разом - 1 010, 00 грн.

Таким чином, основний борг Відповідача у сумі 1 010, 00 грн., складається із нарахованих Позивачем Відповідачу, відповідно до п. п. 2.1., 2.3., 2.5., 4.1. Тарифів.

В обґрунтування своїх заперечень щодо позовних вимог, Відповідач стверджує, що він не зобов'язаний сплачувати борг за спірним Договором, оскільки Відповідач не проводив професійну діяльність на фондовому ринку з 03.07.2014р.

Однак, такі твердження не приймаються судом, з огляду на те, що припинення професійної діяльності Відповідача на ринку цінних паперів з 03.07.2014р. не впливає на зобов'язання Відповідача щодо сплати заборгованості за Договором, оскільки заборгованість, що пред'явлена до стягнення Позивачем, виникла під час здійснення Відповідачем професійної діяльності на ринку цінних паперів, а саме в період з 17.12.2012р. по 18.04.2014р.

Оцінюючи наявні в матеріалах справи документи та досліджуючи в судовому засіданні докази, Господарський суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав:

Договір про відкриття рахунку у цінних паперах ІСІ №01/12-ІСІ від 10.05.2012р., укладений між Позивачем та Відповідачем за своєю правовою природою є договором про надання послуг та є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов'язань, а саме майново-господарських зобов'язань згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до ст. 629 ЦК України - договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 525 Цивільного кодексу України та ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися - належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договорів, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною 2 ст. 193 Господарського кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим кодексом, іншими законами або договором.

Матеріали справи свідчать, що Відповідачем не сплачено суму боргу за Договором в розмірі 1 010, 00 грн., а строк виконання грошового зобов'язання на момент винесення рішення у справі настав.

Факт наявності боргу у Відповідача за Договором в розмірі 1 010, 00 грн. Позивачем належним чином доведений, документально підтверджений та Відповідачем не спростований, і тому ця сума має бути стягнута з Відповідача.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

З огляду на наявність прострочення грошового зобов'язання, Позивач також правомірно нарахував Відповідачу борг з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми за весь час прострочення, відповідно до ст. 625 ЦК України.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений за договором або законом.

Згідно здійсненого Позивачем розрахунку з Відповідача підлягає стягненню 74, 95 грн. 3% річних та 753, 71 грн. індексу інфляції, відповідно до ст. 625 ЦК України, з яким суд погоджується та вважає обґрунтованим.

Крім того, відповідно до п. 6.5. Договору, сторона, що не виконала умов Договору, відшкодовує іншій стороні неустойку, зокрема, за п. 6.5.2. Договору, Відповідач, у випадку затримки сплати вартості наданих послуг Позивача сплачує Позивачу пеню 0,5 % від загальної суми, що підлягає до сплати, за кожен день прострочення.

Відповідно до п. 6.6. Договору визначено, що якщо прострочення платежу більш ніж на 20 днів вважається відмовою від виконання умов Договору, в зв'язку з чим, винна сторона Договору, крім пені, повинна сплатити штраф у розмірі 10% від суми платежу.

Враховуючи зазначене, Позивач просить стягнути з Відповідача штраф у розмірі 10% від суми боргу у розмірі 101, 00 грн. та пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення у сумі 374, 77 грн. за період з 16.12.2012р. по 07.08.2015р.

В той же час, Відповідачем заявлено, про сплив позовної давності щодо вимог про стягнення пені та штрафу, що відповідно до ст. 267 ЦК України є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог в цій частині.

Відповідно до наданого Позивачем розрахунку заборгованості щодо нарахування неустойки, штрафні санкції за спірним Договором, нараховані Позивачем за період з 16.12.2012р. по 07.08.2015р.

Згідно з положеннями ст. ст. 256, 257, 258, 267 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Спеціальна позовна давність встановлюється тривалістю в один рік. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

У силу ч. ч. 1, 5 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Позивачем неустойка нарахована за період з 16.12.2012р., тобто Позивач саме з дати 16.12.2012р. знав про порушення Відповідачем зобов'язання за умовами Договору.

Таким чином, спеціальний строк позовної давності в один рік щодо вимоги про стягнення штрафних санкцій у Позивача сплив 16.12.2013р.

Позивач же звернувся до господарського суду із позовною заявою про стягнення боргу, вих. №2314 від 31.08.2015р., 31.08.2015 року, що підтверджується штемпелем на конверті з яким надійшли позовні матеріали до господарського суду міста Києва, тобто поза межами строку спеціальної позовної давності.

Положеннями статті 258 ЦК України встановлено, що спеціальна позовна давність, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) встановлюється тривалістю в один рік.

Наслідки спливу позовної давності передбачено ст. 267 Цивільного кодексу України.

Згідно з ч. 3 та ч. 4 цієї статті позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Таким чином, згідно ч. 4 ст. 267 ЦК України, вимоги Позивача щодо стягнення з Відповідача пені та штрафу не підлягають задоволенню, оскільки сплив спеціальної позовної давності щодо вимог про стягнення неустойки (пені та шрафу) є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог в частині стягнення пені та штрафу.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З огляду на зазначене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенні, з підстав вище наведених.

Оскільки від сплати судових витрат звільняється, зокрема, уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - у справах, пов'язаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку, та позовні вимоги задоволені частково, то на підставі ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на Відповідача пропорційно розміру задоволених вимог та стягуються в дохід спеціального фонду Державного бюджету України.

Керуючись ст. ст. 49, 82-85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «ПРІОРИТЕТ ФІНАНС» (02160, м. Київ, проспект Возз'єднання, 7-А; Код: 33781440) на користь Публічного акціонерного товариства «КБ «ФІНАНСОВА ІНІЦІАТИВА» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «КБ «ФІНАНСОВА ІНІЦІАТИВА» Кашути Д.Є. (03150, м. Київ, вул. Щорса, буд. 7/9; Код: 33299878) основну суму боргу в розмірі 1 010 (одна тисяча десять) грн. 00 коп., 3% річних в розмірі 74 (сімдесят чотири) грн. 95 коп. та індекс інфляції в розмірі 753 (сімсот п'ятдесят три) грн. 71 коп.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «ПРІОРИТЕТ ФІНАНС» (02160, м. Київ, проспект Возз'єднання, 7-А; Код: 33781440) в дохід державного бюджету України 1 452 (одну тисячу чотириста п'ятдесят дві) грн. 30 коп. судового збору.

Накази видати відповідно до ст. 116 ГПК України.

В решті позову, а саме в частині вимог про стягнення неустойки (пені та штрафу) відмовити.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 12.11.2015р.

Суддя І.І.Борисенко