ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" вересня 2015 р. Справа № 911/4054/15

Господарський суд Київської області у складі судді Бацуци В. М.

при секретарі судового засідання Щур О. Д.

за участю представників учасників процесу:

від позивача: ОСОБА_1 (довіреність № 7-65/07 від 21.07.2015 р.);

від відповідача: не зявились;

розглянувши матеріали справи

за позовом Публічного акціонерного товариства „Європейський газовий банк, м. Київ

до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2, смт Згурівка

про стягнення 79, 67 грн

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ПАТ „Європейський газовий банк звернулось в господарський суд Київської області із позовом до ФОП ОСОБА_2 про стягнення 69, 12 грн основної заборгованості по сплаті комісійної винагороди за розрахунково-касове обслуговування банківського рахунку, 10, 55 грн пені.

Позовні вимоги обґрунтовані позивачем невиконанням відповідачем свого обовязку щодо своєчасної сплати комісійної винагороди за розрахунково-касове обслуговування банківського рахунку згідно договору банківського рахунку № 3905 від 13.10.2010 р.

Ухвалою господарського суду Київської області від 07.09.2015 р. порушено провадження у справі № 911/4054/15 за позовом ПАТ „Європейський газовий банк до ФОП ОСОБА_2 про стягнення 79, 67 грн і призначено її розгляд у судовому засіданні за участю представників учасників процесу на 16.09.2015 р.

16.09.2015 р. за наслідками судового засідання судом винесено ухвалу, якою відкладено розгляд справи на 30.09.2015 р.

30.09.2015 р. у судовому засіданні представник позивача надав документи, витребувані судом, та усні пояснення щодо своїх позовних вимог, позовні вимоги підтримав, вважає їх обґрунтованими і правомірними та такими, що підлягають задоволенню з підстав, зазначених в позовній заяві.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, хоча про судове засідання був повідомлений належним чином, про причини своєї неявки у судове засідання суд не повідомив, відзив на позовну заяву та інші документи, витребувані судом, не надав.

Відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за відсутності відзиву на позовну заяву за наявними у ній матеріалами

За наслідками судового засідання судом оголошено вступну і резолютивну частини рішення у даній справі.

Заслухавши пояснення представників учасників процесу, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд

ВСТАНОВИВ:

13.10.2010 р. між позивачем та відповідачем було укладено договір банківського рахунку № 3905, згідно з умовами п. 1.1. якого за договором банківського рахунку Банк відповідно до чинного законодавства України, нормативно-правових актів Національного банку України та внутрішніх положені, ОСОБА_3, зобовязується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий Клієнту, грошові кошти, ти йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум і рахунку та, проведення інших операцій за рахунком.

Згідно з п. 1.2. договору Банк відкриває Клієнту поточний рахунок № 05 в національній валюті України та іноземних валютах відповідно до Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах та здійснює його розрахунково-касове обслуговування.

Відповідно до п. 2.1.5. договору банк має право отримувати від Клієнта комісійну винагороду за надані послуги в розмірах та строки визначені в ОСОБА_3.

Пунктом 2.4.7. договору передбачено, що клієнт зобовязаний своєчасно та в повному обсязі здійснювати оплату за надані ОСОБА_3 послуги відповідно до ОСОБА_3, а також компенсувати витрати ОСОБА_3 у разі, якщо дії ОСОБА_3 по виконанню доручення повязані з витратами, які не передбачені Тарифами ОСОБА_3.

Пунктом 3.2. договору передбачено, що відповідно до статті 26 Закону України „Про платіжні системи та переказ коштів в Україні Клієнт доручає ОСОБА_3 списувати з Рахунку плату за надані ОСОБА_3 послуги в розмірі, визначеному в ОСОБА_3, а також неустойку та збитки, передбачені Договором або чинним законодавством України.

Пунктом 3.3. договору передбачено, що в разі неможливості здійснення розрахунків в порядку, встановленому пунктом 3.2 цього договору, Клієнт розраховується з ОСОБА_3 за надані послуги в готівковій формі або шляхом здійснення переказу на користь ОСОБА_3 в строки, визначені у ОСОБА_3.

Пунктом 6.1. договору визначено строк його дії, згідно якого договір укладений на невизначений строк і набуває чинності з дня його підписання Сторонами. Дія Договору припиняється за згодою Сторін, або у випадках, передбачених законодавством, в т.ч. у разі його розірвання за вимогою Клієнта або ОСОБА_3, у випадках, передбачених цим Договором та/або чинним законодавством України.

15.03.2012 р. між позивачем та відповідачем було підписано додаткову угоду № 1 до договору банківського рахунку № 3905 від 13.10.2010 р., згідно з умовами п. 1.1. якої Клієнт доручає, а Банк бере на себе забезпечення виконання розрахункового обслуговування за допомогою програмно-технічного комплексу електронних платежів „Клієнт-Банк (iFOBS) за відкрітим Клієнту поточним рахунком (поточними рахунками), відкритими на підставі Договору банківського рахунку № 3905 від 13.10.2010 p.

Відповідно до п. 5.1. додаткової угоди № 1 до договору за послуги розрахункового обслуговування по каналах звязку Клієнт сплачує ОСОБА_3 плату не пізніше останнього робочого дня поточного місяця у розмірах встановлених тарифами ОСОБА_3, на момент оплати.

Тарифи банку є невідємною частиною договору банківського рахунку.

У процесі розгляду справи судом встановлено, що позивачем здійснювалось розрахунково-касове обслуговування банківського рахунку відповідача за договором з моменту укладення договору та у період дії договору, а відповідачем неналежним чином виконувався обовязок по сплаті комісійної винагороди за розрахунково-касове обслуговування банківського рахунку за договором і станом на 20.08.2015 р. основна заборгованість відповідача перед позивачем по сплаті комісійної винагороди за розрахунково-касове обслуговування банківського рахунку за договором складає 69, 12 грн, що підтверджується договором банківського рахунку № 3905 від 13.10.2010 р. та додатковою угодою до нього, розрахунком заборгованості по договору станом на 20.08.2015 р., наявними у матеріалах справи.

Регулювання відносин, що виникають у звязку із відкриттям, обслуговуванням, закриттям банками рахунків у національній та іноземних валютах здійснюється Господарським кодексом України, Цивільним кодексом України, Законом України „Про банки і банківську діяльність, Законом України „Про платіжні системи та переказ коштів в Україні, Інструкцією про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженою Постановою Правління Національного банку України від 21.01.2004 р. № 22, Інструкцією про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженою Постановою Правління Національного банку України від 12.11.2003 р. № 492, та іншими нормативно-правовими актами і безпосередньо договором.

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 1066 Цивільного кодексу України за договором банківського рахунка банк зобовязується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Відповідно до частин 1, 4 ст. 1068 цього ж кодексу банк зобовязаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка.

Клієнт зобовязаний сплатити плату за виконання банком операцій за рахунком клієнта, якщо це встановлено договором.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України закріплено, що якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 610 цього ж кодексу порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 цього ж кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У встановлений договором строк і станом на час розгляду справи відповідач обовязок щодо оплати комісійної винагороди за розрахунково-касове обслуговування банківського рахунку у повному обсязі не виконав і його основна заборгованість перед позивачем складає 69, 12 грн, що підтверджується договором банківського рахунку № 3905 від 13.10.2010 р. та додатковою угодою до нього, розрахунком заборгованості по договору станом на 20.08.2015 р., наявними у матеріалах справи.

Отже, вимоги позивача про стягнення із відповідача основної заборгованості по оплаті комісійної винагороди за розрахунково-касове обслуговування банківського рахунку у розмірі 69, 12 грн за договором банківського рахунку № 3905 від 13.10.2010 р. є законними і обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Крім того, позивач просить стягнути із відповідача пеню, передбачену договором банківського рахунку № 3905 від 13.10.2010 р., за періоди прострочення відповідачем виконання зобовязання по оплаті комісійної винагороди за розрахунково-касове обслуговування банківського рахунку всього на загальну суму 10, 55 грн у відповідності до виконаного ним розрахунку.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Відповідно до п. 3) ч. 1 ст. 611 цього ж кодексу у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

Частиною 1 ст. 549 цього ж кодексу передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання.

Частиною 3 цієї ж статті встановлено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання.

Відповідно до ч. 4 ст. 231 цього ж кодексу у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобовязання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобовязання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Згідно ч. 6 ст. 232 цього ж кодексу нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконано.

Пунктом 5.9. договору передбачено, що за прострочення Клієнтом розрахунків за послуги, що надаються ОСОБА_3, останній має право стягнути з Клієнта пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період такого прострочення.

Розрахунок пені від суми основної заборгованості по оплаті комісійної винагороди за розрахунково-касове обслуговування банківського рахунку, виконаний позивачем, є обґрунтованим та вірним, а тому суд дійшов висновку про задоволення вимог позивача в частині стягнення із відповідача пені від суми основної заборгованості по оплаті комісійної винагороди за розрахунково-касове обслуговування банківського рахунку за договором у вищевказані періоди у розмірі 10, 55 грн.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, обставини справи, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Судові витрати відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 44, 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства „Європейський газовий банк (ідентифікаційний код 34693790) 69 (шістдесят девять) грн 12 (дванадцять) коп. основної заборгованості по комісійній винагороді за розрахунково-касове обслуговування банківського рахунку за договором, 10 (десять) грн 55 (пятдесят пять) коп. пені.

3. Стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) в доход Державного бюджету України судові витрати 1 827 (одна тисяча вісімсот двадцять сім) грн 00 (нуль) коп. судового збору.

Суддя В.М.Бацуца

Повний текст рішення підписаний

09 жовтня 2015 р.