РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.11.2015Справа №910/20356/15

Суддя Плотницька Н.Б., розглянувши справу

за позовомПриватного акціонерного товариства "Європейська страхова компанія"
доПриватного акціонерного товариства "Українська охоронно-страхова компанія"
простягнення 109 039 грн 23 коп.
Представники:
від позивача: Кульчицький О.В. - представник за довіреністю Якубчик С.Є. - представник за довіреністю
від відповідача: Власюк В.В. - представник за довіреністю

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

07.08.2015 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства "Європейська страхова компанія" з вимогами до Приватного акціонерного товариства "Українська охоронно-страхова компанія" про стягнення 109 039 грн 23 коп. заборгованості за договором про загальні умови факультативного перестрахування та ретроцесії № ФП.13-006 від 07.06.2013, в тому числі: 66 496 грн 20 коп. основного боргу, 14 693 грн 29 коп. пені, 781 грн 01 коп. 3 % річних та 27 068 грн 73 коп. інфляційних втрат.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач в порушення норм чинного законодавства України та укладеного сторонами договору про загальні умови факультативного перестрахування та ретроцесії № ФП.13-006 від 07.06.2013 не виконав взяті на себе зобов'язання що виплати страхового відшкодування за ковер-нотом № 06/00001/3/17/11/14 від 20.08.2014, у зв'язку з чим в останнього виникла заборгованість у розмірі 66 496 грн 20 коп., крім того у зв'язку з невиконанням зобов'язань за договором позивачем нараховано 14 693 грн 29 коп. пені, 781 грн 01 коп. 3 % річних та 27 068 грн 73 коп. інфляційних втрат.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.08.2015 порушено провадження у справі № 910/20356/15, розгляд справи призначений на 14.09.2015.

27.08.2015 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

10.09.2015 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшли документи на виконання вимог ухвали суду.

11.09.2015 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.09.2015 розгляд справи відкладено на 15.10.2015, у зв'язку з неявкою представника відповідача у судове засідання та не виконання сторонами вимог ухвали суду.

22.09.2015 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшло клопотання про ознайомлення з матеріалами справи.

02.10.2015 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшло клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

02.10.2015 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшли документи на виконання вимог ухвали суду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.10.2015 продовжено строк розгляду справи на п'ятнадцять днів.

У відповідності до статті 77 Господарського процесуального кодексу України, для дослідження та оцінки доказів по справі у судовому засіданні 15.10.2015 оголошено перерву до 21.10.2015.

16.10.2015 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшло клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

19.10.2015 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшли додаткові пояснення.

У відповідності до статті 77 Господарського процесуального кодексу України, для дослідження та оцінки доказів по справі у судовому засіданні 21.10.2015 оголошено перерву до 03.11.2015.

03.11.2015 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшли додаткові пояснення.

У судове засідання 03.11.2015 з'явились представники сторін та надали пояснення по суті справи.

У судовому засіданні 03.11.2015 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши надані суду докази, суд

ВСТАНОВИВ:

07.06.2013 між Приватним акціонерним товариством "Українська охоронно-страхова компанія" та Приватним акціонерним товариством "Європейська страхова компанія" укладено договір № ФП.13-006 про загальні умови факультативного перестрахування та ретроцесії, предметом якого є основоположні та загальні умови перестрахування та ретроцесії страхових ризиків, що взаємно передають та приймаються сторонами на факультативній (необов'язковій) основі, а також основні взаємні права і обов'язки сторін, пов'язані з передачею та прийняття страхових ризиків в перестрахування або ретроцесію.

Предметом перестрахування за цим договором є ризик виконання частини своїх зобов'язань перестраховиком та укладеному перестрахувальником як страховиком (перестрахувальником) основному договору страхування, співстрахування або перестрахування (пункту 1.6. договору про загальні умови факультативного перестрахування).

Відповідно до пункту 1.7. договору про загальні умови факультативного перестрахування на підставі та на умовах даного договору сторони укладають конкретні договори перестрахування. Конкретні договори перестрахування укладають окремо за кожним страховим ризиком та предметом або за групою страхових ризиків та предметів.

Згідно з пунктом 4.1 договору про загальні умови факультативного перестрахування під відповідальністю перестраховика (перестраховою відповідальністю, перестраховим захистом) розуміється обов'язок перестраховика виплатити страхове відшкодування в частині та на умовах, передбачених договором перестрахування, при настанні страхового випадку по первинному договору страхування. Такий обов'язок поширюється на всі страхові випадки по первинному договору страхування, до відбулися в період дії пов'язаного з ним договору перестрахування, якщо інше не обумовлено в договорі перестрахування.

Відповідальність перестраховика по договору перестрахування, якщо він згоден прийняти запропонований страховий ризик, починається з моменту підписання договору перестрахування, якщо в договорі перестрахування не передбачений інший термін початку відповідальності перестраховика або інша умова стосовно початку відповідальності (пункт 4.2 про загальні умови факультативного перестрахування).

20.08.2014 між Приватним акціонерним товариством "Європейська страхова компанія" (перестрахувальник за договором) та Приватним акціонерним товариством "Українська охоронно-страхова компанія" (перестраховик за договором) підписано ковер-нот № 06/00001/3/17/11/14 (договір перестрахування), відповідно до умов якого, було перестраховано ризики за договором страхування № 06/00001/3/17/11/14 від 13.01.2014 (автомобіль Mazda 6, реєстраційний номер НОМЕР_1, об'єм двигуна 2000 куб.см., № кузова JMZGH12F701475575, рік випуску 2011) повного каско, зокрема незаконне заволодіння транспортним засобом (під незаконним заволодінням транспортним засобом слід розуміти вчинене умисно, з будь-якою метою протиправне вилучення будь-яким способом транспортного засобу у власника чи користувача всупереч їх волі. Викрадення виключно на території України). Термін перестрахування з 20.08.2014 по 13.01.2015. Відповідальність перестраховика складає 70 000 грн 00 коп., що становить 36,84 % від загальної страхової суми. Франшиза - 5.0 %.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно з частиною 1 статті 987 Цивільного кодексу України за договором перестрахування страховик, який уклав договір страхування, страхує в іншого страховика (перестраховика) ризик виконання частини своїх обов'язків перед страхувальником.

Відповідно до статті 12 Закону України "Про страхування" перестрахування - це страхування одним страховиком (цедентом, перестрахувальником) на визначених договором умовах ризику виконання частини своїх обов'язків перед страхувальником у іншого страховика (перестраховика) резидента або нерезидента, який має статус страховика або перестраховика, згідно з законодавством країни, в якій він зареєстрований.

Отже, у разі настання страхового випадку у перестраховика виникають певні зобов'язання, зокрема, виплатити свою частину страхового відшкодування. У свою чергу у перестрахувальника теж виникають зобов'язання.

Договір перестрахування за своєю суттю є договором страхування, що укладається між спеціальними суб'єктами і об'єктом якого є ризик виконання частини своїх обов'язків перед страхувальником у іншого страховика, а тому до такого договору мають застосовуватись загальні положення про договір страхування.

Відповідно до повідомлення № 136 від 07.11.2014 позивач повідомив відповідача про настання події, що має ознаки страхового випадку, а саме викрадення транспортного засобу Mazda 6, реєстраційний номер НОМЕР_1, застрахованого Приватним акціонерним товариством "Європейська страхова компанія" за договором добровільного страхування наземного транспорту "Каско" № 06/00001/3/17/11/14 від 13.01.2014 та переданого в перестрахування Приватному акціонерному товариству "Українська охоронно-страхова компанія" за ковер-нотом № 06/00001/3/17/11/14 від 20.08.2014.

Згідно з пунктом 11.15 договору добровільного страхування наземного транспорту "Каско" № 06/00001/3/17/11/14 від 13.01.2014 у разі незаконного заволодіння транспортним засобом виплата страхового відшкодування, проводиться таким чином: якщо до єдиного реєстру досудового розслідування внесено відомості про кримінальне правопорушення ("Незаконного заволодіння") виплата провадиться у розмірі 30 % страхового відшкодування, а решта страхового відшкодування виплачується після: зупинення досудового розслідування; закінчення досудового розслідування шляхом закриття кримінального провадження за обставинами передбаченими у п.п 2, 4, 5 ч. 1 та п.п. 1 ч. 2 ст. 284 Кримінального процесуального кодексу України; звернення прокурора до суду з клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності; набрання законної сили вироком суду.

Як вбачається з витягу з кримінального провадження № 0009886 07.11.2014 до ЄРДР внесено відомості про кримінальне правопорушення (ч. 2 ст. 289 КК УКраїни), а саме незаконне заволодіння транспортним засобом Mazda 6, реєстраційний номер НОМЕР_1.

Згідно з страховим актом № 16/14 від 09.12.2014 подію щодо незаконного заволодіння транспортним засобом Mazda 6, реєстраційний номер НОМЕР_1, визнання страховою та прийнято рішення щодо виплати страхувальнику 54 150 грн 00 коп., що складає 30 % від загальної суми страхового відшкодування.

Позивачем на адресу відповідача було направлено лист № 144 від 18.12.2014 на виплату частки страхового відшкодування в розмірі 19 948 грн 86 коп. на умовах перестрахування. До даної заяви були додані всі матеріали страхової справи необхідні для прийняття рішення.

Згідно з страховим актом № 01/15 від 23.01.2015 з урахуванням постанови про закриття кримінального провадження № 0009886 від 05.12.2014 прийнято рішення щодо виплати страхувальнику 126 350 грн 00 коп., що складає 70 % від загальної суми страхового відшкодування.

Позивачем на адресу відповідача було направлена лист № 4 від 17.02.2015 на виплату частки страхового відшкодування в розмірі 46 547 грн 34 коп. на умовах перестрахування. До даної заяви були додані всі матеріали страхової справи необхідні для прийняття рішення.

Відповідно до пункту 7.2. договору про загальні умови факультативного перестрахування при настанні страхового випадку, передбаченого первинним договором страхування і договором перестрахування, перестраховик, за умови відсутності запитань, що повинні бути оформлень направлені у відповідності до пункту 7.4. даного договору, виплачує перестрахувальнику (або за дорученні перестрахувальника страхувальнику або вигодонабувачу) частину страхового відшкодування, яка відповідає його частці (обсягу) відповідальності за договором перестрахування, протягом 15 робочих днів після одержання від перестрахувальника листа-вимоги на виплату страхового відшкодування з розрахунком частки перестраховика у збитку, та наступного комплекту копій документів: повідомлення страхувальника про настання страхового випадку; заяви на виплату страхового відшкодування; договору страхування; офіційного висновку з описанням всіх обставин випадку, який видається установою, до компетенції якої належить розгляд даного випадку (довідки ДАІ про ДТП із зазначенням винної особи, довідки правоохоронних органів про протиправні дії, акту пожежно-технічної експертизи про причини пожежі, довідки з метереологічної або сейсмологічної служби про стихійне лихо і Т.П.); страхового акту; експертного висновку щодо розміру збитку, якого було завдано внаслідок настання страхового випадку, якщо такий висновок було зроблено; рахунку (кошторису) на відновлювальні роботи в тому випадку, якщо за умовами первинного Договору страхування розмір збитку визначається на підставі такого рахунку; документів, які підтверджують витрати перестрахувальника, пов'язані з врегулюванням збитку; платіжного доручення з позначкою обслуговуючого банку про списання коштів із розрахункового рахунку або видаткового касового ордеру про оплату перестрахувальником страхового відшкодування (якщо в договорі перестрахування не передбачено застереження про "касовий збиток"). Сторони погоджуються, що перелік документів, що надається Перестраховику, не може бути більшим, ніж зазначено в Правилах страхування та/чи в оригінальному договорі страхування.

Згідно з пунктом 7.3 договору про загальні умови факультативного перестрахування перестраховик вправі вимагати від перестрахувальника інші документи, що підтверджують розмір завданих збитків внаслідок настання страхового випадку за умови наявності таких документів у розпорядженні перестрахувальника. Відповідна вимога повинна бути заявлена письмово протягом 15 робочих днів із дня надання перестрахувальником документів, вказаних в пункті 7.2. цього договору. Перелік документів, що запитуються додатково, не може бути ширше переліку документів, передбаченого правилами страхування страховика та оригінальним договором страхування.

Положеннями пункту 7.4 договору про загальні умови факультативного перестрахування у разі якщо протягом 15 робочих днів з дня надання перестрахувальником переліку документів, передбачених пунктом 7.2 цього договору, перестраховик не направить перестрахувальнику письмову вимогу про надання додаткових документів, вважається, що надані перестрахувальником документи є достатніми для прийняття рішення перестраховиком про виплату своєї частки страхового відшкодування та здійснення виплати, а перестраховик не має права у подальшому посилатись на недостатність наданих документів та/або вимагати додаткові документи.

Матеріалами справи підтверджується, що відповідачем у встановлений договором п'ятнадцятиденний термін не направляв позивачу запит про надання додаткових документів.

Відповідно до пункту 3.3.1. договору про загальні умови факультативного перестрахування перестраховик зобов'язаний перерахувати перестрахувальнику свою частку страхового відшкодування, розмір якого розрахований відповідно до умов цього договору і договору перестрахування, у термін та на умовах, обумовлених в розділі 7 цього договору, якщо інше не передбачено в договорі перестрахування.

Судом встановлено, що відповідач в порушення умов договором про загальні умови факультативного перестрахування та ретроцесії № ФП.13-006 від 07.06.2013, ковер-ноту № 06/00001/3/17/11/14К від 20.04.2015 та норм чинного законодавства, не виконав взяті на себе зобов'язання по сплаті частки страхового відшкодування у розмірі 66 496 грн 20 коп., що складає 36,84 % від загальної страхової суми, у зв'язку з чим в останнього виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 66 496 грн 20 коп.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Зазначене також кореспондується зі статтями 525, 526 Цивільного кодексу України відповідно до яких зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 34 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Посилання відповідача на наявність підстав для відмови позивачу у виплаті частки страхового відшкодування за договором перестрахування, у зв'язку з прихованням інформації, що безпосередньо впливають на ступінь, оскільки позивачем не було повідомлено відповідача про факт втрати страхувальником за договором добровільного страхування наземного транспорту "Каско" № 06/00001/3/17/11/14 від 13.01.2014 свідоцтва про реєстрацію застрахованого транспортного засобу, не заслуговують на увагу, з огляду на те, що відповідачем не надано доказів в підтвердження того, що позивачу було відомо про даний факт. Крім того, в матеріалах справи наявні докази направлення відповідачу комплекту копій документів, необхідних для виплати частки страхового відшкодування, що також не заперечується відповідачем.

Судом не можуть бути прийняті в якості належних доказів листи № 173 від 14.01.2015 та №1365 від 12.02.2015, оскільки відповідачем не надано доказів в підтвердження факту їх направлення позивачу.

Твердження відповідача щодо наявності в останнього права на відмову у виплаті частки страхового відшкодування, у зв'язку з тим, що виплата позивачем страхового відшкодування за договором добровільного страхування наземного транспорту "Каско" № 06/00001/3/17/11/14 від 13.01.2014 є компромісним збитком за договором про загальні умови факультативного перестрахування, не приймаються судом до уваги, оскільки відповідачем не надано суду доказів в підтвердження того, що виплата позивачем страхового відшкодування за договором добровільного страхування відноситься до компромісного збитку.

З огляду на вищенаведене та встановленням факту невиконання відповідачем обов'язку зі сплати коштів за договором про загальні умови факультативного перестрахування та ретроцесії № ФП.13-006 від 07.06.2013 та ковер-нотом № 06/00001/3/17/11/14К від 20.04.2015 та факту наявності заборгованості у розмірі 66 496 грн 20 коп., вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості підлягають задоволенню у розмірі 66 496 грн 20 коп.

У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов'язань, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь 14 693 грн 29 коп. пені, 27 068 грн 73 коп. інфляційних втрат та 781 грн 01 коп. 3 % річних.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання (частина 1 статті 230 Господарському кодексі України).

Згідно з статтею 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

У відповідності до частини 2 статті 551 Цивільного кодексу України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі. Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Нормами статті 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" встановлено, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно пунктом 11.2. договору про загальні умови факультативного перестрахування якщо сторонами не були дотримані терміни проведення платежів та інше не було передбачено умовами цього договору та договорів перестрахування, то сторона, що допустила порушення термінів розрахунків, сплачує іншій стороні пеню в розмірі 0,2% від простроченої суми за кожний день прострочення, але розмір пені не може перевищувати 50% від суми несплаченого або невчасно сплаченого платежу.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд зауважує, що передбачене законом право кредитора вимагати стягнення боргу враховуючи індекс інфляції та відсотків річних є способом захисту майнових прав та інтересів кредитора, сутність яких складається з відшкодування матеріальних втрат кредитора та знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів, а також отримання компенсації (плати) від боржника за користування ним грошовими коштами, які належать до сплати кредитору.

Дії відповідача є порушенням умов договору, що є підставою для застосування відповідальності (нарахування пені) відповідно до пунктів 11.2 договору та захисту майнових прав та інтересів позивача відповідно до норм статті 625 Цивільного кодексу України.

Судом враховано викладене у пункті 1.12 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року N 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань", а саме те, що з огляду на вимоги частини першої статті 4-7 і статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд має з'ясовувати обставини, пов'язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв'язку з порушенням грошового зобов'язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов'язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

Судом перевірено розрахунки позивача та встановлено їх правильність та відповідність вимогам умов договору та чинного законодавства.

Заперечення відповідача щодо нарахування пені, інфляційних втрат та 3 % річних, у зв'язку з тим, що не передбачено застосування статті 625 Цивільного кодексу України до деліктних правовідносин, які виникли між потерпілим і страховою компанію, не приймаються судом до уваги, оскільки між сторонами у справі виникли відносини, щодо виконання грошових зобов'язань за договором про загальні умови факультативного перестрахування та ретроцесії № ФП.13-006 від 07.06.2013.

З огляду на вищенаведене та доведення факту невиконання грошового зобов'язання за договором про загальні умови факультативного перестрахування та ретроцесії № ФП.13-006 від 07.06.2013 та ковер-нотом № 06/00001/3/17/11/14К від 20.04.2015, вимоги позивача про стягнення з відповідача 14 693 грн 29 коп. пені, 27 068 грн 73 коп. інфляційних втрат та 781 грн 01 коп. 3 % річних. підлягають задоволенню у повному обсязі за розрахунком позивача.

Згідно з частиною 1 статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 43, ч. 1 ст. 49, ст.ст. 82, 82-1, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Українська охоронно-страхова компанія" (03056, м. Київ, вул. Борщагівська, буд. 145, ідентифікаційний код 23734213) на користь Приватного акціонерного товариства "Європейська страхова компанія" (03061, м. Київ, вул. Постова, буд. 56, ідентифікаційний код 32825387) 66 496 (шістдесят шість тисяч чотириста дев'яносто шість) грн 20 коп. основного боргу, 14 693 (чотирнадцять тисяч шістсот дев'яносто три) грн 29 коп. пені, 781 (сімсот вісімдесят одна) грн 01 коп. 3 % річних та 27 068 (двадцять сім тисяч шістдесят вісім) грн 73 коп. інфляційних втрат, а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 180 (дві тисячі сто вісімдесят) грн 78 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до частини 5 статті 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду шляхом подання, протягом 10 днів з дня складання повного рішення, апеляційної скарги через Господарський суд міста Києва.

Повне рішення складено: 09.11.2015

Суддя Н.Б. Плотницька