РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.10.2015Справа №910/17311/15

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Видавничий дім "Медіа-ДК"

До Товариства з обмеженою відповідальністю "Медіа Прес Сервіс"

Про стягнення 18 104,00 грн.

Суддя Прокопенко Л.В.

Представники:

Від позивача Ляшко К.О. - представник

Від відповідача не з?явився

Суть спору:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Видавничий дім "Медіа-ДК" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Медіа Прес Сервіс" про стягнення 18 104,00 грн.

Ухвалою суду від 09.07.2015 за зазначеною вище позовною заявою порушено провадження у справі № 910/17311/15 та призначено розгляд справи на 07.08.2015.

05.08.2015 відділом діловодства суду отримано від представника позивача клопотання про відкладення розгляду справи.

В судове засідання 07.08.2014 представники сторін не з'явились.

Ухвалою суду від 07.08.2015 відкладено розгляд справи на 13.10.2015.

В судове засідання 13.10.2015 представник позивача з'явився, надав суду додаткові документи по справі, просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В судове засідання 13.10.2015 представник відповідача не з'явився, вмотивованих заяв та клопотань до суду не направив.

В судовому засіданні 13.10.2015 оголошено вступну та резолютивну частини рішення

Розглянувши документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті , суд встановив:

29 квітня 2014 р. між ТОВ «Видавничий дім «Медіа-ДК» та ТОВ «Медіа Прес Сервіс» було укладено договір поставки № П14МД, відповідно до п. 1.1 якого позивач у якості постачальника зобов'язувався, в порядку та на умовах визначених договором, поставити товар (журнали «Новое время страны», свідоцтво про реєстрацію ЗМІ серії КВ № 20256- 10656 ЛР), а відповідач у якості покупця зобов'язувався прийняти товар, здійснити заходи щодо його реалізації та оплатити вартість реалізованого товару за цінами, вказаними в накладній.

Згідно з п. 3.1 Договору перехід права власності на товар від постачальника до покупця здійснюється в момент приймання-передачі товару на складі покупця та підписанням товарно-транспортної накладної.

Позивач зазначив що виконав зобов'язання за договором належним чином що підтверджується підписаними товарно-транспортними накладними (надалі - ТТН), а також видатковими накладними(надалі - ВН).

У відповідності до зазначеного, між Сторонами, було укладено наступні документи:

ТТН та ВН від 18.12.2014 р. № 37654 на суму 4480,00 (випуск журналу № 32/2014);

ТТН та ВН від 25.12.2014 р. № 39229 на суму 4480,00 (випуск журналу № 33/2014);

- ТТН та ВН від 15.01.2015 р. № 1865 на суму 3920,00 (випуск журналу № 01/2015)

- ТТН та ВН від 22.01.2015 р. № 3748 на суму 3920,00 (випуск журналу № 02/2015)

- ТТН та ВН від 29.01.2015 р. № 5620 на суму 3920,00 (випуск журналу № 03/2015)

- ТТН та ВН від 05.02.2015 р. №7601 на суму 3920,00 (випуск журналу № 04/2015).

Відповідно до. п. 4.7 Договору оплата за товар здійснюється не пізніше 75 календарних днів з моменту поставки кожної окремої партії товару.

Позивач зазначив, що заборгованість відповідача підтверджується актом звірки взаєморозрахунків станом за період з 01.01.2014 по 02.04.2015, у відповідності до якого заборгованість відповідача перед позивачем складає 18 104 (вісімнадцять тисяч сто чотири) гри., 00 коп.

Проаналізувавши матеріали справи та пояснення представника позивача, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими, з огляду на наступне.

Внаслідок укладення договору між сторонами згідно ст. 11 Цивільного кодексу України, виникли цивільні права та обов'язки.

Оскільки між сторонами по справі склалися господарські правовідносини, то до них слід застосовувати положення Господарського кодексу України як спеціального акту законодавства, що регулює правовідносини у господарській сфері.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно ст. 173 Господарського кодексу України один суб'єкт господарського зобов'язання повинен вчинити певну дію на користь іншого суб'єкта, а інший має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.. 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до статті 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) ( ст. 530 ЦК України).

Частиною першою статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Відповідно до частини сьомої зазначеної статті не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 Цивільного кодексу України).

Згідно частини 1 статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Умови зазначеного договору свідчать про те, що за своєю правовою природою він є договором поставки.

Таким чином, станом на день розгляду справи сума основної заборгованості що підлягає до стягнення становить 18104,00 грн.

Згідно з ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 33, 34, 44, 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити .

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Медіа Прес Сервіс" ( 01011, м. Київ, вул.. Копиленка, будинок 2/46, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Видавничий дім "Медіа -ДК" ( 04080, м. Київ, вул.. Вікентія Хвойки 18/14, офіс 238, ) заборгованість в розмірі 18104 ( вісімнадцять тисяч сто чотири) грн., судовий збір в розмірі 1827 ( одна тисяча вісімсот двадцять сім) грн..

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

4. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 19.10.2015

Суддя Л.В. Прокопенко