РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.11.2015Справа №910/21206/15

За позовом Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Глобус"

до Київського міського територіального відділення Антимонопольного комітету України

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Національний банк України

про визнання рішення незаконним

Суддя Бондарчук В.В.

Представники:

від позивача: Бондаренко Р.В.;

від відповідача: Портянко О.В.;

від третьої особи: Фадєєв А.В.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство "Комерційний банк "Глобус" (далі-позивач) звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до Київського міського територіального відділення Антимонопольного комітету України (далі-відповідач) про визнання рішення незаконним.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на думку позивача, голова Київського міського територіального відділення Антимонопольного комітету України, направляючи вимогу №26-02/3027 від 01.09.2014, вийшов за межі наданої компетенції, запитуючи обсяг інформації, яка є банківською таємницею та не відноситься до предмету розгляду справи № 93-02/07.14 про порушення законодавства про захист економічної конкуренції у сфері державних закупівель.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 19.08.2015 порушено провадження у даній справі, призначено її до розгляду у судовому засіданні на 14.09.2015 за участю представників сторін, яких зобов'язано виконати вимоги суду, зокрема залучено до участі у справі третьою особою, без самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Національний банк України.

10.09.2015 через загальний відділ діловодства суду від представника відповідача надійшов відзив на позов, у якому Київське міське територіальне відділення Антимонопольного комітету України проти позову заперечує, вказуючи на те, що поставлені у вимозі Комітету питання не стосуються інформації та документів, які відповідно до ст. 60 Закону України «Про банки і банківську діяльність» становлять банківську таємницю.

14.09.2015 через загальний відділ діловодства суду від представника третьої особи надійшли письмові пояснення.

У судовому засіданні 14.09.2015 оголошувалась перерва до 19.10.2015 у порядку ст. 77 ГПК України.

19.10.2015 представник позивача через загальний відділ діловодства подав клопотання, у якому просить суд відкласти розгляд справи у зв'язку із перебуванням повноважного представника у щорічній відпустці.

Розгляд справи відкладався у порядку п.п. 1-2 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України.

У даному судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги.

Представник відповідача заперечив проти задоволення позовних вимог.

Представник третьої особи у судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги.

Відповідно до ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

У судовому засіданні 05.11.2015 відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

10.06.2015 адміністративною колегією Київського міського територіального відділення Антимонопольного комітету України прийнято рішення № 78/02-р/к «Про визнання вчинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу», яким визнано дії Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Глобус", які полягають у неподанні інформації на вимогу голови Відділення у встановлений головою територіального відділення строк, порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, яке передбачено пунктом 13 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції".

За порушення, вказане у пункті 1 рішення Комітету, накладено штраф на Публічне акціонерне товариство "Комерційний банк "Глобус" у розмірі 50 000,00 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що спірне рішення є незаконним та таким, що порушує права позивача, оскільки листом від 11.09.2014 № 1847 останній повідомив відповідача про відсутність правових підстав в наданні запитуваної інформації, посилаючись на ст. 62 Закону України «Про банки і банківську діяльність», у зв'язку з тим, що остання містить банківську таємницю.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно п. 13 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року N 15 «Про деякі питання практики застосування конкурентного законодавства», у перевірці правильності застосування органами Антимонопольного комітету України пунктів 13 та 14 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції" судам необхідно враховувати, що зазначені органи не обмежені у виборі джерела для отримання інформації, необхідної для виконання їх завдань, передбачених законодавством про захист економічної конкуренції. Обов'язок з надання інформації передбачено статтею 221 Закону України "Про Антимонопольний комітет України", а обсяг запитуваної інформації повинен відповідати змістовному колу цих завдань.

Судам у розгляді справ про неподання інформації чи подання інформації в неповному обсязі Антимонопольному комітету України, його територіальному відділенню слід з'ясовувати, чи було повідомлено суб'єкта господарювання про необхідність надання ним відомостей та у який саме спосіб, а також причини, з яких відомості не було надано або надано невчасно.

Відповідно до статті 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством; органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 5 частини першої статті 17 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" встановлено, що голова територіального відділення Антимонопольного комітету України має повноваження при розгляді заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, проведенні перевірки та в інших передбачених законом випадках вимагати від суб'єктів господарювання, об'єднань, органів влади, органів адміністративно-господарського управління та контролю, їх посадових осіб і працівників, інших фізичних та юридичних осіб інформацію, в тому числі з обмеженим доступом.

Аналогічні за змістом приписи містить й підпункт 5 пункту 8 Положення про територіальне відділення Антимонопольного комітету України, затвердженого розпорядженням Комітету N 32-р. від 23.02.2001.

Відповідно до п.п. 4-5 п. 13.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року N 15 «Про деякі питання практики застосування конкурентного законодавства», системний аналіз наведених норм свідчить про те, що хоча вони й не містять вичерпного переліку підстав вимагати надання певної інформації, але направлення органом Антимонопольного комітету України відповідного запиту буде правомірним лише у випадку, прямо передбаченому законом.

Наявність таких підстав входить до предмета доказування у справах зі спорів, пов'язаних з визнанням недійсними рішень органів названого Комітету. Відтак, господарські суди у розгляді відповідних справ мають з'ясовувати, зокрема, чи відбувся збір інформації органом Антимонопольного комітету України в межах розгляду заяви або справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, чи мало місце проведення таким органом необхідної перевірки.

Як вбачається з матеріалів справи, Публічному акціонерному товариству "Комерційний банк "Глобус" було направлено вимогу про надання інформації № 26-02/3027 від 01.09.2014 із зазначенням переліку інформації, яку необхідно було надати протягом 10-ти календарних днів з дня отримання вимоги.

Зокрема, позивачу необхідно було надати до Комітету наступне:

1. Копії підтверджуючих документів, які засвідчують відкриття поточних рахунків у національній та/або іноземних валютах ТОВ «Дімеойл». Інформацію та підтверджуючі документи надати по всім рахункам.

2. Копії листів (заяв тощо), з якими звернулося ТОВ «Дімеойл» до ПАТ «КБ Глобус» щодо відкриття поточних рахунків у національній та/або іноземних валютах. Підтверджуючі документи надати по всім рахункам.

3. У разі, якщо до банку, з метою відкриття поточних рахунків, зазначених у пункті 2 вимоги, звернулась уповноважена особа ТОВ «Дімеойл» зазначити про це окремо та надати копії документів, якими підтверджуються права уповноваженої особи представляти інтереси зазначеного суб'єкта господарювання.

4. Копії листів (заяв тощо), з якими ТОВ «Дімеойл» зверталось до ПАТ «КБ Глобус» щодо надання довідки про відсутність заборгованості за кредитними операціями (кредитами) перед банком від 06.03.2012 № 030-02/30.

5. У разі, якщо до банку, з метою отримання довідок, звернулась уповноважена особа ТОВ «Дімеойл» зазначити про це окремо та надати копії документів, якими підтверджуються права уповноваженої особи представляти інтереси зазначеного суб'єкта господарювання.

6. Копії сторінок з книги реєстрації вхідної та вихідної кореспонденції (інший документ), де було б зазначено отримання банком листа (заяви тощо) від ТОВ «Дімеойл» або уповноваженої особи та про отримання довідки зазначеним суб'єктом господарювання або уповноваженою особою.

7. Копія Довідки від 06.03.2012 № 285.

Також, у вимозі повідомлялось, що згідно з пунктами 13, 14, 15 статті 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції», подання недостовірної інформації, подання інформації в неповному обсязі, неподання інформації у встановлені головою Відділення строки є порушеннями законодавства про захист економічної конкуренції та тягне за собою відповідальність, передбачену статтею 52 цього Закону.

Отже, згідно зі статтею 3 Закону України «Про Антимонопольний комітет України», основним завданням Комітету є участь у формуванні та реалізації конкурентної політики, зокрема, в частині здійснення державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції.

Відповідно до ст. 16 Закону України «Про Антимонопольний комітет України», державний уповноважений Антимонопольного комітету України має право, зокрема при розгляді заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, проведенні перевірки та в інших передбачених законом випадках вимагати від суб'єктів господарювання, об'єднань, органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю, їх посадових осіб і працівників, інших фізичних та юридичних осіб інформацію, в тому числі з обмеженим доступом.

Згідно з пунктом 13 статті 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції», неподання інформації Комітету у встановлені органами Комітету строки є порушенням законодавства про захист економічної конкуренції.

Так, позивач отримав вимогу 05.09.2014, що підтверджується відтиском печатки Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Глобус" на вимозі за вх. № 1087.

Відповідно до вимоги, товариству необхідно було надати інформацію протягом 10 календарних днів з дня її отримання, тобто до 15.09.2014.

Листом від 11.09.2014 № 1847 (вх. від 15.09.2014 № 09-8/2660) Публічне акціонерне товариство "Комерційний банк "Глобус" повідомило відповідача, що інформація, яка запитується у вимозі містить банківську таємницю, а тому банк не має правових підстав надати запитувану інформацію до відділення.

При цьому, звернень чи клопотань від позивача щодо роз'яснення питань поставлених у вимозі № 26-02/3027 від 01.09.2014 до відділення не надходило.

У зв'язку з чим, розпорядженням адміністративної колегії відділення від 10.02.2015 № 23/02-рп/к розпочато розгляд справи № 20-02/02.15 за ознаками вчинення Публічним акціонерним товариством "Комерційний банк "Глобус" порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченого п. 13 ст. 15 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді неподання інформації територіальному відділенню Антимонопольного комітету України у встановлені головою територіального відділення строки.

За результатами розгляду справи, відповідачем складено подання про попередні висновки у справі від 22.05.2015 № 190-В, копія якого листом від 22.05.2015 № 26-02/1602 направлено Публічному акціонерному товариству "Комерційний банк "Глобус".

Листом від 03.06.2015 № 1381 ПАТ "Комерційний банк "Глобус" (вх. Відділення від 05.06.2015 № 06-8/1711) надало до відділення свої заперечення щодо змісту подання, суть яких зводиться до того, що інформація, яку вимагало надати відділення є банківською таємницею і не належить до інформації стосовно операцій за рахунками конкретної юридичної особи або фізичної особи-суб'єкта підприємницької діяльності за конкретний проміжок часу, а тому у банку були відсутні правові підстави для надання інформації запитуваної у вимозі.

Так, відповідно до ст. 22 Закону України «Про Антимонопольний комітет України», розпорядження, рішення та вимоги органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, вимоги уповноважених ними працівників Антимонопольного комітету України, його територіального відділення в межах їх компетенції є обов'язковими для виконання у визначені ними строки, якщо інше не передбачено законом.

Невиконання розпоряджень, рішень та вимог органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, вимог уповноважених ними працівників Антимонопольного комітету України, його територіального відділення тягне за собою передбачену законом відповідальність.

Згідно ст. 21-1 Закону України «Про Антимонопольний комітет України», суб'єкти господарювання, об'єднання, органи влади, органи місцевого самоврядування, органи адміністративно-господарського управління та контролю, інші юридичні особи, їх структурні підрозділи, філії, представництва, їх посадові особи та працівники, фізичні особи зобов'язані на вимогу органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, уповноважених ними працівників Антимонопольного комітету України, його територіального відділення подавати документи, предмети чи інші носії інформації, пояснення, іншу інформацію, в тому числі з обмеженим доступом та банківську таємницю, необхідну для виконання Антимонопольним комітетом України, його територіальними відділеннями завдань, передбачених законодавством про захист економічної конкуренції.

Крім того, статтею 60 Закону України «Про банки і банківську діяльність», визначено, що інформація щодо діяльності та фінансового стану клієнта, яка стала відомою банку у процесі обслуговування клієнта та взаємовідносин з ним чи третім особам при наданні послуг банку, є банківською таємницею.

Банківською таємницею, зокрема, є: відомості про банківські рахунки клієнтів, у тому числі кореспондентські рахунки банків у Національному банку України; операції, які були проведені на користь чи за дорученням клієнта, здійснені ним угоди; фінансово-економічний стан клієнтів; системи охорони банку та клієнтів; інформація про організаційно-правову структуру юридичної особи - клієнта, її керівників, напрями діяльності; відомості стосовно комерційної діяльності клієнтів чи комерційної таємниці, будь-якого проекту, винаходів, зразків продукції та інша комерційна інформація; інформація щодо звітності по окремому банку, за винятком тієї, що підлягає опублікуванню; коди, що використовуються банками для захисту інформації.

Разом з тим, за приписами пункту 3 частини 1 статті 62 Закону України «Про банки і банківську діяльність», інформація щодо юридичних та фізичних осіб, яка містить банківську таємницю, розкривається банками, зокрема органам Антимонопольного комітету України - на їх письмову вимогу стосовно операцій за рахунками конкретної юридичної особи або фізичної особи - суб'єкта підприємницької діяльності за конкретний проміжок часу.

У відповідності до ч. 3, 4 21-1 Закону України «Про Антимонопольний комітет України», інформація з обмеженим доступом, одержана Антимонопольним комітетом України, його територіальними відділеннями у процесі здійснення своїх повноважень, використовується ними виключно з метою забезпечення виконання завдань, визначених законодавством про захист економічної конкуренції, і не підлягає розголошенню. Така інформація може бути надана органам слідства та суду відповідно до закону.

За розголошення комерційної таємниці працівники Антимонопольного комітету України, його територіальних відділень несуть відповідальність, встановлену законом.

Так, згідно п. 14 статті 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції», подання інформації в неповному обсязі Антимонопольному комітету України, його територіальному відділенню у встановлені органами Антимонопольного комітету України, головою його територіального відділення чи нормативно-правовими актами строки є порушенням законодавства про захист економічної конкуренції.

Згідно п. 13.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року N 15 «Про деякі питання практики застосування конкурентного законодавства», закон не визначає певної форми витребування інформації, у зв'язку з чим його може бути здійснено в будь-якій письмовій формі, крім тієї, щодо якої є пряма заборона закону, з урахуванням, однак, того, що в разі заперечення суб'єктом господарювання факту отримання ним запиту про надання інформації орган Антимонопольного комітету України з огляду на вимоги статті 33 ГПК України має подати господарському суду належні докази надсилання такого запиту. Відповідні докази мають свідчити про надіслання запиту за місцезнаходженням суб'єкта господарювання, визначеним згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, і про отримання його від підприємства зв'язку уповноваженою на це особою відповідно до Правил надання поштового зв'язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 N 270.

Як встановлено судом вище, доказів на підтвердження того, що позивач надав інформацію в необхідних обсягах, як вимагалось Комітетом у вимозі № 26-02/3027 від 01.09.2015, матеріали справи не містять, а позивачем належних та допустимих доказів на підтвердження наведеного у позові суду не представлено.

Тому відповідач у спірному рішенні обґрунтовано дійшов висновку, що дії Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Глобус", які полягають у неподанні інформації на вимогу голови Відділення від 01.09.2015 № 26-02/3027 у встановлений головою Відділення строк, порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, яке передбачено пунктом 13 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у вигляді неподання інформації територіальному відділенню Антимонопольного комітету України у встановлений головою територіального відділення строк.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Вищого господарського суду України від 28.10.2015 у справі № 910/2556/15-г, від 19.11.2013 у справі № 908/2247/13, від 22.10.2013 у справі № 918/137/13-г.

Отже, суд приходить до висновку, що рішення Київського міського територіального відділення Антимонопольного комітету України №78/02-р/к від 10.06.2015 прийнято у межах визначеним законом повноважень та за результатами повного і об'єктивного з'ясування всіх обставин справи №20-02/02.15.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи вищевикладене, вимоги позивача є необґрунтованими, матеріалами справи не підтверджуються та задоволенню не підлягають.

Згідно вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову відмовити.

Відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено: 11.11.2015.

Суддя Бондарчук В.В.