ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" листопада 2015 р.Справа № 916/1552/15-г
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Журавльова О.О.,

суддів: Разюк Г.П., Ліпчанської Н.В.

при секретарі судового засідання Селиверстовій М.В.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, за довіреністю №27 від 12.08.2015р.

від відповідача: ОСОБА_2, за довіреністю від 25.08.2015р.

від третьої особи: не зявився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного підприємства Дослідне господарство Андріївське Інституту сільського господарства Причорноморя ОСОБА_3 академії аграрних наук України

на рішення господарського суду Одеської області від 08 червня 2015 року

у справі №916/1552/15-г

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий дім Украгропром

до Державного підприємства Дослідне господарство Андріївське Інституту сільського господарства Причорноморя ОСОБА_3 академії аграрних наук України

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_3 академії аграрних наук України

про стягнення 5628720,31 грн.,-

В С Т А Н О В И В:

ТОВ Торговий дім Украгропром звернулось до господарського суду Одеської області з позовом до ДП ДГ Андріївське Інституту сільського господарства Причорноморя НААН України про стягнення 5628720,31 грн. суми неповернутої попередньої оплати.

Рішенням господарського суду Одеської області від 08 червня 2015 року у справі №916/1552/15-г (суддя Петров В.С.) позовні вимоги ТОВ Торговий дім Украгропром задоволено, з відповідача на користь позивача стягнуто 5628720,31 грн. суми попередньої оплати за форвардним контрактом від 08.02.2011 р. № ФК 08/02-11-01.

Приймаючи рішення господарський суд першої інстанції прийшов до висновку, що матеріалами справи підтверджується факт порушення зобовязання відповідачем в частині своєчасної поставки товару. Також місцевий господарський суд прийшов до висновку, що з огляду на положення ст. 257 ЦК України строк позовної давності на подачу позову про повернення коштів не сплинув. Посилання відповідача на те, що прострочення виконання відповідачем зобовязання за контрактом, а отже і перебіг позовної давності розпочався після спливу кінцевого строку поставки товару 31.12.2011 р., суд вважає такими, що не відповідають дійсності. Так, за умовами договору строк поставки відповідачем товару дійсно сплинув 31.12.2011 р., а прострочення зобовязання з поставки товару відбулось з 01.01.2012 р. Натомість зобовязання з повернення сплачених позивачем коштів в якості оплати за товар не виникло автоматично з 01.01.2012 р. з огляду на те, що позивачем не предявлялась така вимога. Таким чином, вказане свідчить, що порушення відповідачем зобовязання з повернення коштів відбулось після предявлення позивачем відповідної вимоги про повернення коштів, адже до цього моменту у відповідача існувало зобовязання з поставки товару, хоча й мало місце прострочення у виконанні цього зобовязання.

Не погоджуючись з ухваленим рішенням суду першої інстанції, ДП ДГ Андріївське Інституту сільського господарства Причорноморя НААН України звернулось до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних ТОВ Торговий дім Украгропром у повному обсязі, з посиланням при цьому на не повне зясування господарським судом першої інстанції обставин справи та неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, з мотивів, викладених в апеляційній скарзі.

Представник скаржника у судовому засіданні підтримав вимоги, викладені в апеляційній скарзі та наполягав на її задоволенні.

Представник позивача (ТОВ Торговий дім Украгропром) у судових засіданнях надав пояснення, відповідно до яких позивач просить залишити апеляційну скаргу ДП ДГ Андріївське Інституту сільського господарства Причорноморя НААН України без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін, з мотивів, викладених у відзиві на апеляційну скаргу.

Представник третьої особи у судові засідання не зявився, про час, дату та місце розгляду апеляційної скарги повідомлений належним чином, про що свідчать відповідні поштові повідомлення від 15.09.2015р. та від 12.10.2015р.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний господарський суд визнав за можливе розглянути апеляційну скаргу ДП ДГ Андріївське Інституту сільського господарства Причорноморя НААН України за відсутністю представника третьої особи у судових засіданнях.

Відповідно до ст. 85 ГПК України у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування місцевим господарським судом норм процесуального та матеріального права, заслухавши представників сторін, апеляційний господарський суд дійшов до наступних висновків.

З матеріалів справи вбачається, що 08 лютого 2011р. між ТОВ "Торговий Дім "Украгропром" (позивач, покупець) та ДП ДГ Андріївське Інституту сільського господарства Причорноморя НААН України (відповідач, продавець) було укладено форвардний контракт №ФК08/02-11-01 (надалі договір, контракт), за умовами якого продавець зобовязується передати у власність покупця базовий актив, а покупець зобовязується прийняти та оплатити його у кількості, строки та за ціною, передбаченою контрактом.

В подальшому між позивачем та відповідачем були укладені додаткова угода № 1 від 31.07.2011 року та додаткова угода № 2 від 10.09.2011 до форвардного контракту № ФК 08/02-11-01 від 08.02.2011 року.

Відповідно до п. 2.1. та п. 4.1. контракту (з урахуванням змін, внесених додатковими угодами) базовим активом - товаром за контрактом виступає:

1) ячмінь (товар-1) власного врожаю 2011 року у кількості 1 462,67 тонн, вартість однієї тонни 1 200,00 грн. з ПДВ;

2) соняшник (товар-2) власного врожаю 2011 року у кількості 907,00 тонн, вартість однієї тонни 2 000,00 грн. з ПДВ;

3) овес (товар-3) власного врожаю 2011 року у кількості 87,50 тонн, вартість однієї тонни 750,00 грн. з ПДВ;

4) кукурудза (товар-4) власного врожаю 2011 року у кількості 1500,00 тонн, вартість однієї тонни 1 150,00 грн. з ПДВ;

5) горох (товар-5) власного врожаю 2011 року у кількості 850,00 тонн, вартість однієї тонни 1 200,00 грн. з ПДВ;

6) сорго (товар-6) власного врожаю 2011 року у кількості 450,00 тонн, вартість однієї тонни 750,00 грн. з ПДВ;

7) ріпак (товар-7) власного врожаю 2011 року у кількості 380,00 тонн, вартість однієї тонни 3 000,00 грн. з ПДВ;

8) еспарцет (товар-8) власного врожаю 2011 року у кількості 102,00 тонни, вартість однієї тонни 1 500,00 грн. з ПДВ;

9) насіння ячменю озимого сорту „Зимовий РР-2 (товар-9) власного врожаю 2011 року у кількості 1,00 тонна, вартість однієї тонни 4 400,00 грн. з ПДВ;

10) насіння пшениці озимої сорту „Ужинок РР-2 (товар-10) власного врожаю 2011 року у кількості 1,1 тонни, вартість однієї тонни 4 400,00 грн. з ПДВ;

11) насіння пшениці озимої сорту „Куяльник РР-2 (товар-11) власного врожаю 2011 року у кількості 14,3 тонн, вартість однієї тонни 4 400,00 грн. з ПДВ;

12) насіння пшениці озимої сорту „Куяльник РР-2 (товар-12) власного врожаю 2011 року у кількості 2,00 тонни, вартість однієї тонни 4 400,00 грн. з ПДВ;

13) насіння пшениці озимої сорту „ОСОБА_1 одеська РР-2 (товар-13) власного врожаю 2011 року у кількості 3,00 тонни, вартість однієї тонни 4 400,00 грн. з ПДВ;

14) насіння пшениці озимої сорту „Безмежна РР-2 (товар-14) власного врожаю 2011 року у кількості 5,00 тонн, вартість однієї тонни 4 400,00 грн. з ПДВ.

Згідно з п. 4.4 контракту та додаткової угоди № 2 до контракту загальна вартість товару по контракту склала 8126489,00 грн. з ПДВ.

За п. 3.2. контракту кінцевий строк поставки товару за контрактом встановлюється сторонами до 31.12.2011 року.

Пунктом 5.1 контракту та додаткових угод передбачено, що оплата вартості товару проводиться покупцем на умовах 100% попередньої оплати траншами в строк до 31.12.2011р.

Згідно з п. 9.9. контракту якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав покупцеві товар у встановлений договором строк, і прострочення поставки складає більше ніж 3 (три) робочих дні, покупець має право за власним вибором вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Пунктом 12.8 договору встановлено, що при взаємній згоді сторін про зміну умов цього контракту, сторони укладають додаткову угоду до цього контракту.

На виконання умов договору позивачем було здійснено передплату на загальну суму 8126489 грн., що підтверджується наданими платіжними дорученнями та не спростовується сторонами.

Однак, відповідач в порушення умов договору здійснив лише часткову поставку товару на загальну суму 2497768,69 грн., що підтверджується видатковими накладними, а саме: № 4 від 02.09.2011 року на суму 360 000,00 грн.; № 575 від 01.10.2011 року на суму 60 582,00 грн.; № 576 від 07.10.2011 року на суму 156 584,00 грн.; № 624 від 07.10.2011 року на суму 134 402,69 грн.; № 520 від 08.10.2011 року на суму 203340,00 грн.; № 521 від 09.10.2011 року на суму 347320,00 грн.; № 621 від 14.10.2011 року на суму 270840,00 грн.; № 625 від 19.10.2011 року на суму 116160,00 грн.; № 622 від 21.10.2011 року на суму 486080,00 грн.; № 578 від 21.10.2011 року на суму 117480,00 грн.; № 614 від 30.11.2011 року на суму 79764,00 грн.; № 56 від 26.01.2012 року на суму 16500,00 грн.; № 160 від 22.02.2012 року на суму 16500,00 грн.; № 161 від 27.02.2012 року на суму 16500,00 грн.; № 298 від 04.04.2012 року на суму 16500,00 грн.; № 299 від 05.04.2012 року на суму 16500,00 грн.; № 483 від 25.05.2012 року на суму 45108,00 грн.; № 547 від 30.07.2012 року на суму 16020,00 грн.; № 552 від 01.08.2012 року на суму 16000,50 грн.; № 560 від 07.08.2012 року на суму 5 587,50 грн.

Позивач зауважує, що залишок відповідача по поставці товару ТОВ „Торговий Дім „Украгропром склав 5628720,31 грн.

Оскільки відповідачем не здійснено поставку товару у повному обсязі, ТОВ "Торговий Дім "Украгропром" звернувся до господарського суду першої інстанції з позовом про повернення передплати.

Дослідивши матеріали справи, апеляційний господарський суд дійшов до наступних висновків.

Статтею 175 ГК України встановлено, що майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно із ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтями 202, 205 ЦК України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

У відповідності до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

За п.14.1.45.3 ст.4 ПК України форвардний контракт - цивільно-правовий договір, за яким продавець зобов'язується у майбутньому в установлений строк передати базовий актив у власність покупця на визначених умовах, а покупець зобов'язується прийняти в установлений строк базовий актив і сплатити за нього ціну, визначену таким договором. Усі умови форварду визначаються сторонами контракту під час його укладення. Укладення форвардів та їх обіг здійснюються поза організатором торгівлі стандартизованими строковими контрактами

Відповідно до ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 ЦК України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Як вже було зазначено вище, позивачем було здійснено передплату у розмірі у розмірі 8126489 грн., що підтверджується матеріалами справи та не спростовується сторонами.

Матеріали справи свідчать, що відповідачем свої зобовязання щодо передання у власність покупця товару виконано не в повному обсязі.

Відповідачем було передано позивачу товар на загальну суму 2497768,69 грн.

Таким чином, за відповідачем залишився обовязок щодо поставки товару на суму 5628720,31 грн.

За вимогами ч.1, ч.7 ст. 193 ГК України, які кореспондуються з вимогами ст. 526 ЦК України, субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобовязань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобовязання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно зі ст. 610, ч.2 ст. 615 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Одностороння відмова від зобовязання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобовязання.

Статтею 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до п.9.9 контракту якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав покупцеві товар у встановлений цим договором строк, і прострочення поставки складає більш ніж 3 робочих дні, покупець має право за власним вибором вимагати передання оплаченого товару або повернення попередньої оплати. У випадку повернення суми попередньої оплати продавець зобовязаний сплатити покупцю штраф у розмірі 100% суми попередньої оплати.

Позивач, скориставшись своїм правом, передбаченим п.9.9 контракту вимагає повернення попередньої оплати товару, оскільки прострочення поставки товару склало більш ніж 3 робочих дні від кінцевого строку поставки, встановленого п.3.2 контракту (кінцевий строк поставки сторонами було встановлено, враховуючи додаткові угоди до договору, до 31.12.2011р.).

Згідно зі ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Статтею 33 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Апеляційний господарський суд зауважує, що відповідачем не надано жодних доказів, в розумінні ст.ст. 32-34 ГПК України, на підтвердження факту виконання своїх зобовязань за спірним контрактом, в частині поставки товару, у повному обсязі.

Також відповідачем не надано жодних доказів на підтвердження повернення суми попередньої оплати у розмірі 5628720,31 грн. за спірним договором.

Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги матеріали, обставини справи та норми чинного законодавства, апеляційний господарський суд погоджується з висновком місцевого господарського суду про наявність підстав для задоволення позовних вимог ТОВ Торговий дім Украгропром в частині стягнення з відповідача 5628720,31 грн. суми попередньої оплати.

Щодо клопотання відповідача про застосування наслідків спливу строку позовної давності, апеляційний господарський суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України).

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.3.4 ст.267 ЦК України).

За частиною 5 ст. 261 ЦК України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Як вже було зазначено вище, за п. 9.9. контракту якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав покупцеві товар у встановлений договором строк, і прострочення поставки складає більше ніж 3 (три) робочих дні, покупець має право за власним вибором вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Враховуючи що строк поставки товару спливає 31.12.2011р., через три робочі дні після вищенаведеного строку у позивача виникло право предявити відповідачу відповідну вимогу, а саме з 04.01.2012р.

Таким чином, строк позовної давності за вимогою з повернення передоплати спливає 04.01.2015р.

До місцевого господарського суду з відповідним позовом позивачем звернувся 10.04.2015р., тобто після спливу строку позовної давності.

Апеляційний господарський суд не приймає до уваги доводи позивача стосовно того, що предявив відповідачу вимогу, позивач здійснив переривання строку позовної давності та те, що перебіг позовної давності слід відраховувати від дати відповідної вимоги, оскільки такі доводи позивача не узгоджуються з вимогами ЦК України, а саме статтями 261, 264.

При цьому, господарським судом першої інстанції вірно встановлено, що ті обставини, що відповідач після спливу строку поставки товару 31.12.2011 року здійснював поставки товару, передбаченого форвардним контрактом № ФК 08/02-11-01 від 08.02.2011 р. з посиланням на вказаний контракт у видаткових накладних як на підставу поставки, не свідчать про визнання відповідачем свого боргу та переривання строку позовної давності, як вказує позивач у своїх поясненнях. Вказані поставки свідчать про визнання відповідачем свого обовязку по поставці товару. До того ж у випадку здійснення відповідачем поставки товару після встановленого спірним контрактом строку перебіг позовної давності міг перериватися для предявлення позивачем вимог про передання оплаченого товару, а не повернення сплачених коштів.

За ч.4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний господарський суд приходить до висновку, що строк позовної давності за позовними вимогами ТОВ Торговий дім Украгропром сплинув, а отже наявні підстави для відмови у задоволенні позовних вимог з огляду на приписи ч.4 ст. 267 ЦК України.

Решта доказів, наданих сторонами, не стосуються предмету позову та не спростовують вищенаведених висновків апеляційного господарського суду.

Відповідно до ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

За таких обставин оскаржуване рішення місцевого господарського суду слід скасувати, а апеляційну скаргу Державного підприємства Дослідне господарство Андріївське Інституту сільського господарства Причорноморя ОСОБА_3 академії аграрних наук України - задовольнити.

Керуючись ст.ст. 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1.Апеляційну скаргу Державного підприємства Дослідне господарство Андріївське Інституту сільського господарства Причорноморя ОСОБА_3 академії аграрних наук України задовольнити.

2.Рішення господарського суду Одеської області від 08 червня 2015 року у справі №916/1552/15-г скасувати.

3.У задоволенні позовних вимог ТОВ Торговий дім Украгропром відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий суддя Судді ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6