ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

11.11.15р. Справа № 904/9843/15

Суддя Кармазіна Л.П. , розглянувши матеріали

за позовом приватного підприємства "БКМ "БУДСЕРВІС-2000", м. Дніпропетровськ

до товариства з обмеженою відповідальністю "САМАРІС", м. Новомосковськ, Дніпропетровська область

про стягнення 315 993 грн. 74 коп.

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство "БМК "Будсервіс-2000" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Самаріс" про стягнення 315 993 грн. 74 коп.

Дослідивши позовні матеріали, суд дійшов висновку, що подана позовна заява не відповідає вимогам розділу VІІІ ГПК України та підлягає поверненню з наступних підстав:

Відповідно до п.6 ч.1 ст.63 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів надсилання відповідачеві копії позовної заяви та доданих до неї документів.

Частиною 1 ст. 56 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що позивач зобов'язаний при поданні позову надіслати сторонам копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб листом з описом вкладення.

Відповідно до п. 61 Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009р. №270, у разі приймання внутрішніх поштових відправлень з оголошеною цінністю з описом вкладення бланк опису заповнюється відправником у двох примірниках. Працівник поштового зв'язку повинен перевірити відповідність вкладення опису, розписатися на обох його примірниках і проставити відбиток календарного штемпеля. Один примірник опису вкладається до поштового відправлення, другий видається відправникові. На примірнику опису, що видається відправникові, працівник поштового зв'язку повинен зазначити номер поштового відправлення.

За змістом зазначеного пункту правил, для здіснення перевірки працівниками поштового відділення відповідності вкладення опису останній має містити докладний перелік предметів.

Належним доказом направлення на адресу відповідача копії позовної заяви та доданих до неї документів є розрахунковий документ (касовий чек, розрахункова квитанція) та опис вкладення, який відповідає спеціалізованій формі бланків №107.

Судом встановлено, що в доданому до позовної заяви описі вкладення від 26.10.2015р. зазначено, що позивач направив позовну заяву від 23.10.2015 року, саме 26.10.2015р., а з матеріалів позовної заяви вбачається, що подана до господарського суду позовна заява датована 09.11.2015р.

Таким чином позивачем на адресу відповідача направлено іншу позовну заяву від іншої дати складання, оскільки зазначений позов було направлено раніше, ніж його складено, тому неможливо встановити яку саме позовну заяву з додатками направлено на адресу відповідача.

Крім того, з матеріалів позовної заяви вбачається, що позивачем не надано належних доказів направлення відповідачу копії позовної заяви та доданих до неї документів, оскільки з доданого до позовної заяви поштового опису вкладення від 26.09.15р. вбачається, що позивач направив позовну заяву з додатками на адресу відповідача (51200, АДРЕСА_1), яка не відповідає адресі, за якою зареєстровано місцезнаходження відповідача, оскільки як зазначено самим позивачем у позовній заяві та відповідно до отриманого, на запит суду №21410341 від 11.11.2015 року, Спеціального витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, адресою - місцезнаходженням товариства з обмеженою відповідальністю "Самаріс", є: (51200, м. Новомосковськ, провулок Жовтневий, буд. 2А).

Згідно з п. 3.1 Постанови ВГСУ № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" від 26.12.11р. місцезнаходження юридичної особи або місце проживання фізичної особи - підприємця визначається на підставі відомостей, внесених до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців (стаття 17 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців").

Таким чином, у випадках, передбачених статтею 56 ГПК України, місцезнаходження (місце проживання) відповідача визначається за даними його державної реєстрації як суб'єкта господарювання.

Крім того, відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Згідно практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права згідно ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", - право на справедливий суд охоплює не лише стадію розгляду справи по суті, але також дотримання всіх процедур, що передбачені національним законодавством і повинні відбуватися до порушення провадження у справі.

Суд зазначає, що національним законодавством України (ст.56 ГПК України) передбачено забезпечення права відповідача на інформацію про подану позовну заяву та ознайомлення з її змістом і доданими документами, а також передбачено механізм реалізації такого права - шляхом встановлення обовязку позивача надіслати сторонам копії позовної заяви та доданих до неї документів до порушення провадження у справі.

Таким чином, право на справедливий суд, передбачене ст. 6 Конвенції, включає в себе обовязок позивача належним чином інформувати відповідача про подання позову до суду шляхом направлення на його адресу копії позовної заяви з додатками. При чому, таке інформування повинно бути здійснене позивачем до порушення судом провадження по справі. Отже, порушення провадження у справі до виконання позивачем вказаного обовязку, не буде відповідати ст. 6 Конвенції.

Крім того, згідно правової позиції Вищого господарського суду України, викладеної, зокрема, у Постанові від 04.12.2012 року по справі № 5/5005/7237/2012, виконання позивачем вимог процесуального законодавства, які він зобов'язаний вчиняти до подання позову, не може здійснюватися після порушення провадження у справі.

Отже, суд позбавлений права прийняти позовну заяву до розгляду, а потім зобов'язувати позивача усувати вказані недоліки.

Враховуючи вищевикладене, позовна заява та додані до неї документи підлягають поверненню без розгляду.

Керуючись ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, п. 6 ч.1 ст.63, ст.86 Господарського процесуального кодексу України, суд-

УХВАЛИВ:

Повернути позовну заяву і додані до неї документи без розгляду.

Повернення позовної заяви на підставі ст. 63 ГПК України не є відмовою у доступі особи до правосуддя з підстав не передбачених законом та не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущеного порушення.

Додатки:- позовна заява з доданими до неї матеріалами на 22 аркушах, у тому числі оригінал платіжного доручення №320 від 26.10.2015р. про сплату судового збору.

Суддя ОСОБА_1