ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2015 року Справа № 914/1171/15

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Дунаєвської Н.Г. - головуючого,

Владимиренко С.В.,

Мележик Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на постанову Львівського апеляційного господарського суду від 04 серпня 2015 року у справі № 914/1171/15 Господарського суду Львівської області за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ, до Приватного підприємства "Приватна фірма по ремонту та обслуговуванню житла "Лапаївка", м. Львів, про стягнення заборгованості, інфляційних витрат, 3 % річних та штрафних санкцій за неналежне виконання грошового зобов'язання,

за участю представників:

позивача - Смакота Н.І. (дов. № 14-98 від 18.04.14);

відповідача - не з'явився,

в с т а н о в и в:

У березні 2015 року позивач ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" пред'явив у господарському суді позов до відповідача ПП "Приватна фірма по ремонту та обслуговуванню житла "Лапаївка" про стягнення заборгованості, інфляційних витрат, 3 % річних та штрафних санкцій за неналежне виконання грошового зобов'язання.

Вказував, що 28.12.12 між ним (продавець) та ПП "Приватна фірма по ремонту та обслуговуванню житла "Лапаївка" (покупець) був укладений договір купівлі-продажу природного газу № 13/2894-ТЕ-21, згідно якого він зобов'язався передати у власність покупця у 2013 році природний газ, а покупець - прийняти та оплатити природний газ на визначених договором умовах.

Зазначав, що протягом січня-березня 2013 року передав у власність покупця 109,985 тис.куб.м. природного газу на загальну суму 143 992,36 грн., що підтверджується актами приймання-передачі від 22.01.14 за вказані місяці поставки.

Посилаючись на порушення відповідачем умов договору в частині оплати отриманого природного газу, позивач просив стягнути з відповідача 58 992,36 грн. основного боргу, 4 884,80 грн. пені, 11 470,02 грн. інфляційних втрат та 3 075,04 грн. 3 % річних, а всього - 78 422,22 грн.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 30 червня 2015 року (суддя Коссак С.М.), залишеним без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 04 серпня 2015 року (колегія суддів у складі: Костів Т.С. - головуючого, Марко Р.І., Данко Л.С.), припинено провадження у справі в частині вимог про стягнення 58 992,36 грн. основного боргу, в решті вимог відмовлено.

Рішення в частині припинення провадження у справі мотивовані посиланнями на сплату відповідачем 58 992,36 грн. основного боргу після порушення провадження у справі місцевим судом, що відповідно до п. 1-1 ст. 80 ГПК України є підставою для припинення провадження у справі в означеній частині вимог.

Судові акти в частині відмови в задоволенні вимог про стягнення пені, інфляційних втрат та 3 % річних, обґрунтовані посиланнями на ту обставину, що порядок і строк проведення розрахунків за природний газ, поставлений на підставі договору купівлі-продажу № 13/2894-ТЕ-21 від 28.12.12, був змінений сторонами на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 20 від 11.01.05 шляхом прийняття спільного протокольного рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання № 2162 від 17.11.14.

У касаційній скарзі ПАТ "НАК "Нафтогаз України", посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій приписів ст. 617 ГК України, ст.ст. 525, 526, 599, 625, 631 ЦК України та ст. 43 ГПК України, просить скасувати постановлені у справі судові акти в частині відмови в задоволенні вимог про стягнення пені, інфляційних втрат та 3 % річних та постановити в скасованій частині нове рішення про задоволення означених вимог.

Перевіривши доводи касаційної скарги та правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права у вирішенні даного спору, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як встановлено судами попередніх інстанцій та вбачається з матеріалів справи, 28.12.12 між ПАТ "НАК "Нафтогаз України" (продавець) та ПП "Приватна фірма по ремонту та обслуговуванню житла "Лапаївка" (покупець) був укладений договір купівлі-продажу природного газу № 13/2894-ТЕ-21, згідно якого продавець зобов'язався передати у власність покупця у 2013 році природний газ, а покупець - прийняти та оплатити природний газ на визначених договором умовах.

Згідно п. 6.1 договору оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100 % поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Відповідно до ст.ст. 11, 629 ЦК України договір є однією з підстав виникнення зобов'язань та є обов'язковим для виконання сторонами.

За приписами ст. 526 ЦК України та ст. 193 ГК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно п. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Судами встановлено та наявними в матеріалах справи копіями актів приймання-передачі природного газу підтверджується, що на виконання умов вказаного договору позивач протягом січня-березня 2013 року передав у власність покупця 109,985 тис.куб.м. природного газу на загальну суму 143 992,36 грн.

Постановою Кабінету Міністрів України № 20 від 11.01.05 затверджено Порядок перерахування у 2012 - 2014 роках субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, що вироблялася, транспортувалася та постачалася населенню, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії тарифам, що затверджувалися або погоджувалися відповідними органами державної влади чи органами місцевого самоврядування.

Цей Порядок визначає механізм перерахування у 2012 - 2014 роках субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, що вироблялася, транспортувалася та постачалася населенню, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії тарифам, що затверджувалися або погоджувалися відповідними органами державної влади чи органами місцевого самоврядування, за рахунок надходжень, визначених відповідними законами про Державний бюджет України.

Водночас судами встановлено, що 17.11.14 між Головним управлінням Державної казначейської служби України у Львівській області (сторона № 1), Департаментом фінансів Львівської облдержадміністрації (сторона № 2), ПП "Приватна фірма по ремонту та обслуговуванню житла "Лапаївка" (сторона № 3, відповідач у справі) та Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" (позивач у справі, остання сторона) було укладено Спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання № 2162 за рахунок коштів загального фонду державного бюджету, предметом якого є організація проведення сторонами взаєморозрахунку відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 20 від 11.01.05 "Про затвердження деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам та надання пільг, субсидій та компенсацій".

Пунктом 2 Спільного протокольного рішення Державна казначейська служба України зобов'язалась перерахувати кошти загального фонду державного бюджету України стороні № 1 у сумі 74 240 грн. Сторона № 1 зобов'язалась перерахувати на рахунок сторони № 2 кошти в сумі 74 240 грн. з таким записом у графі "призначення платежу": за жовтень місяць 2014 року "п" - 45 940 грн., "с" - 28 300 грн. Сторона № 2 зобов'язалась перерахувати на рахунок сторони № 3 кошти в сумі 74 240 грн. з таким записом у графі "призначення платежу": за жовтень місяць 2014 року "п" - 45 940 грн., "с" - 28 300 грн. Сторона № 3 зобов'язалась перерахувати на рахунок останньої сторони кошти в сумі 74 240 грн.. у т.ч., зокрема 36 779 грн., за природний газ 2013 року згідно з договором від 28.12.12 № 13/2894-ТЕ-21, у т.ч. ПДВ 6 129,83грн. з таким записом у графі "призначення платежу": Постанова Кабінету міністрів України № 20 від 11.01.05 та дата Спільного протокольного рішення, 36 779 грн. за природній газ 2013 року, договір від 28.12.12 № 13/2894-ТЕ-21, у т.ч. ПДВ 6 129,83 грн."

На підставі постанови Кабінету міністрів України № 20 від 11.01.05 та Спільного протокольного рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання № 2162 від 17.11.14, відповідач 17.12.14 платіжним дорученням № 1 перерахував позивачу 74 240 грн., що підтверджує оплату ним 36 779 грн. за договором № 13/2894-ТЕ-21 від 28.12.13, а 16.04.15 платіжним дорученням № 92 перерахував позивачу 22 213,36 грн., що сукупно становить 58 992,36 грн., які позивач просив стягнути з відповідача за порушення останнім грошового зобов'язання.

Встановивши, що відповідачем грошове зобов'язання в межах спірної суми боргу 58 992,36 грн. за договором № 13/2894-ТЕ-21 від 28.12.12 виконано, суди попередніх інстанцій правильно припинили провадження у справі в означеній частині вимог на підставі п. 1-1 ст. 80 ГПК України.

Згідно із ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов'язання, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 ЦК України).

Враховуючи ту обставину, що уклавши 17.11.14 Спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання № 2162, сторони договору у такий спосіб змінили порядок і строки проведення розрахунків за природний газ, поставлений на підставі договору купівлі-продажу природного газу № 13/2894-ТЕ-21 від 28.12.12, тому для застосування наслідків порушення грошового зобов'язання, передбачених п. 7.2. договору № 13/2894-ТЕ-21 від 28.12.12 та ч. 2 ст. 625 ЦК України, необхідно, щоб оплату було проведено поза межами порядку і строків, визначених Спільним протокольним рішенням про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання № 2162 та Порядку проведення розрахунків за природний газ, теплопостачання і електроенергію, затвердженого наказом Міністерства палива та енергетики України, НАК "Нафтогаз України" та Державного казначейства України № 55/57/43 від 03.02.09, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.04.09 за № 342/16358.

Оскільки позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача пені, інфляційних втрат та 3 % річних, нарахованих останнім за порушення відповідачем умов договору № 13/2894-ТЕ-21 від 28.12.12 в січні-березні 2013 року, тобто без врахування положень Спільного протокольного рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання № 2162 від 17.11.14, якими змінено порядок і строки проведення розрахунків за природний газ, суди попередніх інстанцій враховуючи висновки Верховного Суду України щодо застосування у подібних правовідносинах ч. 2 ст. 625 ЦК України, обґрунтовано відмовили в задоволенні вказаних вимог.

При цьому, доводи скаржника про те, що Спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання № 2162 від 17.11.14 не є договором та не підлягає застосуванню до спірних правовідносин сторін, не заслуговують на увагу суду, оскільки останнє за своєю правовою природою є додатковою угодою до договору купівлі-продажу природного газу № 13/2894-ТЕ-21 від 28.12.12, якою сторонами змінено порядок і строки проведення розрахунків за природний газ.

За таких обставин, судами попередніх інстанцій на підставі встановлених фактичних обставин, з'ясовано дійсні права і обов'язки сторін та правильно застосовано матеріальний закон, що регулює спірні правовідносини.

Суд дав оцінку наявним у справі доказам за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, що відповідає вимогам ст. 43 ГПК України, переоцінка доказів, відповідно до ст. 1117 ГПК України, не входить до повноважень суду касаційної інстанції.

Постанова апеляційного господарського суду прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального законодавства, доводи касаційної скарги правильності викладених у ній висновків не спростовують, в зв'язку з чим підстав для зміни чи скасування законного та обґрунтованого судового акту колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України Вищий господарський суд України, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" залишити без задоволення.

2. Постанову Львівського апеляційного господарського суду від 04 серпня 2015 року у справі № 914/1171/15 залишити без змін.

Головуючий суддя: Н.Г. Дунаєвська

Судді: С.В. Владимиренко

Н.І. Мележик