ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" листопада 2015 р. Справа № 917/1646/15

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Тихий П.В., суддя Івакіна В.О. , суддя Россолов В.В.

при секретарі Деппа-Крівіч А.О.

за участю представників сторін:

позивача ОСОБА_1 (довіреність №2 від 08.01.2014 року);

відповідача ОСОБА_2 (довіреність №01/5175 від 02.11.2015 року), ОСОБА_3 (довіреність №02/5175 від 02.11.2015 року);

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача (вх.№4963П/1-43) на рішення господарського суду Полтавської області від 01 жовтня 2015 року у справі №917/1646/15

за позовом Комунального підприємства Житлово-експлуатаційна організація №2 Полтавської міської ради, м. Полтава,

до Полтавського обласного Територіального відділення Антимонопольного комітету України, м. Полтава,

про визнання недійним рішення,

ВСТАНОВИЛА:

Комунальне підприємство Житлово-експлуатаційна організація №2 Полтавської міської ради звернулось до господарського суду Харківської області із позовною заявою до відповідача - Полтавського обласного Територіального відділення Антимонопольного комітету України, в якій позивач просить визнати недійсним рішення адміністративної колегії Полтавського обласного Територіального відділення Антимонопольного комітету України від 23.12.2014 року №01/237-рш у справі №01-02-50/138-2014.

Рішенням господарського суду Полтавської області від 01 жовтня 2015 року у справі №917/1646/15 (суддя Кльопов І.Г.) позов задоволено повністю. Визнано недійсним рішення адміністративної колегії Полтавського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції" від 23.12.2014р. №01/237-рш у справі №01-02-50/138-2014. Стягнуто з Полтавського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України на користь Комунального підприємства "Житлово-експлуатаційна організація № 2" Полтавської міської ради 1218,00грн. судового збору.

Відповідач з рішенням господарського суду першої інстанції не погодився, звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій посилається на порушення місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права. Просить рішення господарського суду Полтавської області від 01 жовтня 2015 року у справі №917/1646/15 скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 20.10.2015 року клопотання відповідача про звільнення від сплати судового збору задоволено, звільнено відповідача від сплати судового збору за подання апеляційної скарги. Апеляційну скаргу відповідача було прийнято до провадження та призначено її до розгляду на 04.11.2015 року.

Розпорядженням секретаря першої судової палати Харківського апеляційного господарського суду від 04.11.2015 року у звязку з відрядженням судді Пелипенко Н.М. для розгляду даної справи сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Тихий П.В., суддя Івакіна В.О., суддя Россолов В.В.

Представник позивача надіслав відзив на апеляційну скаргу відповідача (вх.№14932 від 02.11.2015 року та вх.№15020 від 04.11.2015 року), в якому вважає її необґрунтованою та безпідставною, просить залишити її без задоволення, а рішення господарського суду Полтавської області від 01 жовтня 2015 року у справі №917/1646/15 без змін.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення присутніх у судовому засіданні представників сторін, дослідивши доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції обставин справи та доказів на їх підтвердження, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, Розпорядженням адміністративної колегії ПОВ АМКУ від 07.10.2014 №01/140-р розпочато розгляд справи №01-02-50/138/2014 за ознаками вчинення КП "ЖЕО № 2" порушення, передбаченого пунктом 2 статті 50 та частиною першою статті 13 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем шляхом бездіяльності, що може призвести до ущемлення інтересів споживачів, яка була б неможливою за умов існування значної конкуренції на ринку.

У ході розгляду справи відповідачем встановлено, що внаслідок бездіяльності КП "ЖЕО №2" в житлових будинках, що знаходяться на балансі підприємства за результатом здійснення територіальним управлінням Держгірпромнагляду у Полтавській області у 2014 році планової перевірки КП "Ремліфт" заборонено використовувати 125 ліфтів з причин не проведення власником експертного обстеження та позачергового технічного огляду ліфтів, які відпрацювали понад 25 років.

Рішенням адміністративної колегії ПОВ АМКУ від 23.12.2014 № 01/237-рш у справі №01-02-50/138-2014 визнано бездіяльність КП "ЖЕО №2", як балансоутримувача ліфтів, щодо невиконання обов'язків визначених нормативно-правовими актами щодо забезпечення замовлення та організації проведення експертного обстеження устаткування (ліфтів), що призвело до зупинення 125 ліфтів у м. Полтаві, порушенням, передбаченим пунктом 2 статті 50 та частиною першою статті 13 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем шляхом бездіяльності, що може призвести до ущемлення інтересів споживачів, яка була б неможливою за умов існування значної конкуренції на ринку та накладено штраф у розмірі 68000 грн.

16.02.2015 постановою Полтавського окружного адміністративного суду у справі №816/220/15-а адміністративний позов Комунального підприємства "Житлово-експлуатаційна організація №2" Полтавської міської ради до Полтавського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України про визнання протиправним та скасування рішення задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення адміністративної колегії Полтавського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 23.12.2014 №01/237-рш у справі №01-02-50/138-2014.

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 19.05.2015 по справі № 816/220/15-а апеляційну скаргу Полтавського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України - задоволено частково.

Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 16.02.2015 по справі № 816/220/15-а - скасовано.

Провадження у справі за позовом комунального підприємства "Житлово-експлуатаційна організація №2" Полтавської міської ради до Полтавського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України про визнання протиправним та скасування рішення - закрито та роз'яснено комунальному підприємству "Житлово-експлуатаційна організація №2" Полтавської міської ради право на звернення до суду в порядку господарського судочинства.

Так, позивач звернувся з позовом до господарського суду та просить суд визнати недійсним рішення адміністративної колегії Полтавського обласного Територіального відділення Антимонопольного комітету України від 23.12.2014 року №01/237-рш у справі №01-02-50/138-2014.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що спірне рішення прийнято без належного з'ясування фактичних обставин справи. Також посилається на те, що у відповідача відсутні підстави для застосування до КП "ЖЕО №2" штрафних санкцій за зловживання останнім монопольним (домінуючим) становищем шляхом бездіяльності, яка виразилась у невиконанні обов'язків балансоутримувача ліфтів. Звертає увагу суду на обставини, встановлені Харківським апеляційним адміністративним судом у постанові від 02.07.2014 у справі №816/974/14. Зазначає, що особою, відповідальною за своєчасне проведення технічного огляду ліфтів, є Комунальне підприємство "Ремліфт".

Скасовуючи спірне рішення адміністративної колегії, суд першої інстанції визнав позовні вимоги КП "Житлово-експлуатаційна організація №2" Полтавської міської ради обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню.

Проте, колегія суддів вважає передчасними такий висновок місцевого суду, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 1 Господарського процесуального кодексу України, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Правовідносини, пов'язані з обмеженням монополізму та захистом суб'єктів господарювання від недобросовісної конкуренції, є предметом регулювання господарського законодавства, у тому числі й Господарського кодексу України, і відтак - господарськими, а тому справи, що виникають з відповідних правовідносин, згідно з ч. 3 ст. 21 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" розглядаються господарськими судами.

До того ж відповідно до ч 1 ст. 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції" заявник, відповідач, третя особа мають право оскаржити рішення органів Антимонопольного комітету України повністю або частково до господарського суду. З огляду на зміст наведеної норми, статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якою юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення, справи зі спорів про оскарження рішень (розпоряджень) органів Антимонопольного комітету України підвідомчі господарським судам і підлягають розглядові за правилами Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК).

Згідно з п. 3 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України господарським судам підвідомчі справи за заявами органів Антимонопольного комітету України, Рахункової палати з питань, віднесених законодавчими актами до їх компетенції.

Розгляд справ за участю органів Антимонопольного комітету України здійснюється господарськими судами на загальних засадах рівності перед законом і судом та змагальності, визначених статтями 42 і 43 ГПК.

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржуване рішення адміністративної колегії Полтавського обласного Територіального відділення Антимонопольного комітету України від 23.12.2014 року №01/237-рш у справі №01-02-50/138-2014 було направлено на адресу Комунального підприємства Житлово-експлуатаційна організація №2 Полтавської міської ради 23.12.2014 року рекомендованим листом та отримано 25.12.2014 року, що підтверджується наявною у матеріалах справи копією повідомлення про вручення поштового відправлення та листом № 01/6312 від 23.12.2014 року (т. 1 а.с. 46-47).

У рішенні № 01/237-рш від 23.12.2014 року зазначено, що рішення може бути оскаржене до господарського суду у двомісячний строк з дня його одержання.

Відповідно до ч. 1 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" рішення, розпорядження органів Антимонопольного комітету України, голів його територіальних відділень надається для виконання шляхом надсилання або вручення під розписку чи доведення до відома в інший спосіб.

Згідно ч. 1 ст. 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції", заявник, відповідач, третя особа мають право оскаржити рішення органів Антимонопольного комітету України повністю або частково до господарського суду у двомісячний строк з дня одержання рішення. Цей строк не може бути відновлено.

Таким чином, Закон України Про захист економічної конкуренції, який визначає порядок набрання чинності та виконання рішень органів Антимонопольного комітету України, ставить його в залежність від оскарження до господарського суду.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року №15 Про деякі питання практики застосування конкуренційного законодавства надані розяснення про те, що у застосуванні згаданого припису ч.1 ст. 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції", а також ч. 2 ст. 47 цього Закону господарським судам слід враховувати, що цими приписами передбачені строки оскарження рішень органу Антимонопольного комітету України не може бути відновлено.

Аналогічна правова позиція викладена в абзаці другому пункту 1.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 року №10 «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів», яким передбачено, що з урахуванням приписів частини другої статті 1 ЦК України правила позовної давності, передбачені цим Кодексом, не застосовуються (якщо інше не встановлено законом) до правовідносин, які виникають у зв'язку із застосуванням державними органами щодо підприємств, установ, організацій та громадян - суб'єктів підприємницької діяльності встановленої законодавством відповідальності за вчинення протиправних дій, у тому числі за порушення правил здійснення підприємницької діяльності (зокрема, й вимог конкурентного законодавства).

Таким чином, зазначені строки є присічними. Встановлена Цивільним кодексом України позовна давність до відповідних правовідносин не застосовується, так само як і в оскарженні розпоряджень Антимонопольного комітету України та його органів.

Аналогічним чином вирішується й питання щодо строків оскарження рішень органів Антимонопольного комітету України, прийнятих у справах про недобросовісну конкуренцію.

Закінчення присічного строку, незалежно від причин його пропуску заінтересованою особою, є підставою для відмови в позові про визнання недійсним рішення (розпорядження) Антимонопольного комітету України та його органів.

Колегією суддів встановлено, що рішення адміністративної колегії Полтавського обласного Територіального відділення Антимонопольного комітету України №01/237-рш від 23.12.2014 року отримано позивачем 25.12.2014р.

Таким чином, строк оскарження вищезазначеного рішення встановлений відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції" сплив 26.02.2015 року.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся з позовом до господарського суду 31.08.2015 року, що підтверджується відбитком поштового штемпелю на конверті.

Враховуючи викладене, колегія суддів зазначає, що місцевий господарський суд дійшов передчасного висновку щодо задоволення позовних вимог, не дослідивши ту обставину, що позивач звернувся до господарського суду з пропуском двомісячного строку для його оскарження рішення адміністративної колегії Полтавського обласного Територіального відділення Антимонопольного комітету України №01/237-рш від 23.12.2014 року, та цей строк є присічним і відновленню не підлягає.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

У відповідності до ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Суд першої інстанції, приймаючи оскаржуване рішення, неповно дослідив обставини справи, а тому колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що вказане рішення підлягає скасуванню з прийняттям нового судового рішення, а апеляційна скарга задоволенню.

Керуючись ст.ст. 43, 99, 101, п.2 ст. 103, п. 1 ст. 104, ст. 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу відповідача задовольнити.

Рішення господарського суду Полтавської області від 01 жовтня 2015 року у справі №917/1646/15 скасувати.

Прийняти нове рішення, яким в позові відмовити повністю.

Стягнути з Комунального підприємства Житлово-експлуатаційна організація №2 Полтавської міської ради (вул. Калініна, 30, м. Полтава, 36040, ) на користь Державного бюджету України (одержувач коштів - Управління державної казначейської служби України у Дзержинському районі м. Харкова, вул. Бакуліна, 18, м. Харків, 61166, , рахунок 3003, банк одержувача - Головне управління державної казначейської служби України у Харківський області, МФО 851011, код бюджетної класифікації 22030001) 1339,80 грн. судового збору за подання апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Доручити господарському суду Полтавської області видати відповідний наказ.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України через Харківський апеляційний господарський суд.

Повний текст постанови складено 09.11.2015 року.

Головуючий суддя Тихий П.В.

Суддя Івакіна В.О.

Суддя Россолов В.В.