КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" листопада 2015 р. Справа№ 910/13592/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ткаченка Б.О.

суддів: Зеленіна В.О.

Синиці О.Ф.

За участю секретаря судового засідання Бородулі В.В.

представників сторін:

від позивача - Мойсієнко О.В., дов. № 14 від 12.01.15 р.;

від відповідача - не з'явилися;

розглянувши матеріали

апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Альтіс-

Спецбуд»

на рішення Господарського суду міста Києва

від 13.07.2015 року

у справі № 910/13592/15 (суддя Спичак О.М.)

за позовом Публічного акціонерного товариства «Завод залізобетонних

конструкцій імені Світлани Ковальської»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Альтіс-

Спецбуд»

про стягнення 2 373 253,98 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 13.07.2015 року по справі № 910/13592/15 позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Альтіс-Спецбуд» на користь Публічного акціонерного товариства «Завод залізобетонних конструкцій ім. Світлани Ковальської» 1 502 124.18 грн. - основного боргу, 105 922,35 грн. - 3% річних, 765 084,00 грн. - інфляційних втрат, 47 462,61 грн. - судового збору.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю «Альтіс-Спецбуд» звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 13.07.2015 року по справі № 910/13592/15 скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. Судові витрати покласти на позивача.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 19.08.2015 року апеляційну скаргу було прийнято до провадження у складі колегії суддів: головуючий суддя Ткаченко Б.О., судді: Зеленін В.О., Шевченко Е.О. та призначено до розгляду на 07.10.2015 року.

30.09.2015 року через Відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від Публічного акціонерного товариства «Завод залізобетонних конструкцій імені Світлани Ковальської» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

07.10.2015 року, у зв'язку з перебуванням головуючого судді Ткаченка Б.О. на лікарняному, розгляд справи не відбувся.

Після виходу головуючого судді з лікарняного, розпорядженням Заступника голови Київського апеляційного господарського суду від 08.10.2015 року, у зв'язку з перебуванням судді Шевченка Е.О. у відпустці, змінено склад судової колегії на наступний: головуючий суддя Ткаченко Б.О., судді: Зеленін В.О., Синиця О.Ф.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 08.10.2015 року справу № 910/13592/15 прийнято до провадження у вищезазначеному складі суду та призначено до розгляду на 03.11.2015 року.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що судом першої інстанції було неповно з'ясовано обставини, які мають значення для справи, а також невірно застосовано норми матеріального та процесуального права, що призвело до прийняття невірного судового рішення.

Представник Публічного акціонерного товариства «Завод залізобетонних конструкцій імені Світлани Ковальської» у поясненнях, наданих у судовому засіданні, заперечував проти доводів апелянта, викладених в апеляційній скарзі, просив суд відмовити в задоволенні скарги та залишити без змін оскаржуване судове рішення місцевого господарського суду як таке, що прийняте з повним, всебічним та об'єктивним з'ясуванням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Альтіс-Спецбуд» у судове засідання не з'явився, про розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується підписом представника відповідача від 31.08.2015 року на повідомленні про вручення поштового відправлення.

Колегія суддів вважає можливим здійснити перевірку рішення суду першої інстанції у даній справі в апеляційному порядку за наявними матеріалами справи та без участі представника відповідача.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія встановила наступне.

05.11.2012 року між Публічним акціонерним товариством «Завод залізобетонних конструкцій ім. Світлани Ковальської» (далі - виконавець, позивач, ПАТ «Завод ЗБК ім. С. Ковальської») та Товариством з обмеженою відповідальністю «Альтіс-Спецбуд» (далі - замовник, відповідач, ТОВ «Альтіс-Спецбуд») був укладений договір про виготовлення та поставку товару № 195А (далі - Договір).

За умовами Договору виконавець зобов'язується в порядку та на умовах, визначених цим договором, виготовити замовнику замовлений товар, (бетон, бетонні вироби і конструкції, інший товар, відповідно до прас-листа виконавця, далі - товар) по узгодженню сторін виконати його доставку, а замовник зобов'язується своєчасно прийняти замовлений товар, та здійснити його оплату на умовах договору.

Відповідно до п. 2.1 Договору кількість товарів, що підлягають виготовленню та поставці, їх часткове співвідношення (асортимент, сортамент, номенклатура) за сортами, групами, підгрупами, видами, марками, типами визначаються у заявках замовника, рахунках-фактурах виконавця та накладних (товарно-транспортних, фактичних або видаткових).

Згідно п. 3.1 Договору загальна вартість договору визначається сумарною вартістю всіх виконаних виконавцем і прийнятих замовником заявок протягом терміну дії договору.

Передача товару здійснюється за видатковою накладною та товарно-транспортною накладною, в яких вказується найменування, кількість, узгоджена ціна та загальна вартість товару що поставляється (п. 6.6); про отримання товару на об'єкті поставки (замовлена адреса), уповноважена особа замовника зобов'язана розписатися у товарно-транспортній накладній та поставити штамп замовника (п. 6.9); товар вважається поставленим замовнику з моменту його отримання в пункті призначення, згідно замовлення, представником одержувача, який вказується замовником, на підставі товарно-транспортних накладних (п. 5.2).

Пунктом 7.4 Договору передбачено, що оплата товару здійснюється замовником на підставі цього договору та рахунків-фактур, виставлених виконавцем на вартість партії товару.

Також п. 7.5 Договору зазначено, що замовник зобов'язаний здійснити попередню оплату на розрахунковий рахунок виконавця за кожну партію товару, що постачається з моменту виставлення рахунку-фактури виконавцем згідно з заявкою замовника.

Відповідно до п. 10.1 Договору, він набуває чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 31.12.2012 року, а в частині взаєморозрахунків - до повного розрахунку між сторонами. Якщо за один місяць до закінчення терміну дії цього договору, жодна зі сторін не повідомила іншу сторону про свій намір припинити дію договору, його дія автоматично продовжується на кожний наступний календарний рік на тих самих умовах.

З 21.11.2012 року по 28.01.2013 року позивач, на виконання умов Договору, поставив відповідачу товар загалом на суму 1 502 124,18 грн., що підтверджується товарно-транспортними накладними (т. 1 а.с. 59-270, т. 2 а.с. 47-50).

Відповідно до актів звірки взаєморозрахунків (т. 1 а.с. 23-34), зокрема складеного сторонами 03.04.2015 року (т. 1 а.с. 34), заборгованість відповідача перед позивачем за Договором станом на 01.04.2015 року становить 1 502 124,18 грн.

За твердженням позивача, відповідач свої зобов'язання з оплати отриманого товару не виконав, у зв'язку з чим у нього утворилась заборгованість в сумі 1 502 124,18 грн.

Враховуючи вказане, ПАТ «Завод ЗБК ім. С. Ковальської» звернулося до суду з позовом та просить стягнути з ТОВ «Альтіс-Спецбуд» 1 502 124,18 грн. заборгованості за Договором, а також 106 045,80 грн. 3 % річних за період прострочення з 21.11.2012 року по 05.05.2015 року та 765 084,00 грн. інфляційних втрат за період прострочення з 21.11.2012 року по 30.04.2015 року.

Відповідно до ст. ст. 11, 629 ЦК України договір є однією з підстав виникнення зобов'язань та є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 712 Цивільного кодексу України визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

За приписами ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України та ст. 193 Господарського кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) - п. 1 ст. 530 ЦК України.

Згідно ст. 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Як зазначено вище, поставка позивачем товару підтверджується товарно-транспортними накладними (т. 1 а.с. 59-270, т. 2 а.с. 47-50). Крім того, актом звірки взаєморозрахунків від 03.04.2015 року підтверджується заборгованість відповідача перед позивачем за Договором станом на 01.04.2015 року, яка становить 1 502 124,18 грн. (т. 1 а.с. 34).

Доказів оплати відповідачем поставленого позивачем товару суду надано не було.

Отримання вказаного товару відповідачем не заперечується.

При цьому, апелянт посилається, що на його адресу не надходили рахунки-фактури на оплату поставленого товару, які відповідно до п. 7.4 Договору є підставою для оплати поставленого товару. Таким чином, на думку апелянта, у відповідача не настав строк оплати поставленого товару.

Колегія суддів звертає увагу, що, по-перше, рахунок-фактура є документом, який містить тільки платіжні реквізити, на які потрібно перерахувати кошти, а ненадання рахунку-фактури не є відкладальною умовою в розумінні ст. 212 ЦК України та не є простроченням кредитора в розумінні ст. 613 ЦК України.

Аналогічна позиція міститься у постанові Верховного Суду України від 29.09.2009 року по справі № 37/405.

По-друге, 03.09.2014 року відповідачу було направлено претензію про сплату 1 502 124,18 грн. на протязі семи днів з моменту її отримання за вих. № 916 від 01.09.2014 року, яку отримано представником відповідача 03.09.2014 року за вх. № 512 (т. 1 а.с. 35-36). При цьому претензія направлялася також 05.02.2015 року за вих. № 236, проте не була отримана відповідачем.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість та задоволення вимог позивача щодо стягнення з ТОВ «Альтіс-Спецбуд» на користь ПАТ «Завод ЗБК ім. С. Ковальської» заборгованості за Договором у сумі 1 502 124,18 грн.

Крім того, враховуючи прострочення по сплаті заборгованості, позивач просив стягнути з відповідача 106 045,80 грн. 3 % річних за період прострочення з 21.11.2012 року по 05.05.2015 року та 765 084,00 грн. інфляційних втрат за період прострочення з 21.11.2012 року по 30.04.2015 року.

Суд першої інстанції дійшов висновку про часткове задоволення вказаних вимог позивача та стягнув 105 922,35 грн. 3 % річних та 765 084,00 грн. інфляційних втрат.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач у судовому засіданні апеляційної інстанції не заперечував проти вказаного розрахунку місцевого господарського суду.

Враховуючи вказане вище, провівши повторний арифметичний розрахунок, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, про стягнення з ТОВ «Альтіс-Спецбуд» на користь ПАТ «Завод ЗБК ім. С. Ковальської» 105 922,35 грн. 3 % річних та 765 084,00 грн. інфляційних втрат.

Згідно ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини справи, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обставини, викладені Товариством з обмеженою відповідальністю «Альтіс-Спецбуд» у апеляційній скарзі, не знайшли підтвердження під час розгляду даної справи.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення Господарського суду міста Києва від 13.07.2015 року по справі № 910/13592/15 прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Альтіс-Спецбуд» задоволенню не підлягає.

У зв'язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на Товариство з обмеженою відповідальністю «Альтіс-Спецбуд» (апелянта).

Керуючись ст.ст. 32-34, 43, 49, 99, 101-103, 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Альтіс-Спецбуд» залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 13.07.2015 року по справі № 910/13592/15 залишити без змін.

2. Матеріали справи № 910/13592/15 повернути до Господарського суду міста Києва.

3. Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня її прийняття.

Головуючий суддя Б.О. Ткаченко

Судді В.О. Зеленін

О.Ф. Синиця

Повний текст рішення складено 09.11.2015 року.