РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.11.2015Справа №910/25222/15

За позовом Приватної Науково-виробничої фірми "Скала"
до Публічного акціонерного товариства «Київенерго»
про визнання недійсними та скасування актів від 06.08.2015

Суддя Грєхова О.А.

Представники сторін:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: Савчук Л.А. - представник за довіреністю.

СУТЬ СПОРУ:

Приватна Науково-виробнича фірма "Скала" звернулась до Господарського суду міста Києва з позовом про визнання повністю недійсними та скасування актів Публічного акціонерного товариства «Київенерго» від 06.08.2015.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.09.2015 порушено провадження у справі №910/25222/15 та призначено її до розгляду в судовому засіданні на 02.11.2015.

Представник відповідача в судовому засіданні 02.11.2015 проти позовних вимог заперечив у повному обсязі, а також подав письмовий відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що провадження в частині позовних вимог щодо визнання недійсним акту про не допуск від 10.06.2015 підлягає припиненню, оскільки даний акт був предметом розгляду у справі №910/19255/15. З приводу актів від 06.08.2015 наголошує на тому, що позивачем не надано доказів, як б свідчили про невідповідність цих актів вимогам чинного законодавства.

Позивач в засідання господарського суду не з'явився, про причини неявки суду не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином.

Відповідно до п. 3.9. постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Зважаючи на те, що неявка представника позивача в судове засідання не перешкоджає всебічному, повному та об'єктивному розгляду всіх обставин справи, суд вважає за можливе розглянути справу без його участі.

Розглянувши в судовому засіданні 02.11.2015 заяву відповідача про припинення провадження у справі, в частині позовних вимог щодо визнання недійсним акту про не допуск від 10.06.2015, суд дійшов висновку про відмову в її задоволенні, оскільки предметом розгляду даної справи є акт про не допуск від 06.08.2015 та акт про порушення №38137 від 06.08.2015.

На виконання вимог ст. 81-1 Господарського процесуального кодексу України складено протоколи судових засідань, які долучено до матеріалів справи.

Відповідно до ст. 82 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

У судовому засіданні 02.11.2015 відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, на яких ґрунтується позов, заслухавши пояснення представників сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

30.10.2003 між Приватною науково-виробничою фірмою "Скала" (надалі - позивач, споживач) та Публічним акціонерним товариством "Київенерго" (надалі - відповідач, енергопостачальна компанія) було укладено Договір про постачання електричної енергії №3510618, відповідно до умов якого енергопостачальна організація зобов'язується постачати електричну енергію відповідно до умов договору, а споживач зобов'язується своєчасно здійснювати оплату електричної енергії за тарифами, що регулюються згідно з умовами, визначеними у ліцензії на постачання електричної енергії та в разі зміни публікуються у пресі, виконує інші умови, визначені договором та додатками до нього, які є невід'ємною частиною (п. 1.1. договору).

За результатами проведеної представниками Публічного акціонерного товариства "Київенерго" перевірки було складено акт про не допуск б/н від 06.08.2015, яким встановлено, що споживачем порушені норми діючого законодавства в галузі електроенергетики ст. 26 Закону України «Про електроенергетику», п. 10.2. «Правил користування електричною енергією» в частині не допуску постачальника електричної енергії та/або електропередавальної організації до розрахункових засобів обліку електричної енергії, не допуску представників постачальника електричної енергії для проведення технічної перевірки засобів обліку, контролю за рівнем споживання електричної енергії/потужності, для виконання відключення та обмеження споживання електроенергії споживачу/субспоживачу, а також для опломбування відключеного обладнання згідно наданої вимоги.

Крім того, 06.08.2015 Публічним акціонерним товариством "Київенерго" складено акт про порушення №38137, відповідно до якого споживач при користуванні електричною енергією за адресою: вул. Луначарського, 24, м. Київ, порушив вимоги статей 26, 27 Закону України «Про електроенергетику», п. 10.2. «Правил користування електричною енергією», п.п. 6.40, 10.2. ПКЕЕ - самовільне підключення струмоприймачів до електричної мережі без дозволу електропередавальної організації після відключення

Не погоджуючись з актами ПАТ "Київенерго" від 06.08.2015, позивач звернувся до суду з даним позовом про визнання їх повністю недійсними та їх скасування.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 26 Закону України "Про електроенергетику" та п. 5.1 Правил користування електричною енергією, затверджених Постановою Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України від 31.07.1996 №28 (далі - ПКЕЕ), споживання електроенергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником.

За приписами п. 10.2. ПКЕЕ споживач електричної енергії зобов'язаний, зокрема, забезпечити безперешкодний доступ постачальника електричної енергії та/або електропередавальної організації до розрахункових засобів обліку електричної енергії, що встановлені на об'єктах споживача для візуального або автоматизованого зняття показів розрахункових засобів обліку.

Згідно з п. 6.40 ПКЕЕ у разі виявлення представниками електропередавальної організації або представниками постачальника електричної енергії пошкоджень чи зриву пломб, установлених у місцях, вказаних в акті про пломбування, або пошкоджень відбитків тавр на цих пломбах, пошкодження розрахункових засобів обліку, явних ознак втручання в параметри розрахункових засобів (систем) обліку з метою зміни їх показів перерахунок обсягу електричної енергії, який підлягає оплаті, здійснюється відповідно до Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, затвердженої постановою НКРЕ від 04.05.2006 року №562, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 04.07.2006 року за №782/12656.

Пунктом 6.41 Правил користування електричною енергією встановлено, що у разі виявлення під час контрольного огляду або технічної перевірки уповноваженим представником постачальника електричної енергії, від якого споживач одержує електричну енергію, або електропередавальної організації порушень цих Правил або умов договору на місці виявлення порушення у присутності представника споживача оформляється акт порушень.

В акті мають бути зазначені зміст виявленого порушення із посиланням на відповідні пункти цих Правил та вихідні дані, необхідні та достатні для визначення обсягу недоврахованої електричної енергії та/або суми завданих споживачем збитків. За необхідності в акті зазначаються заходи, яких необхідно вжити для усунення допущених порушень.

Акт складається в двох примірниках, один з яких передається або надсилається споживачеві.

Акт підписується представником постачальника електричної енергії (електропередавальної організації) та представником споживача.

У разі відмови споживача підписати акт в ньому робиться запис про відмову. У цьому разі акт вважається дійсним, якщо він підписаний не менше ніж трьома уповноваженими представниками постачальника електричної енергії (електропередавальної організації).

Споживач має право подати пояснення і зауваження щодо змісту акта, які зазначаються в акті, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання.

Акт підписують тільки особи, які брали участь в контрольному огляді або технічній перевірці.

Пунктом 6.42 ПКЕЕ передбачено, що на підставі акта порушень уповноваженими представниками постачальника електричної енергії (електропередавальної організації) під час засідань комісії з розгляду актів про порушення визначаються обсяг недоврахованої електричної енергії та сума завданих споживачем збитків. Рішення комісії оформляється протоколом і набирає чинності з дня вручення протоколу споживачу. Разом з протоколом споживачу надаються розрахунок величини вартості та розрахункові документи для оплати недоврахованої електричної енергії та/або збитків.

Як пояснив в судовому засіданні відповідач, наразі рішення засідання комісії по розгляду акта про порушення №38137 від 06.08.2015 відсутнє.

Відповідно до частини першої статті 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

За змістом ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Способи захисту цивільних прав та інтересів судом передбачені у ст. 16 ЦК України, зокрема одним із таких способів є визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Цією нормою також встановлено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Частина 2 статті 20 Господарського кодексу України серед актів, визнання незаконними яких передбачено ст. 16 ЦК України, як спосіб захисту прав і законних інтересів суб'єктів господарювання та споживачів встановлює, що права та законні інтереси зазначених суб'єктів захищаються, зокрема, шляхом визнання повністю або частково недійсними актів інших суб'єктів, що суперечать законодавству, ущемляють права та законні інтереси суб'єкта господарювання або споживача.

Тобто, за змістом вказаної норми, господарські суди розглядають на загальних підставах справи у спорах про визнання недійсними актів, прийнятих іншими органами, у тому числі, актів господарських товариств, які відповідно до закону чи установчих документів мають обов'язковий характер для учасників правовідносин, що виникають чи припиняються з прийняттям такого акту.

Оскарження акту про порушення Правил користування електричною енергією за своїми ознаками до таких актів не відносяться, оскільки не носять характеру обов'язкового до виконання ненормативних актів, а є лише фіксацією порушення, яке було виявлено при проведенні перевірки дотримання Правил користування електричною енергією. Тому, оскарження як дій лише факту складання такого акта, який не встановлює для споживача будь-яких обов'язків і є різновидом претензії, не передбачено чинним законодавством в якості способу захисту прав.

Зазначені акти можуть бути визнані в якості доказу під час вирішення іншого спору, при вирішенні якого суд зобов'язаний дати оцінку цим актам відповідно до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Вищого господарського суду України від 29.02.2012 у справі №5002-19/3514-2011 та рішенні Верховного Суду України від 30.05.2012 у справі №6-3765вов09.

Згідно зі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Позивач, звернувшись з позовом про визнання повністю недійсними та скасування актів Публічного акціонерного товариства «Київенерго» від 06.08.2015 взагалі не обґрунтував, які саме права та законні інтереси порушують спірні акти.

З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, з покладенням витрат по сплаті судового збору на позивача в порядку ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 43, 32, 33, 34, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

В позові відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання, оформленого відповідно до вимог ст. 84 Господарського процесуального кодексу України і може бути оскаржене в порядку, передбаченому чинним законодавством.

Повне рішення складено: 05.11.15

Суддя О.А. Грєхова