ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2015 року Справа № 910/19301/15
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Дроботової Т.Б. - головуючого,
Гоголь Т.Г., Рогач Л.І.
за участю представників:
позивачаДмитренко Р.В., - директор; Грицюк В.В. -предст. дов. від 05.11.2015; Скрипар Б.В. - представ. дов. від 22.04.2015.
відповідачаЛазоренко Ю.О. - предст. дов. від 21.08.2013
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Енерго - Інвест - Сервіс"
на постановуКиївського апеляційного господарського суду від 14.09.2015
у справі№910/19301/15
Господарського судуміста Києва
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Енерго -Інвест- Сервіс"
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Дана"
простягнення 121242, 71 грн

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Енерго - Інвест - Сервіс" звернулося до господарського суду з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Дана" 121242, 71 грн заборгованості за договорами субпідряду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.07.2015 року (суддя Підченко Ю.О.) позовну заяву повернуто Товариству з обмеженою відповідальністю "Енерго - Інвест - Сервіс" без розгляду на підставі пункту 5 статті 63 Господарського процесуального кодексу Україні.

Ухвала вмотивована порушенням правил об'єднання позовних вимог, передбачених частиною 1 статті 58 Господарського процесуального кодексу України, а саме, в одній позовній заяві об'єднано вимоги, що виникли з різних підстав та не пов'язані між собою одними доказами.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 14.09.2015 (судді: Мартюк А.І, - головуючий, Зубець Л.П., Гаврилюк О.М.) ухвалу місцевого господарського суду залишено без змін; відхиляючи доводи апеляційної скарги суд апеляційної інстанції вказав, що позовні вимоги мають різні предмети та різні правові підстави та сумісний розгляд таких вимог суттєво утруднить вирішення спору, що є порушенням правил поєднання позовних вимог.

Не погоджуючись з висновками судів попередніх інстанцій Товариство з обмеженою відповідальністю "Енерго - Інвест - Сервіс", звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу та постанову господарського суду, передати справу на новий розгляд по суті до суду першої інстанції.

Скаргу мотивовано доводами про неправильне застосування судами норм процесуального права, а саме, частини 1 статті 58, пункту 5 частини 1 статті 63 Господарського процесуального кодексу України, оскільки позивач висунув до відповідача лише одну вимогу - про стягнення заборгованості, яку обґрунтовано різними правовими підставами; позивач наполягає що докази у підтвердження позовної вимоги є взаємопов'язаними, натомість суди не навели обставин, з яких вбачається, що у позовній заяві об'єднано вимоги, які виникли з різних підстав, а порушення правил об'єднання позовних вимог у цій справі суттєво утруднить вирішення спору.

Заслухавши доповідь судді -доповідача, пояснення представників позивача та відповідача, присутніх у судовому засіданні, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення в судовому рішенні, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до статті 111-7 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підстав встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Касаційна інстанція не має права встановлювати чи вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду або відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або перевіряти докази.

Повертаючи позовну заяву без розгляду, місцевий господарський суд визначив, що в порушення статті 58 Господарського процесуального кодексу України у даній позовній заяві об'єднано вимоги, що виникли з різних підстав, та не пов'язані між собою доказами, однак не навів, які саме види матеріально-правових вимог були неправомірно об'єднані позивачем.

Залишаючи без змін ухвалу місцевого господарського суду, суд апеляційної інстанцій вказав, що допущеним позивачем порушенням є об'єднання позивачем у позові позовних вимог, не пов'язаних між собою підставами виникнення.

Відповідно до пункту 5 статті 63 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву та додані до неї документи. Якщо порушено правила об'єднання позовних вимог, або об'єднано в одній позовній заяві кілька вимог до одного чи кількох відповідачів і сумісний розгляд цих вимог перешкоджатиме з'ясуванню прав і взаємовідносин сторін чи суттєво утруднить вирішення спору.

Правила поєднання вимог регулюються статтею 58 Господарського процесуального кодексу України; за частиною 1 вказаної статті в одній заяві може бути об'єднано кілька вимог, зв'язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами. Під вимогою у даній статті розуміється матеріально-правова вимога, яка являє собою одночасно спосіб захисту порушеного права.

Однорідними можуть вважатися позовні заяви, які пов'язані з однорідними позовними вимогами і водночас подані одним і тим же позивачем до одного й того самого відповідача (чи відповідачів) або хоча й різними позивачами, але до одного й того ж відповідача. Однорідними ж позовними вимогами є такі, що виникають з одних і тих самих або з аналогічних підстав і водночас пов'язані між собою одним і тим самим способом захисту прав і законних інтересів.

Таким чином, нормою процесуального права закріплене право позивача об'єднати в одній позовній заяві кілька вимог, пов'язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, наприклад, про стягнення неповернутого кредиту, відсотків за користування кредитом і неустойки; про визнання недійсним акта і про відшкодування заподіяної у зв'язку з його виданням шкоди; про стягнення вартості недостачі товару, одержаного за кількома транспортними документами і оформленої одним актом приймання або коли такий товар сплачено за одним розрахунковим документом; про спонукання до виконання зобов'язань за господарським договором і про застосування заходів майнової відповідальності за його невиконання.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України ухвала господарського суду має містити, зокрема, вимогу, що розглядається, стислий виклад суті спору або зміст питання, з якого виноситься ухвала, мотиви винесення ухвали з посиланням на законодавство, висновок з розглянутого питання.

Ухвала місцевого господарського суду не містила посилання на обставини, з яких вбачається порушення правил поєднання позовних вимог, передбачених частиною 1 статті 58 Господарського кодексу України; посилання на передбачені законодавством підстави для повернення позовної заяви не ґрунтуються на викладених обставинах, в чому саме вбачається порушення правил об'єднання позовних вимог у даній справі.

Залишаючи без змін ухвалу господарського суду апеляційний суд вказаного не виправив, погодившись із доводами щодо подібності спірних договорів, суд апеляційної інстанції не спростував доводів заявника щодо можливості об'єднання позовних вимог у даній справі про стягненням заборгованості за договорами субпідряду і не довів яким чином об'єднання позовних вимог у справі ускладнить вирішення спору та перешкоджатиме з'ясуванню прав і взаємовідносин сторін.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу суду апеляційної інстанції, що в резолютивній частини постанови Київського апеляційного господарського суду від 14.09.2015 судом допущено технічну помилку, відповідно до пункту 1 резолютивної частини зазначено:"Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Енерго -Інвест -Сервіс" залишити без задоволення, а ухвалу Господарського суду м. Києва від 30.07.2015 у справі № 910/19301/15 про зупинення провадження у справі № 910/19301/15 - без змін.". Натомість скаржником було оскаржено ухвалу від 30.07.2015 про повернення позовної заяви без розгляду на підставі п. 5, ч.1 ст. 63 ГПК України, перегляд якої і здійснено судом касаційної інстанції.

Таким чином, виходячи з вимог статті 58 Господарського процесуального кодексу України, посилання судів на порушення позивачем пункту 5 статті 63 цього Кодексу безпідставне.

Згідно статті 111-5 зазначеного Кодексу у касаційній інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи у суді першої інстанції за винятком процесуальних дій, пов'язаних із встановленням обставин справи та їх доказуванням.

Враховуючи викладене, оскаржені ухвалу та постанову не можна визнати законними й обґрунтованими, у зв'язку з чим їх слід скасувати, а позовні матеріали передати на розгляд до Господарського суду міста Києва.

Керуючись пунктом 3 статті 111-9, статтями 111-5, 111-10, 111-11, 111-13 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю "Енерго - Інвест - Сервіс", задовольнити.

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 14.09.2015 у справі № 910/19301/15 Господарського суду міста Києва та ухвалу Господарського суду міста Києва від 30.07.2015 у даній справі скасувати.

Позовну заяву разом з матеріалами справи направити до Господарського суду міста Києва для розгляду.

Головуючий Т. Дроботова

Судді: Т. Гоголь

Л. Рогач