ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

05.11.2015 Справа №905/2640/15

Господарський суд Донецької області у складі судді Кротінової О.В.,

при секретарі судового засідання Величко Н.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м.Київ, ,

до відповідача, Комунального підприємства «Красноармійськтепломережа», м.Красноармійськ Донецької області, ,

про стягнення 1 108 007,52 грн.,-

за участю уповноважених представників:

від позивача: ОСОБА_1 за довіреністю,

від відповідача: не зявився, -

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м.Київ, звернулось до господарського суду Донецької області з позовною заявою №б/н від 02.10.2015р. до Комунального підприємства «Красноармійськтепломережа», м.Красноармійськ Донецької області, про стягнення 1 108 007,52 грн., у тому числі 990 112,11 грн. інфляційних витрат та 3% річних у розмірі 117 895,41 грн.

З дотриманням приписів ст.2-1 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до Положення про автоматизовану систему документообігу суду, для розгляду справи №905/2640/15 визначено суддю Кротінову О.В.

Ухвалою суду від 13.10.2015р. даний позов прийнято до розгляду та порушено провадження у справі №905/2640/15.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на укладання договору купівлі-продажу природного газу №14/2377/11 від 30.09.2011р. із відповідачем, нездійснення оплати останнім вартості поставленого природного газу протягом жовтня 2011р. грудня 2012р. у встановлені строки та на тривале невиконання рішення господарського суду Донецької області від 18.06.2014р. по справі №905/2648/14, внаслідок чого виникли підстави для донарахування інфляційних витрат за період з 15.01.2014р. по 21.11.2014р. (дата остаточного розрахунку), 3% річних за період з 15.01.2014р. по 21.11.2014р. (дата остаточного розрахунку).

На підтвердження викладених обставин позивачем надано: розрахунок позовних вимог; у копіях: договір купівлі-продажу природного газу №14/2377/11 від 30.09.2011р. разом із додатковими угодами №1-89/02 від 11.10.2011р., №1/2 від 11.01.2012р., №2 від 19.01.2012р., №3 від 27.06.2012р., №5 від 14.10.2014р. до нього; акти приймання-передачі природного газу від 31.10.2011р., від 30.11.2011р., від 31.12.2011р., від 31.01.2012р., від 29.02.2012р., від 31.03.2012р., від 30.04.2012р., від 27.11.2012р., від 30.11.2012р., від 31.12.2012р., рішення господарського суду Донецької області від 18.06.2014р. по справі №905/2648/14, а також витяги сальдо та операцій по підприємству з 01.10.2011р. по 30.11.2014р.

Нормативно свої вимоги позивач обґрунтовує посиланням на ст.ст.525, 526, 599, 610, 611, 612, 625 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України, ст.ст.1, 2, 12, 15, 54 Господарського процесуального кодексу України.

28.10.2015р. від відповідача із супровідним листом №10-1190 від 26.10.2015р. надійшов відзив на позовну заяву №10-1191 від 26.10.2015р., відповідно до якого проти задоволення позовних вимог заперечують у повному обсязі, з огляду на відсутність вини у невиконанні зобовязань по оплаті за природний газ.

До відзиву додано у копіях: договір про організацію взаєморозрахунків (відповідно до п.2 ст.16 Закону України «Про Державний бюджет України на 2014рік»), протокол засідання територіальної комісії з погашення заборгованості підприємств паливно-енергетичного комплексу №68 від 08.04.2013р. разом із додатком №1 до нього, платіжне доручення №1 від 10.11.2014р., витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців №19626990 станом на 19.11.2014р., баланс (звіт про фінансовий стан) на 30.06.2015р.

Також, відповідачем подано клопотання №10-1192 від 26.10.2015р. про розгляд справи без його участі, за наявними у ній матеріалами.

Представник позивача у судовому засіданні 05.11.2015р. підтримав позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання 05.11.2015р. не зявився.

Як зазначено в п.3.12 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.11 р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» неявка у судове засідання однієї із сторін, належним чином повідомленої про час та місце цього засідання, не перешкоджає такому переходові до розгляду позовних вимог, якщо у господарського суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи, передбачені ч.1 ст.77 ГПК України. При цьому, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Так, враховуючи обєктивні обставини складної ситуації у державі, суть спору, загальну тривалість розгляду справи, а також належне забезпечення з боку суду можливості позивача та відповідача для реалізації своїх процесуальних прав, в тому числі шляхом направлення поштою (іншим належним засобом звязку) відповідних доказів до суду, з огляду на таке суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкладення розгляду справи та існуючою можливість розглянути спір за наявними в справі матеріалами, у цьому судовому засіданні.

Беручи до уваги викладене, суд задовольняє клопотання відповідача №10-1192 від 26.10.2015р. про розгляд справи без його участі, за наявними у ній матеріалами.

Дослідив матеріали справи та оцінив подані докази за своїм внутрішнім переконанням, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

За приписами статей 4-2, 4-3 Господарського процесуального кодексу України, правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом та на засадах змагальності.

Відповідно до вимог статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Судовими доказами за визначенням статей 32-38 Господарського процесуального кодексу України слід вважати документи, які можуть підтвердити або спростувати обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Згідно приписів ст.35 Господарського процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Як свідчать матеріали справи, Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м.Київ, зверталась до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, Комунального підприємства «Красноармійськтепломережа», м.Красноармійськ Донецької області, про стягнення 5 960 397,06 грн., у тому числі 4 612 200,00 грн. суми основного боргу за договором купівлі-продажу природного газу №14/2377/11 від 30.09.2011р., 497956,48 грн. 7% штрафу, 416 796,68 грн. пені, 394 139,83 грн. 3% річних, 39 304,07грн. втрат від інфляційних процесів

За результатами розгляду означеного позову, рішенням господарського суду Донецької області від 18.06.2014р. по справі №905/2648/14 позовні вимоги задоволено частково.

Даним судовим актом встановлено факт неналежного виконання обовязку відповідачем щодо оплати отриманого газу у період жовтень-грудень 2012р. та наявність боргу останнього перед позивачем у сумі 4 612 200,00 грн. До того ж, досліджені та задоволені вимоги, зокрема, щодо стягнення з відповідача нарахованих 3% річних в сумі 189 153,98 грн. за період з 14.12.2012р. по 14.01.2014р. і інфляційні втрат в сумі 15 168,07грн. за період по грудень 2013р., з огляду на порушення строків оплати вказаного основного грошового зобовязання та приписи ст.625 Цивільного кодексу України.

За приписом ст.526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст.599 Цивільного кодексу України, зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Борг за зобовязаннями жовтня-грудня 2012р. за договором купівлі-продажу природного газу №14/2377/11 від 30.09.2011р. у сумі 4 612 200,00 грн. сплачено у повному обсязі відповідно до платіжного доручення №1 від 10.11.2014р., копія якого міститься у матеріалах справи.

Проте, з огляду на таке неналежне виконання відповідачем своїх грошових зобовязань, позивачем на підставі ст.625 Цивільного кодексу України, донараховано та предявлено до стягнення, у межах провадження по даній справі, за зобовязаннями, зокрема, листопада-грудня 2012р. інфляційні витрати у загальній сумі 990 112,11 грн. та 3% річних у загальному розмірі 117 895,41 грн. починаючи з 15.01.2014р. по 21.11.2014р..

Разом з цим, відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про теплопостачання» державна підтримка у сфері теплопостачання надається відповідно до обсягів коштів, передбачених законом про Державний бюджет України та місцевими бюджетами на відповідний рік, а також коштів на проведення науково-дослідних робіт з удосконалення систем теплопостачання та енергозбереження.

Згідно із ч.2 ст.93 Бюджетного кодексу України порядок та умови надання субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам визначаються Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 24 ст.14 Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» передбачено установити, що у 2014 році кошти, отримані до спеціального фонду Державного бюджету України згідно з відповідними пунктами частини третьої статті 15, частини третьої статті 29 і частини третьої статті 30 Бюджетного кодексу України, спрямовуються на реалізацію програм та заходів, визначених частиною четвертою статті 30 Бюджетного кодексу України, а кошти, отримані до спеціального фонду Державного бюджету України згідно з відповідними пунктами статей 11, 12 і 13 цього Закону, спрямовуються відповідно на субвенцію з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, яка виникла у звязку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання та водовідведення тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування (за рахунок джерел, визначених пунктами 14, 15, 16, 17 і 20 статті 11, пунктом 5 статті 12 та пунктом 10 статті 13 цього Закону).

Постановою Кабінету Міністрів України від 29.01.2014 №30 затверджено Порядок та умови надання у 2014 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання та водовідведення тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування.

Зазначений Порядок (Постанова №30) визначає механізм перерахування і надання у 2014 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання та водовідведення тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування (далі - заборгованість) (п.1 Порядку (Постанова №30)).

Згідно з п.4 цього Порядку, підставою для проведення розрахунків з погашення заборгованості є договір про організацію взаєморозрахунків, який укладається підприємствами, що виробляють, транспортують та постачають теплову енергію населенню або надають населенню послуги з централізованого водопостачання та водовідведення (далі - надавачі послуг), та іншими учасниками розрахунків з погашення заборгованості (далі - учасники розрахунків), у тому числі у разі заміни сторони у зобовязанні під час здійснення розрахунків за придбану/реалізовану на оптовому ринку електричну енергію та відступлення прав вимоги щодо заборгованості за природний газ на користь Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України», згідно з довідкою, що підтверджує наявність в учасників розрахунків кредиторської та/або дебіторської заборгованості на дату підписання такого договору. Примірний договір про організацію взаєморозрахунків наведений у додатках 2 і 3 (у разі проведення взаєморозрахунків за рахунок джерел, визначених пунктом 5 статті 12 Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік», залучених до спеціального фонду державного бюджету відповідно до пункту 2 статті 16 даного Закону). Кількість сторін зазначеного договору є необмеженою та визначається такою кількістю учасників розрахунків, виконання договору якими забезпечить погашення заборгованості та проведення розрахунків у повному обсязі.

Учасниками розрахунків є: територіальні органи Казначейства; Міністерство фінансів Автономної Республіки Крим, обласні, міські у мм. Києві та Севастополі фінансові управління, фінансові управління районних, районних у мм. Києві та Севастополі держадміністрацій або структурні підрозділи з питань фінансів виконавчих органів міських (міст обласного значення) рад (далі - місцеві фінансові органи); надавачі послуг; газодобувні підприємства, Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», її філії, дочірні підприємства і компанії; субєкти господарювання, що здійснюють постачання природного газу за регульованим тарифом; підприємства, що здійснюють передачу та постачання електричної енергії (далі - енергопостачальники); державне підприємство «Енергоринок»; державне підприємство «НЕК «Укренерго»; енергогенеруючі компанії та їх кредитори - постачальники вугільної продукції; державне підприємство «Вугілля України»; вугледобувні підприємства; Держрезерв.

Учасниками розрахунків можуть бути субєкти господарювання незалежно від форми власності. Між надавачами послуг можуть бути проведені взаєморозрахунки. Із субєктами господарювання, що здійснюють постачання природного газу, та енергопостачальниками або газодобувними підприємствами проводяться розрахунки з погашення кредиторської заборгованості за спожиті енергоносії (з урахуванням пені, штрафних та фінансових санкцій, що підлягають стягненню на підставі рішення суду).

Казначейство перераховує субвенцію відповідно до Порядку перерахування міжбюджетних трансфертів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 грудня 2010 р. № 1132 (Офіційний вісник України, 2010 р., № 96, ст. 3399), і Порядку казначейського обслуговування державного бюджету за витратами, затвердженого Мінфіном. Розрахунки за рахунок джерел, визначених пунктами 14-17 статті 11 Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік», проводяться шляхом залучення коштів з єдиного казначейського рахунка (п.12 наведеного Порядку).

За приписами Порядку перерахування міжбюджетних трансфертів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1132 від 15.12.2010р. визначено механізм перерахування міжбюджетних трансфертів з державного бюджету місцевим бюджетам (базова дотація, субвенції, стабілізаційна та додаткові дотації), реверсної дотації та міжбюджетних трансфертів між місцевими бюджетами, строки таких перерахувань.

Відповідно до ст.20 Закону України «Про теплопостачання» збитки теплоенергогенеруючих та теплопостачальних організацій внаслідок надання пільг з оплати за спожиту теплову енергію окремим категоріям споживачів повністю відшкодовуються за рахунок джерел фінансування, визначених законами України, які передбачають відповідні пільги.

Відповідно до п.2 ст.16 Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» між сторонами у справі, головним управлінням Державної казначейської служби України у Донецькій області, департаментом фінансів Донецької облдержадміністрації, управлінням Державної казначейської служби України у місті Красноармійськ, Донецької області, фінансовим управлінням Красноармійської міської ради та житлово-комунальним відділом Красноармійської міської ради укладено договір №745/30 від 14.10.2014р. про організацію взаєморозрахунків з погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялись, транспортувались та постачались населенню, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання та водовідведення тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи органам місцевого самоврядування, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29.01.2014р. №30.

Предметом договору є організація та проведення сторонами взаєморозрахунків відповідно до п.24 ст.14 та п.2 ст.16 Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» та Порядку та умов надання у 2014 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, яка виникла у зв'язку з невідповідністю водовідведення тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування.

Згідно умов договору №745/30 від 14.10.2014р. про організацію взаєморозрахунків з погашення заборгованості з різниці в тарифах на погашення заборгованості Комунального підприємства «Красноармійськтепломережа» за природний газ за 2012р. за договором №14/2377/11 від 30.09.2011р. з державного бюджету виділено 4 612 200, 00 грн. Зазначені грошові кошти підприємству позивача сплачено 10.11.2014р.

З метою виконання договору сторони зобов'язуються, зокрема, не вчиняти до проведення взаєморозрахунків дій з погашення заборгованості відповідно до договору (пп. 2 п.3.1 договору); забезпечити проведення розрахунків відповідно до договору та з урахуванням укладених договорів на рахунково-касове обслуговування, якими може передбачатися, що у разі несвоєчасного надання сторонами платіжних документів територіальні органи Казначейства своїм платіжним дорученням можуть самостійно перерахувати кошти в порядку, передбаченому договором (п.п.5 п.3.1 договору); сторони засвідчують, що після виконання договору вони не мають одна до одної жодних претензій стосовно предмета договору (п.5.4 договору).

Як зазначено вище, факт виконання відповідачем зобов'язань за цим договором щодо сплати 4 612 200,00 грн. підтверджується копією платіжного доручення №1 від 10.11.2014р.

Правова позиція щодо спірних правовідносин викладена у постановах Верховного Суду України, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 01.07.2015р. за результатами розгляду заяви Комунального підприємства «Славутське житлово-комунальне обєднання» про перегляд Верховним Судом України постанови Вищого господарського суду України від 02.04.2015р. у справі №924/1230/14, у якій зазначено про відсутність підстав для стягнення пені, передбаченої умовами договору поставки природного газу, та застосування наслідків за порушення грошового зобов'язання, передбачених ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України, оскільки, уклавши договір про організацію взаєморозрахунків, сторони тим самим змінили порядок і строк проведення розрахунків за природний газ, поставлений відповідно до договору поставки природного газу.

Відповідно до ст.111-28 Господарського процесуального кодексу України рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішеннями Верховного Суду України.

Невиконання судових рішень Верховного Суду України тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Отже, для застосування штрафних санкцій, передбачених договором поставки природного газу, та наслідків за порушення грошового зобов'язання, передбачених ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України, необхідно, щоб оплата була здійснена поза межами порядку і строків, встановлених договором про організацію взаєморозрахунків, який діяв на момент розгляду справи і відповідно до якого сторони засвідчили, що після виконання договору вони не мають одна до одної жодних претензій стосовно предмета договору.

Як свідчать фактичні обставини справи, розрахунок за поставлений у жовтні-грудні 2012р. природний газ на суму 4 612 200,00 грн. відбувся у порядку та строки, передбачені у договорі про організацію взаєморозрахунків №745/30 від 14.10.2014р.

З огляду на викладене, відсутні підстави для застосування наслідків за порушення грошового зобов'язання, передбачених ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України, у межах спірних правовідносин.

Відтак, вимоги Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м.Київ, до відповідача, Комунального підприємства «Красноармійськтепломережа», м.Красноармійськ Донецької області, про стягнення 1 108 007,52 грн., у тому числі 990 112,11 грн. інфляційних витрат та 3% річних у розмірі 117 895,41 грн. не підлягають задоволенню.

Судові витрати підлягають розподілу з урахуванням норм статті 49 Господарського процесуального кодексу України та покладаються судом на позивача у повному обсязі.

Приймаючи до уваги зазначене та керуючись ст.ст.1, 4-2, 4-3, 22, 32-38, 43, 49, 82-85, 111-28 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м.Київ, до відповідача, Комунального підприємства «Красноармійськтепломережа», м.Красноармійськ Донецької області, про стягнення 1 108 007,52 грн., у тому числі 990 112,11 грн. інфляційних витрат та 3% річних у розмірі 117 895,41 грн., відмовити.

2. В судовому засіданні 05.11.2015р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

3. Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня його оголошення. Зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до ст.ст.84, 85 Господарського процесуального кодексу України.

4. Повний текст рішення складено та підписано 10.11.2015р.

Суддя О.В. Кротінова