ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"03" листопада 2015 р. Справа № 926/1392/15

За позовом публічного акціонерного товариства Дельта Банк в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації ПАТ Дельта Банк ОСОБА_1, м.Київ

до приватного підприємства Флеш АЗС, м.Сторожинець Чернівецької області

третя особа без самостійних вимог на предмет спору 1 дочірнє підприємство ОСОБА_2 Захід Сервіс, м.Сторожинець Чернівецької області

третя особа без самостійних вимог на предмет спору 2 - Національний банк України, м.Київ

про звернення стягнення на предмет іпотеки

Суддя Дутка В.В.

Представники сторін:

від позивача ОСОБА_3, довіреність від 02.11.2015р.

від відповідача- не зявився

від третіх осіб - не зявилися

СУТЬ СПОРУ: публічне акціонерне товариство Дельта Банк в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації ПАТ Дельта Банк ОСОБА_1 звернулося з позовом до приватного підприємства Флеш АЗС, третя особа без самостійних вимог на предмет спору дочірнє підприємство ОСОБА_2 Захід Сервіс про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Позов мотивується неналежним виконанням зобовязання по сплаті кредиту, відсотків за користування кредитом та іншої заборгованості в результаті чого виникла заборгованість згідно Кредитного договору від 20.06.2013р. в сумі 445702,59 грн.

Ухвалою від 26.08.2015р. порушено провадження у справі та призначено судове засідання на 21.09.2015р.

15.09.2015р. господарським судом Чернівецької області отримано клопотання позивача про проведення судових засідань у справі №926/1392/15 в режимі відеоконференції, визначити суд, що відповідатиме за проведення відеоконференції під час вказаного судового розгляду господарський суд міста Києва. Своє клопотання позивач обґрунтовує відсутністю додаткових коштів для відрядження своїх представників.

Ухвалою від 15.09.2015р. клопотання позивача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції задоволено.

Розгляд справи неодноразово відкладався, востаннє ухвалою від 05.10.2015р. залучено Національний банк України в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, розгляд справи відкладений на 03.11.2015р.

У судовому засіданні 03.11.2015р. представник позивача просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представники відповідача, третіх осіб у судове засідання не зявилися. Поштові конверти, які направлялися на адреси відповідача, третьої особи 1 зазначених у позовній заяві, а саме: вул. Чернівецька, 52-А, м. Сторожинець та вул. Косівська, 2, м.Сторожинець повернувся з відміткою, за зазначеною адресою не проживає.

Відповідач відзив на позов не подав.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої ст. 64 та ст. 87 Господарського процесуального кодексу України. За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору. (Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції»)

Враховуючи, що сторони були належним чином повідомлені про судове засідання та те, що реалізація норми ст. 38 Господарського процесуального кодексу України щодо витребування господарським судом у сторін документів і матеріалів, необхідних для вирішення спору, безпосередньо залежить від суб'єктивної реалізації сторонами їх диспозитивного права подавати та витребовувати через суд докази, а також враховуючи положення п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, який визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, господарський суд вважає, що судом в межах наданих повноважень створені належні умови для надання сторонами доказів та вважає за можливе розглядати справу за наявними у справі документами.

Заслухавши представника позивача, розглянувши матеріали справи, оцінивши докази, суд встановив таке.

20.06.2013р. між публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та дочірнім підприємством «ОСОБА_2 Захід Сервіс» укладено договір кредиту №КЮ-ВКЛ-2017665.

Відповідно до п.1.1.1. кредитного договору кредитор відкрив позичальнику відновлювальну кредитну лінію та надав кредитний транш у розмірі 230679,12 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 27,99 % річних та кінцевим терміном повернення 19.06.2016р.

Згідно п. 1 додаткового договору №1 до кредитного договору №КЮ-ВКЛ-2017665 від 02.09.2013р. у випадку невиконання позичальником будь-якого з зобовязань, передбачених п.3.3.16 договору процентна ставка за користування кредитом встановлюється в розмірі 32,99 % річних.

Відповідно до п.2.2.1. кредитного договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється у валюті кредиту щомісячно, в останній робочий день поточного місяця та в день кінцевого повернення заборгованості за кредитом.

Пунктом 4.1. кредитного договору встановлено, що у випадку прострочення позичальником строків сплати процентів, комісій, а також прострочення строків повернення кредиту, визначених договором, позичальник сплачує кредитору пеню із розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період прострочення від простроченої суми за кожен день прострочення.

Позичальник не виконує належним чином взяті на себе зобовязання по сплаті кредиту, відсотків за користування кредитом та іншої заборгованості, в результаті чого виникла прострочена заборгованість за кредитним договором в сумі 445702,59 грн., з них сума заборгованості за кредитом строкова -91650,00 грн., сума заборгованості за простроченим кредитом 139029,12 грн., сума заборгованості за процентами строковими 5837,89 грн., сума заборгованості за процентами простроченими 99407,29 грн., розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту 21821,22 грн., розмір пені за несвоєчасне повернення процентів 16000,70 грн., сума трьох відсотків річних від суми простроченого кредиту 1721,02 грн., сума трьох відсотків річних від суми прострочених процентів 1235,35 грн., сума штрафу 69000,00 грн.

Згідно з частиною 1 статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частини 2 цієї ж статті до відносин за кредитним договором застосовуються положення про позику, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до частини 1 статті 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Частиною 1 статті 1049 Цивільного кодексу України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується із положеннями статтей 525, 526 Цивільного кодексу України, якими передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина 1 статті 612 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У відповідності до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно зі ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 2 ст. 551 Цивільного кодексу України визначено, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Статтею 536 Цивільного кодексу України визначено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Статтею 546 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою. Одним із видів неустойки є пеня, яка обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

У сфері господарювання згідно з ч. 2 ст. 217 та ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, застосовуються господарські санкції, зокрема, штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Враховуючи викладене, позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за договором, розмір якої станом на 28.07.2015 року становить 445702,59 грн., з них сума заборгованості за кредитом строкова -91650,00 грн., сума заборгованості за простроченим кредитом 139029,12 грн., сума заборгованості за процентами строковими 5837,89 грн., сума заборгованості за процентами простроченими 99407,29 грн., розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту 21821,22 грн., розмір пені за несвоєчасне повернення процентів 16000,70 грн., сума трьох відсотків річних від суми простроченого кредиту 1721,02 грн., сума трьох відсотків річних від суми прострочених процентів 1235,35 грн., сума штрафу 69000,00 грн. підлягають задоволенню у повному обсязі.

У якості забезпечення виконання зобовязань за Кредитним договором між публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та приватним підприємством «Флеш АЗС» укладений іпотечний договір від 20.06.2013р., посвідчений 20.06.2013р. приватним нотаріусом Сторожинецького районного нотаріального округу Чернівецької області ОСОБА_4 та зареєстрований в реєстрі за №1462.

Згідно п.2.1 іпотечного договору іпотекодавець з метою забезпечення належного виконання позичальником зобовязання, що випливає з кредитного договору, передає, а іпотекодержатель приймає в іпотеку в порядку і на умовах, визначених цим договором, належне йому на праві власності нерухоме майно, а саме: нежитлова будівля загальною площею 354,30 кв.м., що складається з будівлі станції діагностики автомобілів літ. «А-ІІ», загальною площею 271,60 кв.м., ганок літ. «а», ганок літ. «а2», гараж літ. «Б» загальною площею 82,70 кв.м., огорожа №1, замощення І, огорожа №2,3, розташовані за адресою: Чернівецька область, Сторожинецький район, місто Сторожинець, вул. Косівська, буд. 2 А.

Згідно частини 1 статті 575 Цивільного кодексу України, іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку»: іпотекодавець - особа, яка передає в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання власного зобов'язання або зобов'язання іншої особи перед іпотекодержателем. Іпотекодавцем може бути боржник або майновий поручитель; майновий поручитель - особа, яка передає в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання зобов'язання іншої особи-боржника; іпотекодержатель - кредитор за основним зобов'язанням.

Відповідно до частини 6 статті 3 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки.

За приписами частини 1 статті 7 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. А також, якщо інше не встановлено законом або іпотечним договором, іпотекою також забезпечуються вимоги іпотекодержателя щодо відшкодування: витрат, пов'язаних з пред'явленням вимоги за основним зобов'язанням і зверненням стягнення на предмет іпотеки; витрат на утримання і збереження предмета іпотеки; витрат на страхування предмета іпотеки; збитків, завданих порушенням основного зобов'язання чи умов іпотечного договору (частина 3 статті 7 вказаного Закону).

Згідно частин 1, 3, 4 статті 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Якщо предметом іпотеки є два або більше об'єкти нерухомого майна, стягнення звертається в обсязі, необхідному для повного задоволення вимог іпотекодержателя.

Відповідно до ч. 1 ст. 37 Закону України «Про іпотеку», іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності.

Згідно зі статті 590 Цивільного кодексу України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом.

Загальна заставна вартість предмету іпотеки за погодженням сторін становить 825920,00 грн.

Позивачем доведено та відповідачем не спростовано те, що одним із способів звернення стягнення на предмет іпотеки є набуття позивачем права власності на нього, що передбачено та ст.ст. 33, 36, ч. 1 ст. 37 Закону України «Про іпотеку».

Суд погоджується з позицією позивача, що передбачений ст. 37 Закону України «Про іпотеку» договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору, повинні відповідати загальним положенням про договір, установленим розділом II книги п'ятої ЦК України. При дотриманні цих умов іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки з дотриманням умов звернення стягнення та порядку реалізації, передбачених Законом України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрації обтяжень». Таким чином, у разі встановлення такого способу звернення стягнення у договорі іпотекодержатель на підставі ч. 2 ст. 16 ЦК України має право вимагати застосування його судом.

Одночасно судом береться до уваги, що виходячи з положень частини другої статті 16 ЦК України, частини третьої статті 33, статті 36, частини першої статті 37 Закону України «Про іпотеку» не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов'язань за рішенням суду, оскільки цими нормами передбачено задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, яке ототожнюється зі способом звернення стягнення, якщо такий спосіб передбачено іпотечним договором.

Цієї ж правової позиції дотримується Верховний суд України в постанові від 11.12.2013 року по справі № 6-124цс13.

З огляду на зазначене та приймаючи до уваги факт невиконання відповідачем своїх зобов'язань за договором, враховуючи положення іпотечного договору, укладеного між позивачем та відповідачем у справі, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги про стягнення 445702,59 грн. заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки є доведеними, обґрунтованими, відповідачем не спростованими, а відтак підлягають задоволенню.

В свою чергу, вимога позивача про визнання за ним права власності на нежитлову будівлю загальною площею 354,30 кв.м., що складається з будівлі станції діагностики автомобілів літ. «А-ІІ», загальною площею 271,60 кв.м., ганок літ. «а», ганок літ. «а2», гараж літ. «Б» загальною площею 82,70 кв.м., огорожа №1, замощення І, огорожа №2,3, розташовані за адресою: Чернівецька область, Сторожинецький район, місто Сторожинець, вул. Косівська, буд. 2 А, задоволенню не підлягає, оскільки судом вже здійснено захист права позивача шляхом набуття у власність наведеного майна в рахунок погашення заборгованості за договором, у зв'язку з чим право власності позивача на вказану нежитлову будівлю набуто у порядку, встановленому іпотечним договором та узгоджується з приписами Закону України «Про іпотеку», а тому повторне визнання за ним права власності є безпідставним.

У звязку з наведеним вище позовні вимоги в частині визнання права власності за публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» на предмет іпотеки, що належить на праві власності приватному підприємству «Флеш АЗС» задоволенню не підлягають.

Судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в доход бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору (ч. 3 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України).

Враховуючи, що відповідач не звільнений від сплати судового збору згідно ст. 5 Закону України «Про судовий збір» витрати по сплаті судового збору, відповідно до статей 44, 49 ГПК України, покладаються судом на відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 33, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України

В И Р І Ш И В :

1.Позов задовольнити частково.

2.Звернути стягнення в рахунок погашення заборгованості приватного підприємства «Флеш АЗС» (59000, Чернівецька область, м.Сторожинець, вул. Чернівецька, буд. 52-А, код 35606049), перед публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» (01133, м. Київ, вул. Щорса, 36-Б, код 34047020), за договором кредиту №КЮ-ВКЛ-2017665 від 20.06.2013 року, яка станом на 28.07.2015 року становить 445702,59 грн., з них сума заборгованості за кредитом строкова -91650,00 грн., сума заборгованості за простроченим кредитом 139029,12 грн., сума заборгованості за процентами строковими 5837,89 грн., сума заборгованості за процентами простроченими 99407,29 грн., розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту 21821,22 грн., розмір пені за несвоєчасне повернення процентів 16000,70 грн., сума трьох відсотків річних від суми простроченого кредиту 1721,02 грн., сума трьох відсотків річних від суми прострочених процентів 1235,35 грн., сума штрафу 69000,00 грн. на предмет іпотеки за іпотечним договором від 20.06.2013 року, який зареєстрований у реєстрі за №1462, шляхом визнання права власності за публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» (01133, м. Київ, вул. Щорса, 36-Б, код 34047020), на предмет іпотеки - нежитлову будівлю загальною площею 354,30 кв.м., що складається з будівлі станції діагностики автомобілів літ. «А-ІІ», загальною площею 271,60 кв.м., ганок літ. «а», ганок літ. «а2», гараж літ. «Б» загальною площею 82,70 кв.м., огорожа №1, замощення І, огорожа №2,3, розташовані за адресою: Чернівецька область, Сторожинецький район, місто Сторожинець, вул. Косівська, буд. 2 А.

3.В іншій частині в позові відмовити.

4.Стягнути з приватного підприємства «Флеш АЗС» (59000, Чернівецька область, м.Сторожинець, вул. Чернівецька, буд. 52-А, код 35606049) в доход Державного бюджету судовий збір у сумі 8914,05 грн. (отримувач коштів ГУДКУ у м. Чернівці, код отримувача 37978173, банк отримувача ГУДКСУ у Чернівецькій області, код банку 856135, рахунок отримувача 3002, код класифікації доходів бюджету 22030001, призначення платежу: судовий збір, господарський суд Чернівецької області, код 03500074, пункт 2.1.).

Повне рішення складено 06.11.2015р.

Суддя В.В.Дутка