ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.11.2015 року Справа № 904/4619/15

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Чимбар Л.В. (доповідач),

суддів: Антонік С.Г., Герасименко І.М.,

при секретарі Мудрак О.М.,

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 представник, довіреність №107-01-23/49 від 16.06.15;

від відповідача: ОСОБА_2 представник, довіреність №171/1001 від 12.05.15;

від третьої особи: ОСОБА_3 представник, довіреність №15-77 від 06.08.15

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 06.08.2015 року у справі №904/4619/15

за позовом Дніпродзержинського державного технічного університету, м.Дніпродзержинськ

до публічного акціонерного товариства "ДТЕК Дніпрообленерго", м. Дніпропетровськ

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: державна фінансова інспекція в Дніпропетровській області, м. Дніпропетровськ

про стягнення 9 947,38 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 06.08.2015 року у справі № 904/4619/15 відмовлено в задоволені позовних вимог.

Не погодившись з вказаним рішенням, державна фінансова інспекція в Дніпропетровській області звернулася до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду Дніпропетровської області від 06.08.2015р. скасувати, як прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Посилається на те, що відповідач ніяким чином не повідомив споживача ні письмово, ні через засоби масової інформації про безпідставну, здійснену ним в односторонньому порядку зміну тарифів.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу підтримав доводи скаржника та просив рішення скасувати та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу просив рішення господарського суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

В судовому засіданні 02.11.2015р. оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду в повному обсязі, Дніпропетровський апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено господарським судом та вбачається з матеріалів справи, 25.02.2010року між відкритим акціонерним товариством "Енергопостачальна компанія "Дніпрообленерго", як постачальником, та Дніпродзержинським комерційним технікумом, як споживачем, було укладено договір про постачання електричної енергії № 380.

Згідно п. 1.1. договору, постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача з приєднаною потужністю пр-т Аношкіна, 84-30,0 кВт, вул. Коваленко, 10-40,0 кВт, величини якої по площадках вимірювання та точках продажу визначені додатком Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору.

Точка (точки) продажу електричної енергії - межа балансової належності, на якій відбувається перехід права власності на електричну енергію, визначена додатками "Акт розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін" та "Загальна схема електропостачання", які є невід'ємною частиною даного договору.

Постачальник зобов'язується постачати споживачу в точку продажу електроенергію як різновид товару:

1) в обсягах, визначених відповідно до розділу 5, та з урахуванням умов розділу 6 цього договору за додатком "Обсяги постачання електричної енергії споживачу" та "Обсяги постачання електричної енергії споживачу та субспоживачам";

2) згідно з категорією струмоприймачів споживача відповідно до Правил улаштування електроустаткування (далі - ПУЕ) та гарантованого рівня надійності електропостачання схем електропостачання, визначених додатком "Акт розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін";

3) із дотриманням граничних показників якості електричної енергії, визначених державними стандартами;

4) забезпечити отримання споживачем електричної енергії в межах дозволеної потужності пр. Аношкіна, 84 - 30,0 кВт, вул. Коваленко, 10 - 40,0 кВт (п. 2.2.2. договору).

Відповідно до п. 2.2.3. договору, постачальник зобов'язується повідомляти споживача про всі зміни тарифів на електричну енергію, з урахуванням ПДВ, та зміни розрахункових зон доби через засоби масової інформації, а саме у газеті "Вісті Придніпров'я", за п'ять днів до введення їх у дію; а також розміщати дану інформацію на офіційному сайті ВАТ "ЕК "Дніпрообленерго".

Згідно умовам договору відповідач проводив відпуск електроенергії для потреб позивача, у тому числі для приміщення гуртожитку, що розташований за адресою: м. Дніпродзержинськ, пр. Аношкіна, буд. 84, а Дніпродзержинський комерційний технікум Дніпродзержинського державного технічного університету сплачував за це грошові кошти.

Державною фінансовою інспекцією в Дніпропетровській області проведено ревізію фінансово-господарської діяльності Дніпродзержинського державного університету. На підставі цього 12 вересня 2013 року складено Довідку ревізії фінансово-господарської діяльності Дніпродзержинського комерційного технікуму Дніпродзержинського державного технічного університету за період з 01.04.2012 року по 31.07.2013 року.

В ході ревізії, встановлено, що умовами договору на постачання електричної енергії, укладеного між технікумом та ВАТ "ЕК "Дніпрообленерго" Дніпродзержинський РЕМ від 25.02.2010р. № 380 не передбачено визначення категорії споживачів. Внаслідок цього, на оплату електроенергії, спожитої мешканцями гуртожитку, ВАТ "ЕК "Дніпрообленерго" надавались рахунки, обраховані за тарифами вартості 36,48 грн. (з ПДВ) за 1 кВт. В той час, як п. 1.7. Тарифів на електричну енергію, що відпускається населенню, затверджених Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики від 23.04.2012р. № 497 (далі - Постанова № 497) вартість тарифу для гуртожитків складає 28,02 грн. (з ПДВ) за 1 кВт.

Відповідно до п.п. 2, 38 Примірного положення про гуртожитки № 208, п. 2.1. Порядку застосування тарифів на електроенергію, затвердженого Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики від 23.04.2012р. № 498 (далі - Постанова № 498) п.2.1. постанови комісії регулювання електроенергетики України № 343 від 17.03.2011р. "Про зміну тарифів на електричну енергію, що відпускається населенню і населеним пунктам, та затвердження Змін до Порядку застосування тарифів на електроенергію, що відпускається населенню і населеним пунктам" (далі - Постанова № 343), оплата послуг з електропостачання за проживаючих в гуртожитку студентів повинна здійснюватись за тарифами установленими для будинків державного та громадського житлового фонду, тобто за тарифами затвердженими рішеннями виконкому Дніпродзержинської міської ради для населення.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем на протязі квітня 2012р. - липня 2013р. виставлялись та сплачувались рахунки, обраховані за тарифами вартістю 36,48грн. за 1 кВт як для субєкта господарювання, що і стало підставою звернення позивача з позовом до суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, підставою для виникнення цивільних прав та обов'язків є договір. За приписами ст. 14 Цивільного кодексу України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї.

Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачає, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та закону. Ця норма кореспондується зі ст. 193 Господарського кодексу України, за якою суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно до ч.6 ст.276 Господарського кодексу України, розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону.

Водночас абоненти користуються енергією з додержанням правил користування енергією відповідного виду, що затверджуються Кабінетом Міністрів України (ч. 1 ст. 277 ГК України).

Пунктом 7 статті 276 Господарського кодексу України передбачено, що оплата енергії, що відпускається, здійснюється відповідно до умов договору. Крім того, п. 6.1 ПКЕЕ розрахунки споживача за використану енергію здійснюються за розрахунковий період відповідно до умов договору.

Положеннями ст. 638 Цивільного кодексу України визначено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до п. 5.5 ПКЕЕ до істотних та обов'язкових умов договору про постачання електричної енергії належить визначення порядку застосування тарифів на електричну енергію, що використовується на потреби струмоприймачів різних тарифних груп.

Статтею 127 Житлового кодексу України та пунктом 3, 5 Примірного положення про гуртожитки, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 03.06.86 року № 208, передбачено, що гуртожитки - це спеціально споруджені або переобладнані для цієї мети житлові будинки. Жилі будинки реєструються як гуртожитки у виконавчому комітетг районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів.

Як вбачається з експлікації внутрішніх площ, наданої позивачем (а.с. 78-84), будинок за адресою: м. Дніпродзержинськ, пр-т Аношкіна, буд. 84, має склади, кабінети, кладові, бібліотеку, спортивну кімнату, кімнату відпочинку, клуб та майстерню - тобто приміщення не призначені для проживання.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що будівля позивача не відповідає відразу обом ознакам гуртожитку, отже ця будівля взагалі не має статусу гуртожитку, а тому у відповідача були відсутні підстави для здійснення розрахунку з позивачем по тарифу для гуртожитків.

Матеріали справи містять запит відповідача до НКРЕ про надання роз'ясненнь, чи є правові підстави для застосування тарифу для гуртожитків під час розрахунків за електричну енергію, спожиту в будинку Дніпродзержинського державного технічного університету, який не зареєстрований, як гуртожиток (а.с. 99).

Листом від 27.08.2014р. (а.с. 100) НКРЕ, пославшись на ст. 127 ЖК УРСР надало розяснення про те, що житлові будинки реєструються як гуртожитки у виконавчому комітеті районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів, а розрахунки за тарифами для гуртожитків здійснюються на підставі документів, які засвідчують, що житловий будинок має у встановленому законодавством порядку статус гуртожитку.

Господарським судом правомірно встановлено, що НКРЕ, в межах покладених на неї завдань, визначила, що підставою для надання позивачу затвердженого нею тарифу для гуртожитків є документи про реєстрацію гуртожитку, то за відсутності відповідних документів, підстави для надання позивачу цього тарифу відсутні.

Ані під час розгляду справи судом першої інстанції, ані під час апеляційного перегляду справи позивачем та державною фінансовою інспекцією в Дніпропетровській області не надано доказів, які підтверджують реєстрацію будинку за адресою: пр. Аношкіна, 84 як гуртожитку.

Згідно п.1.2 постанови НКРЕ від 11.07.2013р. № 900, споживачі електроенергії поділяються на дві групи:

1-а група субєкти господарювання;

2-га група міське та сільське населення.

Розділом 1 Договору № 380 передбачено, що постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача з приєднаною потужністю пр. Аношкіна, 84 30кВт, вул. Коваленко, 10 40кВт, величини якої на площадках вимірювання та точках продажу визначені Додатком «Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії, а споживач сплачує постачальнику вартість використаної (купленої) електроенергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору.

Як вбачається з додатку «Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії», електроенергія, спожита за адресою: пр.Аношкіна, 84 відноситься до 1-ї групи споживання. Наявність 2 групи споживання за цією адресою умовами договору не передбачена.

Під час надання рахунків позивачу відповідачем використовувались тарифи, затверджені постановою НКРЕ № 497. Правового обґрунтування застосування інших тарифів, ніж тарифи, затверджені НКРЕ позивачем та скаржником, в порушення вимог ст. 33 ГПК України не надано, а тому відсутні підстави вважати, що під час розрахунків допущені порушення.

Враховуючи фактичні обставини справи, колегія суддів прийшла до висновку про відсутність підстав для застосування тарифу для населення до розрахунків за адресою: пр.Аношкіна, 84, а тому господарським судом обґрунтовано відмовлено в задоволені позовних вимог про стягнення з ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго» 9947,38грн. зайво сплачених грошових коштів за електроенергію.

Доводи апеляційної скарги з посиланням на те, що відповідач ніяким чином не повідомив споживача ні письмово, ні через засоби масової інформації про безпідставну, здійснену ним в односторонньому порядку зміну тарифів, не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки змін тарифів протягом квітня 2012р.- липня 2013р. не відбувалось.

Інші доводи апеляційної скарги не приймаються судом до уваги, оскільки не впливають на вирішення справи по суті.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що під час розгляду справи господарським судом фактичні обставини справи встановлено на основі повного, всебічного і обєктивного дослідження поданих доказів та вірно застосовані норми права, а доводи скаржника не спростовують законності прийнятого у справі рішення.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103- 105 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області залишити без задоволення. на рішення

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 06.08.2015 року у справі №904/4619/15 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів до Вищого господарського суду України.

Головуючий Л.О. Чимбар

Суддя І.М. Герасименко

Суддя С.Г. Антонік

Постанова виготовлена в повному обсязі 09.11.15 року.