КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" листопада 2015 р. Справа№ 910/9207/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ільєнок Т.В.

суддів: Яковлєва М.Л.

Куксова В.В.

при секретарі

судового засідання: Грабенко В.А.

за участі представників сторін:

позивача Глобенко Л.В.- дов. №225-КР-3617 від 01.10.2015;

відповідача не з'явився, про день, час та місце судового

засідання був повідомлений належним чином.

третя особа Кохан А.С. - дов.в ід 11.06.2015 № 05703-10370

розглянувши матеріали

матеріали апеляційної скарги

ТОВ "Барс 2000"

на рішення Господарського суду міста Києва від

27.05.2015 року

у справі № 910/9207/15 (суддя Карабань Я.А.)

за позовом Київської міської ради

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю

"Барс 2000"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача

Департамент земельних ресурсів вионавчого органу

Київської міської ради (київської міської державної

адміністрації)

про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки

ВСТАНОВИВ:

Позивач Київська міська рада звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до відповідача ТОВ "БАРС 2000" про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки, орієнтовною площею 0,02 га по вул. Д.Луценка, у Голосіївському районі міста Києва та повернення її позивачу, привівши у придатний для використання стан, шляхом звільнення її від будівель та споруд. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач, в порушення норм чинного законодавства, використовує земельну ділянку орієнтовною площею 0,02 га по вул. Д.Луценка, у Голосіївському районі, міста Києва без відповідних правовстановлюючих документів, що підтверджується, зокрема, Актом перевірки дотримання вимог земельного законодавства Департаменту земельних ресурсів Київської міської державної адміністрації від 01.09.2014 № 145/01.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 27.05.2015 № 910/9207/15 позов задоволено повністю, зобов'язано ТОВ "БАРС 2000" звільнити самовільно зайняту земельну ділянку площею 0,02 га по вул. Дмитра Луценка, у Голосіївському районі міста Києва та повернути її Київській міській раді, привівши її у придатний для використання стан шляхом звільнення її від будівель та споруд.

Не погоджуючись з прийнятим Рішенням, відповідач ТОВ "БАРС 2000" звернувся до Київського апеляційного господарського суду зі скаргою, в якій просить Рішення Господарського суду міста Києва від 27.05.2015 № 910/9207/15 скасувати та прийняти нове судове рішення, за яким відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, а тому не правильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Позивач та третя особа не скористалися своїм правом, передбаченим ч. 1 ст. 96 ГПК України, та не надали колегії суддів письмовий відзив на скаргу відповідача, що згідно ч. 2 ст. 96 ГПК України не перешкоджає апеляційному перегляду рішення суду першої інстанції. Під час судового засідання від 12.11.2015 представники Київської міської Ради та Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) просили колегію суддів залишити апеляційну скаргу відповідача ТОВ "БАРС 2000" без задоволення, Рішення Господарського суду міста Києва від 27.05.2015 № 910/9207/15 залишити без змін, як таке, що прийнято у повній відповідності до вимог діючого законодавства України.

Ухвалою КАГС від 21.08.2015 № 910/9207/15 порушено апеляційне провадження за скаргою відповідача (колегія суддів у складі: головуючого судді Ільєнок Т.В., суддів: Куксова В.В., Яковлєва М.Л.). та призначено судове засідання на 20.10.2015.

В судове засідання від 12.11.2015 представник відповідача-скаржника повторно не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Про його належне повідомлення свідчить залучене до матеріалів справи зворотне поштове повідомлення з відмоткою «за закінченням встановленого терміну зберігання».

Відповідно до абз.3 п. 3.9.1. Постанови Пленуму ВГСУ від 26.12.2011 № 18 встановлено, що у разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

За пунктом 3.9.2 Постанови Пленуму ВГСУ № 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" передбачено, що у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Неявка учасника судового процесу в судове засідання не є підставою для скасування судового рішення, якщо ухвалу, в якій зазначено час і місце такого засідання, надіслано йому в порядку, зазначеному в підпункті 3.9.1. підпункту 3.9. названої Постанови Пленуму ВГСУ.

Враховуючи, що присутні представники позивача та третьої особи не заперечували проти розгляду апеляційної скарги у відсутності представника відповідача-скаржника, колегія суддів перейшла до здійснення апеляційного перегляду справи по суті за наявними матеріалами.

Колегія суддів, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення прокурора, представників позивача та відповідача, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку апеляційну скаргу відповідача ТОВ "БАРС 2000" залишити без задоволення, Рішення Господарського суду міста Києва від 27.05.2015 по даній справі залишити без змін, приймаючи до уваги наступне.

Відповідно до ч.2 ст. 101 ГПК України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, Департаментом земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради було проведено перевірку земельної ділянки, розташованої по вул. Дмитра Луценка, у Голосіївському районі міста Києва, щодо дотримання вимог земельного законодавства, про що складено Акт від 01.09.2014 № 145/01.

Відповідно до ст.187 Земельного кодексу України контроль за використанням та охороною земель полягає в забезпеченні додержання органами державної влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями і громадянами земельного законодавства України.

Відповідно до п. 2.2 Положення про Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), затвердженого Рішенням Київської міської ради від 19.12.2002 № 182/342 (далі - Положення), основним завданням Департаменту є здійснення самоврядного контролю за використанням і охороною земель відповідно до повноважень, делегованих Київською міською радою, а також координація здійснення землеустрою та державного контролю за використанням та охороною земель у межах функцій виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

Згідно з п. 2.5 Порядку здійснення самоврядного контролю за використанням і охороню земель у м. Києві, затвердженим рішенням Київської міської ради від 25.09.2003 № 16/890, самоврядний контроль за виконанням вимог земельного законодавства здійснюється шляхом, зокрема, проведення перевірок.

Відповідно до зазначеного Акту перевірки від 01.09.2014 № 145/01 встановлено, що на земельній ділянці орієнтованою площею 0,02 га по вул. Дмитра Луценка, у Голосіївському районі міста Києва, розміщено автомобільну газозаправну заправку АГЗП ТОВ "Барс-2000".

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до міського земельного кадастру спірна земельна ділянка, на якій розміщено вказану заправку, обліковується як землі, які не надані у власність чи користування. Рішень Київська міська рада за поданням Департаменту земельних ресурсів щодо передачі зазначеної земельної ділянки у власність (користування) не приймала, правовстановлюючі документи не зареєстровані.

Положеннями статті 116 Земельного кодексу України встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Відповідно до ст.ст. 92, 93 Земельного кодексу України право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку. Право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Орендована земельна ділянка або її частина може за згодою орендодавця передаватись орендарем у володіння та користування іншій особі (суборенда).

Відповідно до статті 83 Земельного кодексу України у комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної та державної власності, а також земельні ділянки за їх межами, на яких розташовані об'єкти комунальної власності.

Оскільки спірна земельна ділянка не перебуває у державній або приватній власності, вона знаходиться в комунальній власності територіальної громади міста Києва, яка реалізує це право відповідно до статті 80 Земельного кодексу України через органи місцевого самоврядування - Київську міську раду.

Нормами статті 9 Земельного кодексу України встановлено, що до повноважень Київської і Севастопольської міських рад у галузі земельних відносин на їх території віднесено, зокрема, розпорядження землями територіальної громади міста; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до ст. 124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель" самовільне зайняття земельної ділянки - будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

Водночас, судом першої інстанції встановлено, що у матеріалах справи відсутні, а також відповідачем не подано в порядку ст. 32, 33 ГПК України жодних документів, які б посвідчували право власності або право користування спірною земельною ділянкою, крім того, відповідачем не надано будь-яких доказів звернення до Київської міської ради з метою оформлення правовстановлюючих документів на спірну земельну ділянку.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки може відбуватись у тому числі шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав.

Стаття 211 Земельного кодексу України передбачає, що громадяни та юридичні особи несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність відповідно до законодавства за такі порушення, зокрема самовільне зайняття земельних ділянок.

Згідно з п. 3.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 17.05.2011 "Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин" відповідно до вимог чинного законодавства обов'язковою умовою фактичного використання земельної ділянки є наявність у особи, що її використовує, правовстановлюючих документів на цю земельну ділянку, а відсутність таких документів може свідчити про самовільне зайняття земельної ділянки.

Відповідно до ч. 1, 2 статті 212 Земельного кодексу України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки.

Згідно з ч. 3 ст. 212 Земельного кодексу України повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду.

Суд першої інстанції, оскільки власником земельної ділянки орієнтовною площею 0,02 га, по вул. Дмитра Луценка у Голосіївському районі м. Києва, є територіальна громада, від імені якої діє Київська міська рада, а також зважаючи на те, що відповідач використовує спірну земельну ділянку без наявності відповідних правовстановлюючих документів, дійшов висновку, що зайняття спірної земельної ділянки, в даному випадку, є самовільним та тягне за собою наслідки, визначені статтею 212 Земельного кодексу України.

При цьому, місцевим господарським судом визнано необґрунтованими твердження відповідача, з огляду на наступне.

Так, відповідач зазначав, що наданий позивачем Акт перевірки не може слугувати належним доказом, оскільки в ньому відсутні відомості, передбачені Додатком до наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України від 12.07.2012 № 424 "Про затвердження переліку питань та уніфікованої форми акта перевірки для здійснення планових заходів державного нагляду (контролю) за дотримання суб'єктами господарювання вимог земельного законодавства", зареєстрованого Міністерством юстиції України 30.07.2012 за № 1289/21601.

Однак, судом першої інстанції відзначено, що перевірка спірної земельної ділянки здійснювалась відповідно до Порядку здійснення самоврядного контролю за використанням і охороню земель у м. Києві (далі - Порядок), затвердженого Рішенням Київської міської ради від 25.09.2003 № 16/890.

Відповідно до п. 6.2 Порядку, в акті перевірки дотримання вимог земельного законодавства зазначаються: номер акта перевірки; прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи або найменування юридичної особи, щодо яких проводиться перевірка, та їх адреси або місцезнаходження; прізвище, ім'я, по батькові та посада працівника Головного управління, який здійснює перевірку; дата та підстави проведення перевірки дотримання вимог земельного законодавства; дані про земельну ділянку (місце розташування, розмір, цільове призначення, наявність документів, що посвідчують право власності або право користування земельною ділянкою, та інші дані); виявлені порушення земельного законодавства; пояснення фізичної, юридичної особи з приводу виявлених порушень земельного законодавства.

Отже, за висновком суду першої інстанції, Акт перевірки від 01.09.2014 № 145/1 складено на виконання повноважень по самоврядному контролю, а не державному контролю, та відповідає вимогам, встановленим Порядком здійснення самоврядного контролю за використанням і охороню земель у м. Києві.

Серед іншого, відповідачем було наголошено, що він є неналежним відповідачем, оскільки в Акті перевірки зазначено, що на спірній земельній ділянці перебуває АГЗП ТОВ "Барс-2000", в той час, як відповідачем по справі є - ТОВ "БАРС 2000".

Однак, судом першої інстанції наведені доводи відхилено як необґрунтовані, оскільки відповідачем належними і допустимими доказами не спростовано позов Київської міської ради та не доведено той факт, що він не займає спірну земельну ділянку. При цьому, місцевим господарським судом взято до уваги і те, що на спірній земельній ділянці розміщено автомобільну газозаправку, а відповідно до Статуту відповідача, затвердженого Протоколом загальних зборів учасників від 19.10.2011 № 8 та зареєстрованого 19.10.2011, предметом діяльності товариства є, крім іншого, заправка автомобілів, організація АГЗП, АГЗС, АЗС, будівництво, технічне обслуговування, експлуатація автомобільних газозаправних станцій.

За оцінкою колегії суддів, суд першої інстанції, виходячи з вищенаведених обставин справи і норм матеріального права, дійшов правомірного висновку, що позов Київської міської ради є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

ТОВ "БАРС 2000" у доводах апеляційного оскарження наголошує на тому, що прийняте рішення місцевого господарського суду є незаконним, необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню. В обґрунтування наведеного скаржник наголошує, що Акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 01.09.2014, який слугує підставою обґрунтування даного позову, не відповідає вимогам, встановленим чинним законодавством, у зв'язку з чим він не може бути належним та допустимим доказом по даній справі. При цьому, товариство посилається на те, що при перевірці необхідно було керуватись «Порядком планування та здійснення контрольних заходів з питань перевірки стану дотримання суб'єктами господарювання вимог земельного законодавства» від 25.02.2013. Серед іншого ТОВ "БАРС 2000" звертає увагу і на те, що наданий позивачем Акт перевірки складений майже за сім місяців до звернення КМР до суду першої інстанції.

Під час судового засідання від 12.11.2015 представник КМР стверджувала, що прийняте рішення суду першої інстанції є законним та таким, що відповідає нормам чинного законодавства. При цьому, наполягала, що доводи апеляційного оскарження є безпідставними, та такими, що не заслуговують на увагу, оскільки ТОВом "БАРС 2000" до цього часу не було оскаржено в порядку адміністративного провадження Акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 01.09.2014.

Розглянувши матеріали справи, колегія суддів, вважає за необхідне зазначити, що наведені доводи апеляційного оскарження відповідача базуються на тих же доказах та поясненнях, що надавалися у суді першої інстанції, яким вже надана належна правова оцінка за оскарженим Рішенням.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів встановила, що у даному випадку скаржником не надано належних та допустимих доказів на підтвердження своєї правової позиції, а також не наведено переконливих аргументів у відповідності з нормами чинного законодавства, щодо спростування висновків суду першої інстанції. Таким чином, апеляційні вимоги відповідача ТОВ "БАРС 2000" є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, підстав для зміни чи скасування оскарженого Рішення у даній справі колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 32-34, 43, 85, 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу відповідача ТОВ "БАРС 2000" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду міста Києва від 27.05.2015 № 910/9207/15 залишити без змін.

Постанова Київського апеляційного господарського суду від 12.11.2015 № 910/9207/15 набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова Київського апеляційного господарського суду від 12.11.2015 № 910/9207/15 може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України у 20-денний строк.

Матеріали справи № 910/9207/15 повернути до Господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя Т.В. Ільєнок

Судді М.Л. Яковлєв

В.В. Куксов