РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.11.2015Справа №910/22749/15
Господарський суд міста Києва у складі судді Чебикіної С.О., розглянувши справу за позовом Публічного акціонерного товариства "ЗЛАТОБАНК" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "ЗЛАТОБАНК" Славінського Валерія Івановича до Приватного акціонерного товариства "Європейський Страховий Союз" про стягнення 18 598,56 грн., за участю представників позивача - Петроченка С.О., довіреність №б/н від 16.09.2015 року, відповідача - не з'явився,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення 18 598,56 грн. основного боргу у зв'язку з неналежним виконанням зобов'язання з оплати за надані послуги за договором про співробітництво №14 від 17.10.2014 року.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 01.09.2015 року порушено провадження у справі та призначено до розгляду на 16.09.2015 року.

16.09.2015 року в судовому засіданні оголошено перерву на 23.09.2015 року.

23.09.2015 року в судовому засіданні відповідач підтвердив факт надання вказаних в позовній заяві послуг та їх вартість.

23.09.2015 року в судовому засіданні оголошено перерву на 28.10.2015 року.

20.10.2015 року позивачем через канцелярію суду надано додаткові пояснення у справі.

28.10.2015 року в судовому засіданні оголошено перерву на 02.11.2015 року.

28.10.2015 року відповідачем через канцелярію суду надано заперечення за позовом та обґрунтування зарахування зустрічних вимог, в яких відповідач просив суд відмовити в позові.

29.10.2015 року відповідачем через канцелярію суду надано додаткові обґрунтування зарахування зустрічних вимог та заява з проханням розглянути справу у відсутності представника відповідача.

02.11.2015 року представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час і місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином.

Враховуючи те, що нез'явлення представника відповідача не перешкоджає розгляду справи по суті, а матеріали справи є достатніми для вирішення спору в даному судовому засіданні, суд вважає за можливе розглянути позов у відсутності представника відповідача.

Заслухавши позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 17 жовтня 2014 року між Публічним акціонерним товариством "ЗЛАТОБАНК" (банк) та Приватним акціонерним товариством "Європейський Страховий Союз" (замовник) було укладено генеральний договір про співробітництво №14, за умовами якого банк здійснює переказ страхових платежів від фізичних та юридичних осіб, прийнятих на користь страхової компанії в галузях страхової та банківської діяльності (п. 1.2.А. договору).

Пунктом 3.2.17. договору передбачено, що замовник бере на себе зобов'язання сплачувати банку комісійну винагороду у розмірі, порядку та на умовах, викладених в додатку №1 до цього договору.

Згідно зазначеного додатку №1 до договору замовник протягом 5-ти робочих днів з дати складання відповідного акту надання послуг зобов'язаний перерахувати банку комісійну винагороду у розмірі та за реквізитами, що зазначаються в акті наданих послуг.

Факт надання послуг позивачем на суму 18 598,56 грн., передбачених даним договором підтверджується поясненнями представників позивача та відповідача в судовому засіданні, актом наданих послуг №2 від 03.08.2015 року, який містяться в матеріалах справи.

Отже, позивач виконав взяті на себе зобов'язання за генеральним договором про співробітництво №14 від 17.10.2014 року, а відповідач не виконав належним чином взяті на себе зобов'язання з оплати наданих послуг на даний час має перед позивачем заборгованість у сумі 18 598,56 грн.

Доказів сплати вказаної заборгованості відповідачем суду не надано.

Ст.ст. 525, 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За таких обставин, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості у розмірі 18 598,56 грн. за генеральним договором про співробітництво №14 від 17.10.2014 року обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Судом було надано належну оцінку запереченням відповідача на позовну заяву, в яких відповідач зазначив про зарахування зустрічних однорідних вимог позивача та відповідача у справі, оскільки вимога відповідача від 03.12.2014 року про дострокове повернення вкладу у розмірі 200 000,00 грн. по договору банківського вкладу №12/02/01 від 29.10.2014 року та вимога згідно платіжного доручення №8 від 02.12.2014 року на суму 54 000,00 грн. за договором банківського рахунку №8319-ЮР, які залишились невиконаними банком та дана вимога банку до позивача є зустрічними однорідними вимогами, строк виконання яких настав у зв'язку з чим просив відмовити в позові.

Проте, відповідно до п. 8 ч.2 статті 46 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (в редакції чинній станом на 03.08.2015 року (акт наданих позивачу послуг №2 від 03.08.2015 року за яким виникла заборгованість у відповідача перед позивачем) з дня початку процедури ліквідації банку забороняється зарахування зустрічних вимог, у тому числі зустрічних однорідних вимог, припинення зобов'язань за домовленістю (згодою) сторін (у тому числі шляхом договірного списання), прощення боргу, поєднання боржника і кредитора в одній особі внаслідок укладення будь-яких правочинів з іншими особами, крім банку, зарахування на вимогу однієї із сторін.

Обмеження, встановлені цим пунктом, не поширюються на зобов'язання банку щодо зарахування зустрічних однорідних вимог, крім обмежень, прямо передбачених законом, у разі, якщо боржник банку одночасно є кредитором цього банку і грошові кошти спрямовуються на погашення зобов'язань за кредитом цього боржника перед цим банком за кредитними договорами та/або за емітованими цим боржником борговими цінними паперами, виключно з урахуванням того, що:

за кредитним договором не було здійснено заміни застави, а саме не відбувалося зміни будь-якого з предметів застави на предмет застави, яким виступають майнові права на отримання коштів боржника, які розміщені на відповідних рахунках у неплатоспроможному банку, протягом одного року, що передує даті початку процедури виведення Фондом банку з ринку;

кошти перебували на поточних та/або депозитних рахунках такого боржника на дату початку процедури виведення Фондом банку з ринку та договірне списання з цих рахунків передбачено умовами договорів, укладених між боржником і банком.

Зазначені операції у будь-якому разі заборонені за договорами, укладеними з пов'язаними з банком особами.

Відповідно до постанови Правління НБУ від 12.05.2015 року №310 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «ЗлатоБанк» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 13.05.2015 року №99 згідно якого було розпочато процедуру ліквідації ПАТ «ЗлатоБанк».

Відтак, спірний залік передбачатиме індивідуальне задоволення вимог окремого кредитора банку за рахунок коштів банку, порушуючи встановлений цим Законом порядок та черговість задоволення вимог кредиторів до банку і ставить у нерівне становище інших кредиторів банку у порівнянні з кредитором, який отримує задоволення своїх вимог не в тому порядку та черговості, як це передбачено статтею 52 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про неможливість зарахування зустрічних вимог у процедурі ліквідації банку, оскільки це призвело б до порушення порядку погашення вимог кредиторів, який встановлений Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (аналогічної правової позиції притримується Верховний Суд України у постановах від 03.10.2011 року справи: № 27/292-10 та № 27/291-10, та постанові від 10.10.2011 року у справі № 57/216-10).

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судові витрати відповідно до вимог статті 49 Господарського процесуального кодексу України підлягають стягненню з відповідача в доход Державного бюджету України.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 33, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Європейський Страховий Союз" (01025, м. Київ, вул. Володимирська, буд. 7, офіс 1; код 33552636) на користь Публічного акціонерного товариства "ЗЛАТОБАНК" (01030, м. Київ, вул. Б.Хмельницького, буд. 17/52, код 35894495) 18 598 (вісімнадцять тисяч п'ятсот дев'яносто вісім) грн. 56 коп. - основного боргу.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Європейський Страховий Союз" (01025, м. Київ, вул. Володимирська, буд. 7, офіс 1; код 33552636) в доход державного бюджету 1 827 (одна тисяча вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп. судового збору.

Після вступу рішення в законну силу видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 85 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 09.11.2015 р.

Суддя С.О. Чебикіна