КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" листопада 2015 р. Справа№ 910/11871/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Шаптали Є.Ю.

суддів: Скрипки І.М.

Гончарова С.А.

при секретарі судового засідання Д'яковій Ю.Ю.

за участю представників:

від апелянта: Томін О.О. за дов. № 3 від 02.01.2015.

від позивача: Соколов С.В. за дов. № 365/01/6 від 17.02.2015.

розглянувши апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Брокбізнес"

на рішення Господарського суду міста Києва від 13.08.2015

у справі № 910/11871/15 (суддя Бондарчук В.В.)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ЕйЕмДжи Груп"

до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Брокбізнес"

про стягнення 119 988, 00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 13.08.2015 у справі № 910/11871/15 позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ЕйЕмДжи Груп" до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Брокбізнес" про стягнення 119 988, 00 грн. задоволено частково, а саме стягнуто з відповідача на користь позивача 64 993,50 грн. заборгованості, в іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Брокбізнес" звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що місцевим господарським судом позов задоволено частково, через неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права, у зв'язку з чим рішення місцевого господарського суду має бути скасовано.

Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.09.2015 апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Брокбізнес" передано на розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі головуючого судді Шаптали Є.Ю., суддів Скрипки І.М., Самсіна Р.І.

Розпорядженням секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду від 11.09.2015 у зв'язку з перебуванням у відпустці судді Самсіна Р.І., сформовано колегію суддів у складі головуючого судді Шаптали Є.Ю., суддів Скрипки І.М., Гончарова С.А.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 11.09.2015 прийнято апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Брокбізнес" до розгляду та порушено апеляційне провадження. Розгляд справи призначено на 20.10.2015.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 20.10.2015 відкладено розгляд справи на 10.11.2015.

В судовому засіданні 10.11.2015 представник апелянта підтримав доводи викладені в апеляційній скарзі та просив рішення Господарського суду міста Києва від 13.08.2015 у справі № 910/11871/15 скасувати, апеляційну скаргу задовольнити та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

В судовому засіданні 10.11.2015 представник позивача заперечив проти доводів викладених в апеляційній скарзі з урахуванням відзиву поданого під час апеляційного провадження та просив апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Київський апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення місцевого господарського суду має бути залишено без змін, виходячи із наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, між Командитним товариством "Страхова Інвестиційна Корпорація "СТРІНКОР" та Закритим акціонерним товариством "Страхова компанія "Брокбізнес" 09.06.2006 було укладено договір № 28-ФП про співробітництво в галузі перестрахування (ретроцесії), умовами якого передбачено, що на умовах даного договору страховик може передавати, а перестраховик може приймати у перестрахування ризики за договорами страхування, які укладено страховиком з страхувальниками, а також ризики взяті за договорами про перестрахування з іншими страховиками.

Страховик не має зобов'язань перед перестраховиком щодо обов'язкового перестрахування того чи іншого ризику за договором страхування/перестрахування, що укладено страховиком.

Перестраховик має право прийняти в перестрахування або відхилити будь-який ризик, який запропоновано страховиком.

Відповідно до п. 1.3. договору, на підставі та на умовах даного договору для здійснення перестрахування сторони можуть в письмовій формі укладати між собою договори про факультативне перестрахування (Ковер-ноти) окремо по кожному ризику (ризику, об'єкту страхування, договору страхування або перестрахування) або по сукупності ризиків (об'єктів страхування, договорів страхування або перестрахування).

Згідно з п. 5.2. договору, відповідальність перестраховика по сплаті сум страхового відшкодування обмежується лише часткою його участі в перестрахуванні та/або сумою, які визначені у Ковер-ноті. Відповідальність перестраховика не може бути збільшена у разі нездатності страховика здійснити виплату страхового відшкодування за своєю часткою відповідальності.

У відповідності до умов п. 10.3.1. договору перестраховик зобов'язаний сплатити частку страхового відшкодування, яка належить до сплати перестраховиком згідно умов розділу 11 даного договору і Ковер-ноти, та завірені перестрахувальником копії документів, що підтверджують факт настання страхового випадку та його обставини, розмір страхового відшкодування та розмір частки відповідальності перестраховика у збитку: заява про виплату страхового відшкодування; договір страхування; офіційний висновок з описанням всіх обставин випадку, який видається установою, до компетенції якої належить розгляд даного випадку; розрахунок суми страхового відшкодування; страховий акт; експертний висновок щодо розміру збитку, якого було завдано внаслідок настання страхового випадку, якщо умовами договору страхування передбачається такий висновок; рахунок (кошторис) на відновлювальні роботи в тому випадку, якщо за умовами первинного договору страхування розмір збитку визначається на підставі такого рахунку; документи, які підтверджують витрати перестрахувальника, пов'язані з врегулюванням збитку, крім документів, що підтверджують сплату перестрахувальником страхового відшкодування у випадку коли розмір збитку за оригінальним договором страхування перевищив розмір касового збитку, що зазначений в Ковер-ноті; платіжне доручення з позначкою обслуговуючого банку про списання коштів із розрахункового рахунку або видатковий касовий ордер про оплату перестрахувальником страхового відшкодування, крім випадків коли розмір збитку за оригінальним договором страхування перевищив розмір касового збитку, що зазначений в Ковер-ноті.

Перелік документів, що запитуються, не може бути ширше переліку документів, передбаченого Правилами страхування страховика та оригінальним договором страхування.

Перестраховик сплачує свою частку страхового відшкодування не пов'язуючи сплату із фактом сплати відшкодування за оригінальним договором страхування страховиком, якщо розмір збитку за оригінальним договором страхування перевищив розмір касового збитку зазначений в Ковер-ноті.

Як визначено п. 11.2. договору перестраховик сплачує частку страхового відшкодування та витрат на врегулювання збитків за страховим випадком на розрахунковий рахунок страховика, страхувальника або застрахованої особи (згідно листа страховика) не пізніше 10 (десяти банківських днів) з дати одержання перестраховиком від страховика документів, які зазначені в п. 10.3.1. У випадку виникнення касового збитку відповідно до Ковер-ноти перестраховик сплачує частку страхового відшкодування та витрат на врегулювання збитків за страховим випадком на розрахунковий рахунок страховика, страхувальника або застрахованої особи (згідно листа страховика) не пізніше 5 (п'яти) банківських днів з дати одержання перестраховиком від страховика документів, які зазначені в п. 10.3.1.

Між Відкритим акціонерним товариством "Страхова компанія "ЕйЕмДжи Груп" та Закритим акціонерним товариством "Страхова компанія "Брокбізнес" 08.01.2008 було укладено договір про внесення змін та доповнень до договору № 28-ФП про співробітництво в галузі перестрахування (ретроцесії) від 09.06.2006, зокрема, у зв'язку з тим, що Командитне товариство "Страхова Інвестиційна Корпорація "СТРІНКОР" було реорганізовано шляхом перетворення у Відкрите акціонерне товариство "Страхова компанія "ЕйЕмДжи Груп", яке є правонаступником усіх його прав та обов'язків, сторони погодили викласти преамбулу договору № 28-ФП про співробітництво в галузі перестрахування (ретроцесії) від 09.06.2006 у наступній редакції:

"Відкрите акціонерне товариство "Страхова компанія "ЕйЕмДжи Груп", в особі Першого заступника Голови Правління Пулехи Олександра Миколайовича, що діє на підставі Довіреності № 3/03 від 04.01.08, з однієї сторони, та Закрите акціонерне товариство "Страхова компанія "Брокбізнес", в особі Голови Правління Загребного Вадима Миколайовича, що діє на підставі Статуту, з другої сторони, (далі по тексту - "Сторони"), уклали цей договір про нижченаведене".

Згідно з п.1.1. статуту Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Брокбізнес", затвердженого загальними зборами акціонерів Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Брокбізнес", протокол № 40 від 26.03.2012 Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Брокбізнес" створене відповідно до чинного законодавства України та є правонаступником Акціонерного товариства закритого типу "Страхова компанія "Скайд-Донбасс", Закритого акціонерного товариства "Страхова компанія "БРОКБІЗНЕССТРАХУВАННЯ", яке згідно з рішенням Загальних зборів акціонерів від 09.04.2007 перейменоване в Закрите акціонерне товариство "Страхова компанія "Брокбізнес".

З матеріалів справи вбачається, щопозивачем змінено вид товариства на тип, зокрема на приватне товариство.

В пункті 1. 4. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №18 зазначено, що господарським судам необхідно враховувати, що сама лише зміна найменування юридичної особи не означає її реорганізації, якщо при цьому не змінюється організаційно-правова форма даної особи.

Відповідно до ст. 5 та п. 5 ч. 2 прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про акціонерні товариства", зміна виду акціонерного товариства на тип, зокрема, із закритого на приватне не його реорганізацією.

06.08.2011 між Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "ЕйЕмДжи Груп" (далі - страховик) та ОСОБА_6 (далі - страхувальник) укладено договір добровільного страхування від нещасних випадків № 110000/10/0002/11, умовами якого передбачено, що за даним договором одна сторона страховик зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно з п. 4.1. договору, страховим ризиком за даним договором є нещасний випадок із застрахованою особою. Нещасним випадком є раптова, випадкова, короткочасна, незалежна від волі страхувальника (застрахованої особи) чи вигодо набувача подія, що фактично відбулась, і внаслідок якої настав розлад здоров'я (травматичне ушкодження, опіки, випадкове гостре отруєння отруйними рослинами, хімічними речовинами (промисловими або побутовими), недоброякісними харчовими продуктами, за винятком харчової токсикоінфекції (дизентерії, сальмонельозу)); захворювання кліщовим енцефалітом (енцефаломієлітом) або поліомієлітом, розриви органів (поранення органів або їх вилучення внаслідок помилкових медичних маніпуляцій) або поліомієлітом; розриви органів (поранення органів або їх вилучення внаслідок помилкових медичних маніпуляцій) у Застрахованої особи або смерть застрахованої особи. Між нещасним випадком та розладом здоров'я (втратою працездатності) або смертю застрахованої особи повинен бути встановлений причинний зв'язок.

Відповідно до п. 4.3. договору, страховим випадком за даним договором є тимчасова втрата застрахованою особою загальної працездатності не менше, ніж на 5 днів, внаслідок нещасного випадку.

У відповідності до п. 8 Договору, строк дії договору з 25.09.2011 по 24.09.2012.

26.10.2011 між Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "ЕйЕмДжи Груп" (надалі - перестрахувальник) та Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Брокбізнес" (надалі - перестраховик) укладений договір перестрахування № 97/679/11, відповідно до якого перестраховані майнові інтереси, пов'язані з життям, здоров'ям та працездатністю застрахованої особи - ОСОБА_6.

Відповідно до п. 7.4. договору, відповідальність перестраховика становить 500 000, 00 грн. або 33, 33 % від страхової суми.

Період перестрахування з 26.10.2011 до 24.09.2012 (п. 7.6. договору).

Згідно з п. 8.2.1. договору, перестраховик зобов'язаний сплатити частку страхового відшкодування, яка належить до сплати перестраховиком згідно з умовами даного договору та договору зазначеного у п. 8.3. договору. Перестраховик сплачує свою частку відшкодування лише після підтвердження факту виплати перестрахувальником страхового відшкодування за оригінальним договором страхування/договором перестрахування. В разі якщо збиток за страховим випадок перевищує розмір касового збитку, перестраховик сплачує свою частку страхового відшкодування до виплати перестрахувальником страхового відшкодування за оригінальним договором страхування.

Перестраховик зобов'язаний відшкодувати перестрахувальнику витрати на розслідування та врегулювання страхового випадку, включаючи витрати, що пов'язані з визначенням причин та розміру збитку, витрат на зменшення розміру збитку у такій частці, в якій він ніс відповідальність за договором перестрахування. Перестраховик не відшкодовує витрати за заробітну платню та витрати на утримання офісу перестрахувальника.

Як передбачено п. 8.2.4. договору перестраховик сплачує частку страхового відшкодування та витрат на врегулювання збитків за страховим випадком на розрахунковий рахунок перестрахувальника, або безпосередньо страхувальнику в разі неплатоспроможності страховика (за заявою страховика) не пізніше 10 банківських днів з дня одержання перестраховиком від перестрахувальника копії страхового акту та документів, що посвідчують настання страхового випадку та розрахунок суми збитків. Перелік документів, що посвідчують настання страхового випадку, не може бути більшим, ніж передбачено оригінальним договором страхування.

Даний договір перестрахування є невід'ємною частиною договору про загальні умови факультативного перестрахування № 28-ФП від 09.06.2006.

У п. 8.6. договору зазначено договір страхування № 110000/10/00002/11 від 06.08.2011.

14.02.2012 ОСОБА_6 звернувся до позивача із заявою про подію, в якій повідомив, що 09.02.2012 в наслідок нещасного випадку, а саме, в результаті падіння на гранітних сходах власного будинку, вкритих ожеледдю, зазнав тілесних ушкоджень, що призвело до тимчасової втрати працездатності. 18.04.2012 ОСОБА_6 оформлено заяву на виплату страхового відшкодування.

На підставі викладеного, позивач звернувся до відповідача із повідомленням № 10/53 від 16.02.2012, в якому зазначив, що випадок, пов'язаний з ОСОБА_6 має ознаки страхового та просив повідомити про бажання взяти участь в огляді та врегулюванні відшкодування.

Позивачем, на підставі страхового акту № 121/04-КСРМС від 23.04.2012 було прийнято рішення про виплату ОСОБА_6 страхового відшкодування в сумі 195 000,00 (сто дев'яносто п'ять тисяч) гривень, про що видано наказ № 110000/10/00002/11 від 23.04.2012. У відповідності до наказу зазначена сума була перерахована на вказані застрахованою особою в заяві про виплату страхового відшкодування рахунки, що підтверджується платіжними дорученнями від 11.05.2012 за №№ 4904, 4905, 4906, 4907, 4908, 4909, 4910.

При цьому, рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 21.01.2013 за позовом ОСОБА_6 розмір страхового відшкодування був збільшений. Згідно вказаного судового акту з ПрАТ "СК "ЕйЕмДжи Груп" на користь ОСОБА_6 додатково стягнуто суму 165 000,00 грн., яка була перерахована ОСОБА_6, що підтверджується платіжними дорученнями від 22.03.2013 за №№ 7817, 7818, 7819, 7823, 7824, 7825, 7826.

Таким чином, відповідно до частини 3 статті 35 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Отже, факти, встановлені у рішенні Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 21.01.2013 не доказуються при розгляді даної справи.

Відтак, загальний розмір страхового відшкодування ОСОБА_6 за Договором добровільного страхування, який виплачено позивачем, становить 360 000, 00 грн.

Листом від 13.03.2013 № 538-08 відповідач повідомив позивача про відмову у виплаті частки страхового відшкодування відповідно до п. 10.4.7. договору № 28-ФП від 09.06.2006, оскільки перестрахувальник здійснив виплату компромісного збитку без попереднього узгодження такої виплати з перестраховиком.

Позивач, в обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що відповідач неналежним чином виконує свої зобов'язання за договором перестрахування № 97/679/11 від 26.10.2011 щодо сплати частки страхового відшкодування, яка відповідно до п. 7.4. договору перестрахування становить 33, 33 % від страхової суми, що складає 119 988, 00 грн. (360 000, 00 грн. х 33, 33%).

Як встановлено ч.ч. 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

У відповідності до ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з ст. 1 Закону України "Про страхування", страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Пунктом 1 ст. 352 Господарського кодексу України встановлено, що страхування - це діяльність спеціально уповноважених державних організацій та суб'єктів господарювання (страховиків), пов'язана з наданням страхових послуг юридичним особам або громадянам (страхувальникам) щодо захисту їх майнових інтересів у разі настання визначених законом чи договором страхування подій (страхових випадків), за рахунок грошових фондів, які формуються шляхом оплати страхувальниками страхових платежів.

Статтею 979 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

У відповідності до положень ст. 980 Цивільного кодексу України, предметом договору страхування можуть бути, зокрема, майнові інтереси, які не суперечать закону і пов'язані з володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування).

Згідно з ч. 1 ст. 16 Закону України "Про страхування" договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Частиною 1 ст. 8 Закону України "Про страхування" встановлено, що страховим ризиком визначається певна подія, на випадок якої проводиться страхування і яка має ознаки ймовірності та випадковості настання.

Частиною 2 ст. 8 Закону України "Про страхування" встановлено, що страховим випадком, є подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Згідно з п. 4.3. договору № 110000/10/00002/11 від 06.08.2011, страховими випадками є: тимчасова втрата застрахованою особою загальної працездатності не менше, ніж на 5 днів, внаслідок нещасного випадку.

Відповідно до п. 13.2. договору № 110000/10/00002/11 від 06.08.2011, для одержання страхової виплати страховику подаються наступні документи: документи, що підтверджують факт настання страхового випадку висновок, довідка) медичного закладу, виписка із амбулаторної картки чи історії хвороби із значенням діагнозу та тривалості лікування, копія лікарняного листка, акт про нещасний випадок на виробництві, довідка ДАІ про ДТП, рішення суду, тощо (п. 13.2.5.).

Судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції встановлено, що застрахованою особою - ОСОБА_6 були надані: виписки з медичної картки амбулаторного хворого, листок непрацездатності.

На підставі наданих застрахованою особою документів, позивачем прийнято рішення про визнання події страховим випадком та виплату страхового відшкодування.

Разом з тим, листом від 23.10.2012 № 1381 Бориспільська центральна районна лікарня надала відповідь на лист відповідача № 1744 від 01.10.2012 повідомивши, що ОСОБА_6 звертався до травмпункту Бориспільської ЦРЛ 09.02.2012 о 22:15 год., діагноз: забій, пошкодження капсульно-зв'язкового апарату лівого ліктьового суглобу, пошкодження капсульно- зв'язкового апарату лівого плечового суглобу кисті. Пошкодження зв'язок правого скакового суглобу, гематома стопи. Накладена гіпсова лангета. Рекомедовано амбулаторне спостереження.

Відповідно до ч. 1 ст. 987 Цивільного Кодексу України, за договором перестрахування страховик, який уклав договір страхування, страхує в іншого страховика (перестраховика) ризик виконання частини своїх обов'язків перед страхувальником.

Згідно з ст. 12 Закону України "Про страхування", перестрахування - це страхування одним страховиком (цедентом, перестрахувальником) на визначених договором умовах ризику виконання частини своїх обов'язків перед страхувальником у іншого страховика (перестраховика) резидента або нерезидента, який має статус страховика або перестраховика, згідно з законодавством країни, в якій він зареєстрований.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічні положення містяться і в Господарському кодексі України.

Як встановлено ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Відповідно до частини сьомої зазначеної статті не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Апеляційним судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивач виконав свої зобов'язання за договором перестрахування № 97/679/11 від 26.10.2011 у повному обсязі, виплативши страхувальнику суму страхового відшкодування за страховим випадком.

Відповідно до п. 7.4. договору, відповідальність перестраховика становить 500 000, 00 грн. або 33, 33 % від страхової суми, яка у даному випадку після виплат по рішенню Бориспільського міськрайонного суду Київської області становить 360 000, 00 грн. та розраховано позивачем наступним чином: 360 000, 00*33,33 %=119 988, 00 грн.

Проте, позивачем всупереч умовам п. 10.3.1. договору № 28-ФП від 09.06.2006 та п. 8.2.1. договору перестрахування № 97/679/11 від 26.10.2011 не було повідомлено відповідача про збільшення розміру страхового відшкодування у зв'язку з ухваленням рішення суду.

Беручи до уваги викладене, апеляційний господарський суд погоджується з розрахунком суду першої інстанції та зазначає, що обґрунтованою до стягнення є сума страхового відшкодування у розмірі 64 993, 50 грн., яка розраховано наступним чином: 195 000, 00 грн. (страхова сума, виплачена на підставі страхового акту № 121/04-КСРМС від 23.04.2012) х 33, 33 %.

Таким чином, беручи до уваги все вищевикладене апеляційний суд вважає вірним висновок суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача частки страхового відшкодування в розмірі 64 993,50 грн.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно частини 2 ст. 34 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

З урахуванням наведеного вище, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що доводи Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Брокбізнес", викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків господарського суду першої інстанції, а тому господарський суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, належним чином дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим рішення Господарського суду міста Києва від 13.08.2015 у справі № 910/11871/15 підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги у зв'язку з відмовою в її задоволенні на підставі ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 49, 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Брокбізнес" на рішення Господарського суду міста Києва від 13.08.2015 у справі № 910/11871/15 -залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 13.08.2015 у справі № 910/11871/15 - залишити без змін.

3. Матеріали справи № 910/11871/15 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова апеляційного господарського суду набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційного господарського суду може бути оскаржено до Вищого господарського суду України у порядку та строки, передбачені Господарським процесуальним кодексом України.

Головуючий суддя Є.Ю. Шаптала

Судді І.М. Скрипка

С.А. Гончаров