ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" листопада 2015 р.Справа № 922/5024/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Пономаренко Т.О.

при секретарі судового засідання Цірук О.М.

розглянувши справу

за позовом Державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго" в особі відокремленого підрозділу "Північна електроенергетична система" Державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго", м. Харків
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче об'єднання "Східбуд", м. Харків 3-я особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Державна податкова інспекція у Дзержинському районі м. Харкова Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області
про стягнення коштів в розмірі 27 779,00 грн
за участю представників сторін:

представник позивача - ОСОБА_1, довіреність № 244 від 19.06.2015 р.;

представник відповідача - ОСОБА_2, довіреність б/н від 07.04.2015 р.

представник 3-ої особи - ОСОБА_3, довіреність № 94/9/20-30-10-15 від 29.07.2015.

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Державне підприємство "Національна енергетична компанія "Укренерго" в особі відокремленого підрозділу "Північна електроенергетична система" Державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго", звернувся до господарського суду Харківської області з позовною заявою про стягнення штрафу за порушення строків реєстрації податкової накладної до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче об'єднання "Східбуд", за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Державна податкова інспекція у Дзержинському районі м. Харкова Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області, в якій просить суд:

- стягнути з відповідача на користь позивача штраф за порушення строків реєстрації податкової накладної від 13.06.2014 №208 в Єдиному реєстрі податкових накладних за договором від 17.04.2014 року №80-4/1402-14 в сумі 27 779,00 грн., а також стягнути з відповідача витрати по оплаті судового збору в сумі 1 827,00 грн.

Ухвалою господарського суду від 02.09.2015 р. прийнято вказану позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 22 вересня 2015 р.

Ухвалою господарського суду від 29.09.2015 р. залучено до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Державну податкову інспекцію у Дзержинському районі м. Харкова Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області.

В судовому засіданні 03.11.2015 р. представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд задовольнити позов з підстав, викладених у позовній заяві.

Присутній у судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечував, через канцелярію суду надав клопотання (вх. №44385), в якому просив суд застосувати норму ст. 258 ЦК України, яка встановлює спеціальну позовну давність.

Представник Державної податкової інспекції у Дзержинському районі м. Харкова проти позову заперечував.

Враховуючи те, що норми ст. 65 Господарського процесуального кодексу України щодо обов'язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, а п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що в межах наданих йому повноважень створені належні умови для надання сторонами доказів та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів, а тому вважає за можливе розглядати справу за наявними в ній і додатково поданими на вимогу суду матеріалами і документами.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, заслухавши пояснення представників позивача, відповідача та третьої особи, суд встановив наступне.

Між Державним підприємством «Національна енергетична компанія "Укренерго" в особі Відокремленого підрозділу "Північна електроенергетична система" (Замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче об'єднання "Східбуд" (Підрядник) було укладено Договір №80-4/1402-14 від 17 квітня 2014 року (надалі - Договір), відповідно до предмету якого Замовник доручає Підрядникові, а Підрядник приймає на себе зобов'язання виконати на власний ризик відповідно до умов цього договору роботи з капітального ремонту приміщень захисної споруди 30/34 Північної ЕС (Об'єкт), згідно з Актом дефектів та Технічними вимогами, що є невід'ємними частинами Договору (Роботи).

Умови договору свідчать про те, що за своєю правовою природою вищевказаний договір є договором підряду.

Відповідно до статті 837 Цивільного кодексу України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Пунктом 2.1. Договору встановлено, що Підрядник повинен виконати передбачені Договором роботи, якість яких повинна відповідати ДСТУ, ДБН та умовам цього Договору.

Вартість робіт за цим договором є твердою та визначається ціною, складеною на підставі локального кошторису 2-1-1 і становить 139 917,00 грн. (пункт 3.1. Договору).

Пунктом 3.2. Договору сторони обумовили, що розрахунки за виконані роботи проводяться протягом 30-ти календарних днів з моменту підписання актів приймання виконаних будівельних робіт та довідок про вартість виконаних будівельних робіт та витрат, підписаних уповноваженими представника сторін та після реєстрації Підрядником податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних відповідно до пункту 201.10 статті 201 і пункту 11 підрозділу 2 розділу ХХ Податкового кодексу України і надання їх Замовнику протягом двох робочих днів від дати її реєстрації.

Відповідно до п. 4.1. Договору роботи повинні бути виконані протягом 60 календарних днів з моменту укладення договору.

Місце виконання робіт: Харківська область, Чугуївський район, смт. Есхар (пункт 4.2. Договору).

У відповідності до п. 6.1.1. Договору Замовник зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати за виконані та прийняті роботи.

Згідно з п. 8.1. Договору у разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов'язань за Договором Сторони несуть відповідальність, передбачену цим Договором.

Відповідно до п. 8.5. Договору за порушення строків реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних Підрядник сплачує штраф у сумі податку на додану вартість, яка визначена в податковій накладній, що не зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Згідно з п. 10.1. Договору, цей договір набуває чинності з моменту підписання уповноваженими представниками Сторін та діє до 31.12.2014 р., крім гарантійних зобов'язань, які діють до повного їх виконання.

Як вбачається з пояснень позивача, ним належним чином виконані зобов'язання за Договором №80-4/1402/14 від 17.04.2014 р., зокрема, Відокремленим підрозділом "Північна електроенергетична система" на виконання умов Договору було сплачено 166 674,00 грн. з ПДВ на підставі акту №1 приймання виконаних будівельних робіт за червень 2014 р., що підтверджується відповідним платіжним дорученням №2588 від 21 липня 2014 р. на суму 166674,00 грн.

13 червня 2014 року Підрядником було надано замовнику податкову накладну №208 від 13.06.2014 р.

19 грудня 2014 р. Відокремлений підрозділ "Північна електроенергетична система" направив Товариству з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче об'єднання "Східбуд" претензію №5889/01-42 про сплату штрафних санкцій за несвоєчасну реєстрацію податкової накладної. Дану претензію було надіслано засобами поштового зв'язку, однак, відповідач залишив дану претензію без відповіді та реагування.

У відзиві на позовну заяву, відповідач зазначив що 18 липня 2014 року ТОВ "НВО "Східбуд" до Державної податкової інспекції у Дзержинському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів України Харківської області було подано Податкову декларацію з податку на додану вартість за червень 2014 року, в якій відображені дані про господарську операцію між позивачем за червень 2014 року, сума ПДВ - 27779,00 грн.

Державна податкова інспекція у Дзержинському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів України Харківської області в своїх поясненнях зазначила, що станом на 18.10.2015 р. податкова накладна від 13.06.2014 р. №208 в Єдиному реєстрі податкових накладних за договором №80-4/1402-14 від 17.04.2014 року в сумі 27 779,00 грн. не зареєстрована.

Такі обставини, на думку позивача, свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у судовому порядку.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню повністю з наступних підстав.

За загальним положенням цивільного законодавства, зобов'язання виникають з підстав, зазначених у статті 11 Цивільного кодексу України. За приписами частини 2 цієї статті підставами виникнення цивільних прав та обов'язку, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обов'язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Частиною першою статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно зі статями 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим до виконання сторонами.

З наданих суду доказів вбачається, що Державне підприємство "Національна енергетична компанія "Укренерго" в особі відокремленого підрозділу "Північна електроенергетична система", взяті на себе зобов'язання щодо оплати підрядних робіт виконало належним чином, зауважень від Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче об'єднання "Східбуд" не надходило.

В свою чергу, відповідач порушив визначені Договором №80-4/1402-14 від 17.04.2014 р. строки реєстрації податкової накладної №208 від 13.06.2014 р.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За приписами ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.10 п.201.10 Податкового кодексу України, у разі відмови продавця товарів/послуг надати податкову накладну або в разі порушення ним порядку її заповнення та порядку реєстрації в Єдиному реєстрі покупець таких товарів/послуг має право додати до податкової декларації за звітний податковий період заяву із скаргою на такого постачальника, яка є підставою для включення сум податку до складу податкового кредиту.

Судом встановлено, що відповідно до Додатку 5 до податкової декларації з податку на додану вартість від 18.07.2014 року ТОВ "НВО "Східбуд" було включено до податкових зобов'язань суму 27 779,00 грн. (рядок 52).

Одночасно Позивачем була включена сума 27 779,00 грн. до податкового кредиту відповідно до додатку 5 до податкової декларації від 21.07.2014 року (рядок 1363).

Також Позивачем був наданий додаток 8 до податкової декларації з податку на додану вартість від 21.07.2014 року, відповідно до якого у Позивача виникло право на зарахування податкової накладної № 208 на суму 27 779,00 грн. до складу податкового кредиту. у рядку 10 додатку 8 до податкової декларації зазначено порушення продавцем порядку заповнення та/або порядку реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних, а саме: податкова накладна не зареєстрована в ЄРПН, порушено п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України.

Відповідно до статті 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно зі ст. 614 Цивільного кодексу України, особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлене договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання.

Пунктом 6.3.4. Договору передбачено, що підрядник зобов'язаний зареєструвати відповідно до пункту 210.10 статті 201 і пункту 11 підрозділу 2 розділу ХХ Податкового кодексу України податкові накладні в Єдиному реєстрі податкових накладних у строк, визначений чинним законодавством, та надати їх Замовнику протягом двох робочих днів з дати реєстрації.

Відповідно до п. 8.5. Договору за порушення строків реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних Підрядник сплачує штраф у сумі податку на додану вартість, яка визначена в податковій накладній, що не зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Згідно позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 22.11.2010 № 14/80-09-2056, право учасників господарських правовідносин встановлювати інші, ніж передбачено Цивільним кодексом України, види забезпечення виконання зобов'язань визначено частиною другою статті 546 Цивільного кодексу України, що узгоджується із свободою договору, встановленою статтею 627 Цивільного кодексу України, коли сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Отже, суб'єкти господарських відносин при укладенні договору наділені правом забезпечення виконання господарських зобов'язань шляхом встановлення окремого виду відповідальності - договірної санкції за невиконання чи неналежне виконання договірних зобов'язань (Інформаційний лист ВГСУ від 15.03.2011р. №01-06/249 «Про постанови Верховного Суду України, прийняті за результатами перегляду судових рішень господарських судів»).

Відповідно до частини 1 статті 546 Цивільного кодексу України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно з ч. 1 ст. 216, ч. 2 ст. 217 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення в сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.

Статтею 230 Господарського кодексу України встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Крім того, у матеріалах справи наявне клопотання Відповідача, відповідно до якого останній просить суд застосувати норму ст. 258 ЦК України, яка встановлює спеціальну позовну давність.

Відповідач вважає, що строк позовної давності для звернення з даним позовом про стягнення штрафу за порушення строків реєстрації податкової накладної почався з 28.06.2014 року з урахуванням перебігу річного строку сплинув 28.06.2015 р.

Пунктом 1.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України, від 29.05.2013 р. № 10 "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" роз'яснено, що позовна давність, за визначенням статті 256 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Стаття 258 Цивільного кодексу України визначає, що позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Частиною 1 статті 259 Цивільного кодексу України встановлено, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін.

Відповідно до п. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Пунктом 8.13. Договору Сторони домовилися, що для вимог про стягнення з Підрядника штрафних санкцій (неустойка, штраф, пеня) застосовується строк позовної давності три роки.

Відповідно до умов Податкового кодексу України (пункт 201.10. статті 201) реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних здійснюється не пізніше п'ятнадцяти календарних днів, наступних за датою їх складання.

Останнім днем реєстрації податкової накладної №208 від 13.06.2014 р. - є 30.06.2014 р., оскільки 28.06.2014 р. припадає на вихідний день, таким чином право вимоги у позивача щодо стягнення з відповідача штрафу виникло з 01.07.2014 р.

Враховуючи, що сторонами у Договорі №80-4/1402-14 від 17.04.2014 р. збільшено строк позовної давності щодо вимог про стягнення штрафних санкцій (неустойка, штраф, пеня) до трьох років, позивач із даним позовом про стягнення штрафу за порушення строків реєстрації податкової накладної звернувся до господарського суду Харківської області 31 серпня 2015 року (штамп канцелярії господарського суду Харківської області, т. 1 а.с. 4) тобто в межах строку позовної давності.

Відповідно до статті 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі статтею 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №6 від 23.03.2012 р. "Про судове рішення", рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Враховуючи вищенаведене, оскільки Товариство з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче об'єднання "Східбуд" надало Державному підприємству "Національна енергетична компанія "Укренерго" в особі відокремленого підрозділу "Північна електроенергетична система" податкову накладну №208 від 13.06.2014 р., яка не зареєстрована у Єдиному реєстру податкових накладних, у встановлений законодавством термін, що підтверджується витягом з Єдиного реєстру податкових накладних №3188579 від 31.08.2015 р. (т. 1, а.с. 27) та поясненнями Державної податкової інспекції у Дзержинському районі м. Харкова Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області, то підлягає стягненню з відповідача 27 779,00 грн. штрафу за несвоєчасну реєстрацію податкової накладної, яка становить суму податку на додану вартість, зазначеній у незареєстрованій податковій накладній.

Таким чином позовні вимоги Державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго" в особі відокремленого підрозділу "Північна електроенергетична система" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче об'єднання "Східбуд" підлягають задоволенню повністю.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої судові витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись статтями 1, 4, 12, 22, 32, 33, 35, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "НАУКОВО-ВИРОБНИЧЕ ОБ'ЄДНАННЯ "СХІДБУД" (61166, м. Харків, пр-т Леніна, буд. 36, кім. 13, ) на користь Державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго" в особі відокремленого підрозділу "Північна електроенергетична система" Державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго" (61003, м. Харків, вул. Кооперативна, буд. 12/14, ) штраф за порушення строків реєстрації податкової накладної від 13.06.2014 №208 в Єдиному реєстрі податкових накладних за договором від 17.04.2014 року №80-4/1402-14 в сумі 27 779 (двадцять сім тисяч сімсот сімдесят дев'ять) грн. 00 коп. та витрати по сплаті судового збору в сумі 1 827 (одна тисяча вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 09.11.2015 р.

Суддя ОСОБА_4

справа №922/5024/15