ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" листопада 2015 р. Справа № 922/3951/15

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Россолов В.В., суддя Терещенко О.І., суддя Тихий П.В.

при секретарі Деппа-Крівіч А.О.,

за участю представників сторін:

позивача: Москаля Р.Б., довіреність від 16 травня 2014 року,

відповідача: ОСОБА_2, довіреність від 15 версеня 2015 року,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу позивача (вх. №4860 Х/1-42) на рішення господарського суду Харківської області від 23 вересня 2015 року у справі № 922/3951/15

за позовом СПД ФО ОСОБА_8,

до СПД ФО ОСОБА_5 ,

про стягнення 798 174,30 грн.

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням господарського суду Харківської області від 23 вересня 2015 року у справі № 922/3951/15 (суддя Ольшанченко В.І.) в задоволенні позову було відмовлено.

Позивач з вказаним рішенням суду першої інстанції не погодився, звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Розпорядженням голови суду від 09 листопада 2015 року у зв'язку з закінченням повноважень судді Бондаренка В.П., згідно ст. 126 Закону України "Про судоустрій та статус суддів", п. 2.3.12 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України №30 від 26.11.2010 року (з наступними змінами та доповненнями) та на виконання рішення зборів суддів Харківського апеляційного господарського суду №12 від 12.06.2014 року та рішення зборів суддів першої судової палати Харківського апеляційного господарського суду № 3 від 15.09.2014 року для розгляду даної справи було сформованоколегію суддів у складі: головуючий суддя Россолов В.В., суддя Терещенко О.І., суддя Тихий П.В.

09 листопада 2015 року від ФОП ОСОБА_5 надійшли заперечення на апеляційну скаргу (вх.№15150).

09 листопада 2015 року від СПД ФО ОСОБА_8 надійшло клопотання про призначення почеркознавчої експертизи (вх.№15146).

У судове засідання, яке відбулось 09 листопада 2015 року, з'явились належні представники сторін, які підтримали свої правові вимоги по справі.

Під час судового засідання колегія суддів, дослідивши клопотання позивача про призначення почеркознавчої експертизи (вх.№15146), дійшла до висновку про відмову у його задоволенні.

Дослідивши матеріали справи колегія суддів встановила наступні обставини справи.

01 листопада 2008 року між позивачем та СПД ФО ОСОБА_7 було укладено Договір оренди нерухомого майна № 3, відповідно до умов якого орендодавець (позивач) зобов'язався передати, а орендар (відповідач) прийняти в строкове платне користування нежитлові приміщення 1-го поверху № 37-38 загальною площею 259,2 кв.м., що знаходяться в будівлі літ. "А-9" за адресою: АДРЕСА_1 (п.1.1 Договору).

Як вказує позивач, 10 жовтня 2011 року між ним та ФОП ОСОБА_7 був укладений договір про проведення взаєморозрахунків за договором оренди нерухомого майна №3 від 01.11.2008 р.

Відповідно до змісту пункту 1 договору, станом на 10 жовтня 2011 року у орендаря (відповідача) перед орендодавцем (позивачем) виникла заборгованість за Договором оренди нерухомого майна № 3 від 01.11.2008 року в розмірі 300000,00 грн., ПДВ не передбачено, яку орендар (відповідач) зобов'язується погасити на умовах цього Договору про взаєморозрахунки.

В пункті 2 Договору визначено, що сторони визначили грошовий еквівалент зобов'язання орендаря (відповідача) по погашенню заборгованості в сумі 300000,00 грн. в іноземній валюті - доларах США, які станом на 10.10.2011 року за курсом НБУ, який складає 797,2700 грн. за 100 доларів США, складає 37628,40 доларів США.

У випадку зміни офіційного курсу НБУ долара США, орендатор (відповідач) зобов'язаний виконати своє грошове зобов'язання в гривнях по курсу НБУ на день виконання зобов'язань.

Своє грошове зобов'язання за цим Договором про взаєморозрахунки орендар (відповідач) зобов'язаний погасити до 01 травня 2012 року (пункти 3-4 Договору про взаєморозрахунки від 10.10.2011 року).

Пунктом 5 вищенаведеного Договору про взаєморозрахунки від 10 жовтня 2011 року, сторони погодили, що по питанню погашення заборгованості орендаря (відповідача) за період до 01 вересня 2011 року Договір про взаєморозрахунки має пріоритет перед положеннями Договору оренди нерухомого майна № 3 від 01.11.2008р.

З метою стягнення заборгованості з виплати орендної плати з СПД ФО ОСОБА_7, позивачем в рамках господарської справи №922/1591/14 заявлявся відповідний позов, підставами якого слугувала наявність договору від 10 листопада 2011 року про проведення взаєморозрахунків між сторонами по договору оренди нерухомого майна № 3 від 01.11.2008 р.

В ході розгляду справи №922/1591/14 було проведено судово-почеркознавчу експертизу. У відповідності до висновку експерта № 1928 від 10 квітня 2015 року, підписи від імені ФОП ОСОБА_7 в договорі від 10 жовтня 2011 року про проведення взаєморозрахунків між сторонами по договору оренди нерухомого майна № 3 від 01.11.2008 року, виконаний на лицьовій стороні першого аркуша документа, в правому нижньому куті - виконані не ОСОБА_7, а іншою особою.

Рішенням господарського суду Харківської області від 12 травня 2015 року по справі №922/1591/14 відмовлено позивачу у позові до ФОП ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за договором від 10 жовтня 2011 року про проведення взаєморозрахунків між сторонами по договору оренди нерухомого майна №3 від 01.11.2008 р. через те, що договір, з боку відповідача, підписаний не ним, а іншою особою, що встановлено висновком судово-почеркознавчої експертизи, а також закінченням строку позовної давності.

Звертаючись до суду першої інстанції з припущенням про підроблення ОСОБА_5 підпису ФОП ОСОБА_7 в договорі від 10 жовтня 2011 року про проведення взаєморозрахунків між сторонами по договору оренди нерухомого майна №3 від 01.11.2008 року, як підстави неотримання коштів в межах розгляду справи №922/1591/14, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь суму завданих збитків в розмірі 798174,30 грн. (чотириста дев'яносто три тисячі чотириста дві) гривень 18 копійок, в тому числі 790774,30 грн. збитків за договором та 7400,00 грн. витрат на проведення експертизи по справі №922/1591/14.

Рішенням суду першої інстанції з огляду на відсутність доказів понесення шкоди та збитків, розміру завданих відповідачем шкоди та збитків, доказів завдання відповідачем збитків та шкоди, доказів наявності прямого причинного зв'язку між неправомірними діями відповідача та шкодою і збитками, було відмовлено в задоволенні позовних вимог.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції позивач зазначає про наявність правових підстав для стягнення суми збитків та безпідставної відмови суду у задоволенні клопотання про призначення експертизи.

Дослідивши матеріали справи, а також викладені в апеляційній скарзі доводи позивача, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду дійшла до висновку, що висновки суду першої інстанції відповідають в повній мірі нормам законодавства зважаючи на наступне.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, колегія суддів звертає увагу, що в підставах позову СПД ФО ОСОБА_8 обґрунтовує наявність збитків неможливістю стягнення вказаної суми заборгованості з СПД ФО ОСОБА_7 за договором від 10 жовтня 2011 року про проведення взаєморозрахунків між сторонами по договору оренди нерухомого майна №3 від 01.11.2008 року, у зв'язку з підробленням ОСОБА_5 у вказаному договорі підпису СПД ФО ОСОБА_7, внаслідок чого, позивач унеможливлений стягнути наявну суму заборгованості з останньої за договором від 10 жовтня 2011 року.

В той же час, колегія суддів апеляційної інстанції, виходячи з того факту, що позивачем була заявлена позовна вимога про відшкодування збитків з СПД ФО ОСОБА_5 в рамках господарського процесу, вважає за необхідне зазначити наступне.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що за своєю правовою природою, заявлена позивачем сума стягення є відшкодуванням позадоговірної шкоди.

Згідно із ч.ч. 1- 2 ст. 16 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу.

Способами захисту прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. При цьому, приписи ст. 22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками ж, в свою чергу, є:

1)втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2)доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Аналізуючи наведені норми в їх сукупності, а також ст. 22 ЦК України - "Відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди" - можна дійти висновку, що, по-перше, відшкодування збитків - це один із способів відшкодування майнової шкоди; по-друге, підставою для відшкодування збитків та шкоди є порушення цивільного права особи.

Відтак, порушення права, наданого та гарантованого законом (абсолютне право), є підставою вимагати відшкодування збитків, завданих таким порушенням.

Аналогічний припис містить і ст. 49 ГК України, яка встановлює загальний для всіх підприємців обов'язок - не порушувати права та законні інтереси інших суб'єктів господарювання, а в разі їх порушення - нести майнову та іншу встановлену законодавством відповідальність за завдані шкоду і збитки.

Враховуючи викладене, можна дійти до висновку, що чинне законодавство надає можливість потерпілій стороні вимагати стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди (неодержаного прибутку) в деліктних правовідносинах.

В той же час, обов'язковою передумовою стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди (неодержаного прибутку) в деліктних правовідносинах є доведення стороною факту реальної можливості отримання вказаної суми доходів та вини особи у скоєнні правопорушення.

За таких обставин, до предмету доказування з боку позивача в даній справі, крім іншого, входить:

1)наявність суми збитків, а саме доведення реальної можливості отримання суми коштів від СПД ФО ОСОБА_7 на підставі договору від 10 жовтня 2011 року про проведення взаєморозрахунків між сторонами по договору оренди нерухомого майна №3 від 01.11.2008 року;

Тобто, в даному випадку, позивач повинен довести факт виникнення зобов'язання у СПД ФО ОСОБА_7 з виплати вказаної суми коштів за договором проведення взаєморозрахунків між сторонами по договору оренди нерухомого майна №3 від 01.11.2008 року.

2)наявності вини ОСОБА_5, саме як суб'єкта господарювання, у понесенні СПД ФО ОСОБА_8 збитків;

3)причинно наслідкового зв'язку між понесенням позивачем збитків та протиправними діями СПД ФО ОСОБА_5.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач підтверджує наявність суми збитків (упущеної вигоди) можливістю отримання 790774,30 грн. в межах розгляду справи №922/1591/14, за умови, якби ОСОБА_5 не було здійснено підроблення підпису СПД ФО ОСОБА_7, у зв'язку з чим, договір оренди нерухомого майна №3 від 01.11.2008 р. мав би доказову силу, та підтвердив би зобов'язання СПД ФО ОСОБА_7 в даному розмірі.

Колегія суддів зауважує, що в рамках розгляду справи №922/1591/14 було встановлено факт не підписання СПД ФО ОСОБА_7 договору взаєморозрахунків між сторонами по договору оренди нерухомого майна №3 від 01.11.2008 р.

В положеннях ст. 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Однак, встановлення факту не підписання СПД ФО ОСОБА_7 договору взаєморозрахунків між сторонами по договору оренди нерухомого майна №3 від 01.11.2008 р свідчить про відсутність волі останньої на укладення вказаного правочину.

Таким чином, СПД ФО ОСОБА_8 та СПД ФО ОСОБА_7 не дійшли повної згоди, необхідної для набрання угодою юридичної сили, що виключає можливість набуття цивільних прав та обов'язків на підставі вказаного договору.

Відтак, вказаний договір, з огляду на його неукладеність, не створив для СПД ФО ОСОБА_7 відповідного обов'язку сплати вказаної суми коштів за договором взаєморозрахунків між сторонами по договору оренди нерухомого майна №3, а для СПД ФО ОСОБА_8 права на отримання 790774,30 грн., визначених як сума заборгованості з виплати орендної плати.

Отже, СПД ФО ОСОБА_8 не було доведено реальну можливість стягнення з СПД ФО ОСОБА_7 заборгованості з орендної плати в сумі 790774,30 грн. під час розгляду справи №922/1591/14, та не доведено безпосередньо сам факт наявності збитків, у вигляді упущеної вигоди.

Разом з тим, позивач помилково визначає витрати на проведення експертизи по справі №922/1591/14 як упущену вигоду, оскілька останні є виключно судовими витратами, слачені останнім з метою доведення своєї правової позиції по вказаній справі, та які, в свою чергу, не були відшкодовані відповідачем у зв'язку з недоведенням позовних вимог, а не доходами, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено.

Окрім цього, колегія суддів зазначає, що обов'язковою передумовою стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди (неодержаного прибутку) в деліктних зобов'язаннях є доведення стороною факту вини особи у скоєнні правопорушення.

З приводу наведеного слід зауважити, що підставою для задоволення позовних вимог є доведення позивачем вини ОСОБА_5, саме як суб'єкта господарювання, у понесенні позивачем збитків. А саме, доведення того факту, що дії відповідача, пов'язані з веденням останнім господарської діяльності, спричинили ФОП ОСОБА_8 збитки, у вигляді неотримання доходів (упущену вигоду).

Втім, позивачем не було зазначено жодної обставини, які б свідчили б про наявність вини ОСОБА_5, саме як суб'єкта господарювання, у неотриманні ФОП ОСОБА_8 певної суми доходів, і як наслідок понесенням останнім збитків.

Слід зазначити, що позивач, звертаючись з вимогою про відшкодування збитків з СПД ФО ОСОБА_5, в підставах позову обґрунтовує зазначену обставину припущенням наявності вини ОСОБА_5, саме як фізичної особи у підробленні підпису СПД ФО ОСОБА_7. В даному випадку, позивачем не було розмежовано стягнення збитків з ОСОБА_5 як фізичної особи підприємця, пов'язаних з фактом існуванням господарських відносин між сторонами, або завданням останнім як суб'єктом господарювання позадоговірної шкоди, зі стягненням збитків з фізичної особи, протиправні (винні) дії якої, спричинили завдання шкоди.

За таких обставин, виходячи зі змісту позовних вимог, колегія суддів, на противагу доводам позивача, викладених в обгрунтуванні апеляційної скарги, зазначає про недоведеність позивачем обов'язкових складових підстав стягнення збитків: наявності збитків, причинно наслідкового зв'язку, вини особи, що є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог.

Посилання позивача, стосовно порушення судом першої інстанції вимог матеріального та процесуального законодавства, з огляду на відмову у задоволенні клопотання про призначення експертизи, колегія суддів вважає безпідставними. Так позивачем повторно в ході апеляційного провадження було подано клопотання про призначення почеркознавчої експертизи (вх.№15146), в задоволення якого колегією суддів було відмовлено з огляду на наступне.

Згідно з ч.1 ст. 41 Господарського процесуального кодексу України для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу.

При цьому, відповідно до п.2 Постанови Пленуму ВГСУ від 23 березня 2012 року № 4 "Про деякі питання практики призначення судової експертизи", судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Тобто, експертиза призначається у випадку, коли для вирішення справи необхідні специфічні знання в певній галузі.

Як вбачається зі змісту наданого позивачем клопотання, мету призначення експертизи останній вбачає у встановленні факту підроблення підпису СПД ФО ОСОБА_7 ОСОБА_5.

Однак, колегія суддів зазначає на відсутності необхідності у її проведенні, оскільки, враховуючи предмет позовних вимог, який полягає у відшкодуванні шкоди, встановлення вини СПД ФО ОСОБА_5, є лише окремою ланкою, яка потребує доказуванню з боку позивача. За умови встановлення судом відсутності інших складових елементів підстави задоволення позовних вимог (наприклад, відсутності факту понесення позивачем збитків, що має місце в даному спорі), проведення експертизи є не тільки не доцільною, а й суперечить принципу своєчасного розгляду справи судом, та є потуранням у затягуванні стороною процесу судового розгляду господарської справи, що суперечить вимогам статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Крім того, варто зауважити, що в даному випадку, позивач фактично ставить питання доведення вини фізичної особи ОСОБА_5 у скоєнні кримінального правопорушення, у вигляді підроблення документу. Тим самим, просить встановити наявність факту підроблення підпису ОСОБА_5, та довести наявність об'єктивної сторони правопорушення (злочину) в рамках господарського процесу.

Натомість, діючим кримінально процесуальним законодавством передбачено відповідний порядок збирання доказів у випадку наявності ознак вчинення діяння, передбаченого Особливою частиною Кримінального кодексу України в якості злочину, у зв'язку з чим і відповідна експертиза повинна бути проведена в рамках кримінального провадження.

З огляду на той факт, що висновки суду першої інстанції відповідають в повній мірі приписам законодавства та фактичним обставинам справи, судова колегія Харківського апеляційного господарського суду дійшла висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги позивача та залишення рішення господарського суду Харківської області від 23 вересня 2015 року у справі № 922/3951/15 без змін.

У відповідності до ст. 49, ч. 2 ст. 99 Господарського процесуального кодексу України, вирішуючи питання про перерозподіл судового збору пропорційно задоволеним вимогам, враховуючи приписи абз. 4 п. 4.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України №7 від 21 лютого 2013 року "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" з огляду на те, що апеляційний господарський суд дійшов висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги та залишення рішення суду першої інстанції в силі, судові витрати за подання апеляційної скарги відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 33, 44, 49, 91, 99, 101, п.1 ст. 103, ст. 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу СПД ФО ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 23 вересня 2015 року у справі № 922/3951/15 залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови складено 16 листопада 2015 року.

Головуючий суддя Россолов В.В.

Суддя Терещенко О.І.

Суддя Тихий П.В.