РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.11.2015Справа №910/25464/15

За позовом Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" в особі Київської міської дирекції УДППЗ "Укрпошта"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ОМЕГА ТОРГ"

про стягнення 872 464,97 грн.

Суддя Турчин С.О.

Представники сторін:

від позивача: Гибало О.В. (довіреність № 12-139 від 07.09.2015)

від відповідача: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач - Українське державне підприємство поштового зв'язку "Укрпошта" в особі Київської міської дирекції УДППЗ "Укрпошта" звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "ОМЕГА ТОРГ" про стягнення 872464,97 грн., з яких: 850231,40 грн. - заборгованість по наданим послугам поштового зв'язку, 13 603,70 грн. - інфляційні втрати, 8 629,87 грн. - 3 % річних.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за договором № 27-56-1658 від 11.12.2014 в частині оплати за надані послуги з пересилання простої письмової кореспонденції, у зв'язку із чим, у відповідача виникла заборгованість у розмірі 850231,40 грн. У зв'язку із простроченням грошового зобов'язання, позивачем нараховані інфляційні витрати у розмірі 13603,70 грн. та 3 % річних у розмірі 8629,87 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.09.2015 прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження по справі №910/25464/15, розгляд справи призначено на 20.10.2015.

20.10.2015 через відділ діловодства суду від позивача надійшли документи по справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.10.2015 розгляд справи №910/25464/15, на підставі ст. 77 ГПК України, відкладено на 10.11.2015.

Представник позивача в судовому засіданні 10.11.2015 надав суду письмові пояснення по справі, пояснення по суті позовних вимог, підтримав позовні вимоги, просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання 10.11.2015 не з'явився, відзиву на позов та витребуваних судом документів не надав.

У відповідності до п.п. 3.9.1. п. 3.9. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання. Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої ст. 64 та ст. 87 ГПК України.

За змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Ухвалу про порушення провадження та ухвалу про відкладення розгляду справи відповідачу було надіслано за належною адресою (адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), отже, адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом належним чином.

За таких обставин суд вважає за можливе на підставі ст. 75 ГПК України розглянути справу за відсутності відповідача за наявними матеріалами.

Водночас, судом, враховано, що у відповідності до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини.

Враховуючи вищенаведене та те, що наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення, з метою запобігання безпідставному затягуванню розгляду справи, в судовому засіданні 10.11.2015 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення, відповідно до ст. 85 ГПК України.

Розглянувши надані документи та матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

11.12.2014 між Українським державним підприємством поштового зв'язку "Укрпошта" в особі Київської міської дирекції УДППЗ "Укрпошта" (виконавець, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю з обмеженою відповідальністю "ОМЕГА ТОРГ" (замовник, відповідач) укладено договір № 27-56-1658 (далі - договір), предметом якого є надання виконавцем послуг замовнику з пересилання простої письмової кореспонденції з використанням відбитка про оплату письмової кореспонденції в межах України (п. 1.1.).

Відповідно до п. 2.1. договору, виконавець зобов'язується забезпечувати надання послуг з пересилання письмової кореспонденції у цеху обслуговування корпоративних клієнтів №5 (далі - ЦОКК-5) за адресою: 05300, м. Київ, вул. Кірпи, 2.

Згідно з п. 3.1. договору, розрахунки за виконану роботу здійснюються замовником шляхом перерахування авансу у розмірі 100% від суми чергової партії поштових відправлень, відповідно до п. 2.1.2., згідно з діючими тарифами, шляхом безготівкового розрахунку.

Відповідачем було перераховано позивачу аванс за послуги в загальному розмірі 109991,00 грн. (98543,45 грн. оплата послуг за березень 2015 року та 11 447, 55 грн. оплата послуг за лютий 2015 року), що підтверджується платіжними дорученнями №32 від 02.03.2015 на суму 49994,00 грн. та №33 від 04.03.2015 на суму 59997,00 грн.

06.03.2015 та 16.03.2015 відповідач звернувся до позивача з листами № -МО від 05.03.2015, № 112032015/МО від 12.03.2015 в яких просив позивача прийняти просту кореспонденцію та гарантував оплату послуг до 30.04.2015.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказує, що у період з березня по квітень 2015 року прийняв просту кореспонденцію відповідача та надав останньому послуги поштового зв'язку на загальну суму 948 774,84 грн.

Відповідно до п. 3.3. договору, виконання робіт підтверджується актом виконаних робіт у 3-х примірниках, що складається до 10-го числа місяця наступного за звітним.

В підтвердження факту надання відповідачу послуг на суму 948774,84 грн. позивачем надано акт виконаних робіт №2 від 31.03.2015 на суму (надання послуг у березні 2015 року) та відомість на просту письмову кореспонденцію, оплачену з використанням відбитків державного знака маркувальної машини від 01.04.2015 - 3206 шт. відправлень на суму 7694,40 грн. та відомість на просту письмову кореспонденцію, оплачену з використанням відбитків державного знака маркувальної машини від 03.04.2015 - 3133 шт. відправлень на суму 7519,20 грн. (надання послуг у квітні 2015 року).

Оскільки, відповідач не сплатив вартості наданих позивачем послуг в строк до 30.04.2015 зазначений у листах від 05.03.2015 та від 12.03.2015, позивач 08.05.2015 направив на адресу відповідача претензію про оплату заборгованості за договором № 27-56-1658 від 11.12.2014.

Відповідач відповіді на вимогу позивача не надав, заборгованості за договором № 27-56-1658 від 11.12.2014 не погасив.

За розрахунком позивача розмір заборгованості відповідача за договором № 27-56-1658 від 11.12.2014 складає 850231,40 грн. Також, у зв'язку із прострочення грошового зобов'язання, позивачем нараховані інфляційні витрати у розмірі 13603,70 грн. та 3 % річних у розмірі 8629,87 грн.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, з наступних підстав.

Згідно із ч. 1 статті 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч. 2 статті 509 ЦК України, зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно із п. 1 ч. 2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною першою статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до положень ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до положень ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Як вбачається із матеріалів справи, на виконання договору № 27-56-1658 від 11.12.2014, позивач у березі 2015 надав відповідачу послуги з пересилання простої письмової кореспонденції на суму 933561,24 грн., що підтверджується підписаним між сторонами актом №2 виконаних робіт з надання поштових послуг від 31.03.2015. Вказаний акт підписаний з боку відповідача та скріплений печаткою товариства без зауважень та заперечень.

Акт №3 виконаних робіт з надання поштових послуг за квітень 2015 року від 30.04.2015 на суму 15213,60 грн. між сторонами не підписаний. Позивач, на підтвердження факту надання відповідачу послуг з пересилання простої письмової кореспонденції у квітні 2015 року на загальну суму 15213,60 грн. надав суду відомість на просту письмову кореспонденцію, оплачену з використанням відбитків державного знака маркувальної машини від 01.04.2015 - 3206 шт. відправлень на суму 7694,40 грн. та відомість на просту письмову кореспонденцію, оплачену з використанням відбитків державного знака маркувальної машини від 03.04.2015 - 3133 шт. відправлень на суму 7519,20 грн.

Відповідно до п. 8 розділу ІІІ Інструкції з використання маркувальних машин, затвердженої наказом Міністерства інфраструктури України № 71 від 03.02.2014 (далі - інструкція), проста письмова кореспонденція з відбитками кліше маркувальних машин подається для пересилання за відомістю на просту письмову кореспонденцію, оплачену з використанням відбитків державного знака маркувальної машини (додаток 3).

Згідно з додатком 3 до Інструкції, обов'язковими реквізитами відомості є кількість та вартість послуг з пересилання поштових відправлень, що подається, до пересилання.

Відповідно до п. 1, п. 10 ст. 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" № 265/95-ВР від 06.07.1995, суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов'язані: проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок; друкувати або створювати в електронній формі на реєстраторах розрахункових операцій (за виключенням автоматів з продажу товарів (послуг) контрольні стрічки і забезпечувати їх зберігання протягом трьох років.

Згідно із ст. 2 вищевказаного Закону України, контрольна стрічка - копії розрахункових документів послідовно сформованих реєстратором розрахункових операцій, що надруковані або створені в електронній формі таким реєстратором, а також копії фіскальних звітних чеків у разі створення контрольної стрічки в електронній формі.

Позивачем надано копії роздруківок електронних контрольних стрічок з журналу реєстратора розрахункових операцій: звіти №0741 (3206 шт. відправлень на 7694,40 грн.) та №0743 (3133 шт. відправлень на 7519,20 грн.).

Враховуючи вищевикладене, факт надання позивачем у квітні 2015 року відповідачу послуг з пересилання поштових відправлень на суму 15213,60 грн. підтверджується наявними в матеріалах справи копіями відомості на просту письмову кореспонденцію, оплачену з використанням відбитків державного знака маркувальної машини від 01.04.2015 - 3206 шт. відправлень на суму 7694,40 грн., відомостями на просту письмову кореспонденцію, оплачену з використанням відбитків державного знака маркувальної машини від 03.04.2015 - 3133 шт. відправлень на суму 7519,20 грн. та звітами №0741 (3206 шт. відправлень на 7694,40 грн.), №0743 (3133 шт. відправлень на 7519,20 грн.).

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Оскільки, умовами договору № 27-56-1658 від 11.12.2014 сторони погодили, що оплата послуг здійснюється на умовах попередньої оплати (п. 3.1. договору), а також, сторони дійшли згоди про здійснення оплати вартості наданих послуг в строк до 30.04.2015, то строк оплати наданих послуг є таким що настав.

Згідно ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частинами 1 і 2 статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що:

- суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться;

- кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Доказів виконання відповідачем зобов'язань за договором № 27-56-1658 від 11.12.2014 в частині оплати в повному обсязі наданих позивачем в березні-квітні 2015 року послуг матеріали справи не містять, відтак, суд дійшов висновку, що станом на момент винесення рішення по справі заборгованість відповідача перед позивачем за договором становить 850231,40 грн. (933561,24 - 98543,45).

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Оскільки, невиконане зобов'язання за договором № 27-56-1658 від 11.12.2014 у розмірі 850231,40 грн. підтверджується матеріалами справи, доказів оплати заборгованості відповідачем не надано, суд задовольняє позовні вимоги в частині стягнення основного боргу.

Позивачем, також, заявлено до стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 8629,87 грн. (нараховані за загальний період з 01.05.2015 по 31.08.2015) та інфляційне збільшення суми боргу у розмірі 13603,70 грн. (нараховані за загальний період з травня 2015 року по липень 2015 року).

Згідно зі частиною 2 статті 625 Цивільного Кодексу України, за прострочення виконання грошового зобов'язання настає відповідальність у вигляді сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також сплати трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачені вищевказаними нормами законодавства наслідки прострочення виконання боржником грошового зобов'язання у вигляді відшкодування інфляційних втрат та 3% річних, що нараховуються на суму основного боргу, є способом захисту майнового права та інтересу кредитора, що полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування грошовими коштами, що підлягають до сплати кредиторові.

Перевіривши розрахунок інфляційних втрат та 3% річних, в межах визначеного позивачем періоду, суд встановив, що розмір інфляційних втрат становить 13456,71 грн. та 3% річних - 8595,49 грн., а тому вимоги у цій частині підлягають частковому задоволенню.

Враховуючи вищенаведене, дослідивши повно та всебічно матеріали справи, на день розгляду справи, суд задовольняє позовні вимоги Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" в особі Київської міської дирекції УДППЗ "Укрпошта" частково.

Судовий збір за розгляд справи відповідно до ст. ст. 44, 49 ГПК України покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст. ст. 4, 32-34, 43, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ОМЕГА ТОРГ" (01103, м. Київ, вул. Кіквідзе, будинок 43, ) на користь Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" (01001, м. Київ, вул. Хрещатик, будинок 22, ) в особі Київської міської дирекції УДППЗ "Укрпошта" (01001, м. Київ, вул. Хрещатик, будинок 22, ) заборгованість у розмірі 850231,40 грн., 3 % річних у розмірі 8595,49 грн. та інфляційне збільшення суми боргу у розмірі 13456,71 грн., судові витрати у розмірі 13084,25 грн.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

4. В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено та підписано 16.11.2015 р.

Суддя С.О. Турчин