ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

03.11.2015 Справа № 920/1432/15
за позовом: Військового прокурора Вінницького гарнізону Центрального
регіону України в інтересах держави в особі:
1. Міністерства оборони України, м. Київ;
2. Військової частини НОМЕР_1 , м. Вінниця;
до відповідача: Державного підприємства Конотопський авіаремонтний завод
АВІАКОН, м .Конотоп Сумської області;
про стягнення 66 962 грн. 77 коп.,

СУДДЯ ДЖЕПА Ю.А.

від першого позивача: Вельма І.О. (довіреність № 220/340/д від 18.05.2015);
від другого позивача: не з`явився;
від відповідача: Колесников І.Г. (довіреність № 4276 від 17.12.2014);
прокуратура: Яковлев В.О. (службове посвідчення № 034669 від
05.08.2015);
При секретарі судового засідання Куриленко О.В.

Суть спору: прокурор просить суд стягнути з відповідача на користь другого позивача 66 962 грн. 77 коп. пені за прострочення постачання послуг згідно з договором про закупівлю послуг за державні кошти № 79/14 від 10.07.2014.
Представник першого позивача та прокурор повністю підтримали позовні вимоги.
Представник другого позивача у судове засідання не з`явився, проте супровідним листом надав додаткові документи, що були долучені судом до справи.
Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти позову.
Враховуючи достатність часу, наданого представникам сторін та прокурору для підготовки до судових засідань в даній справі та для подання витребуваних судом документів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності судового процесу, вимоги ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку та встановлений ст. 69 Господарського процесуального кодексу України строк розгляду справи. В зв`язку з вказаним, суд вважає, що представникам сторін та прокурору створені всі належні умови та є підстави для розгляду справи по суті.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши та дослідивши наявні в справі докази, суд встановив:
Статтею 2 ГПК України визначено право прокурора звертатися до господарського суду в інтересах держави. У позовній заяві прокурор самостійно визначає в чому полягає порушення інтересів держави та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також вказує орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.
Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України Про прокуратуру прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.
Між військовою частиною НОМЕР_1 (другий позивач) та Державним підприємством «Конотопський авіаремонтний завод «Авіакон» (відповідач) укладено договір про закупівлю послуг за державні кошти від 10.07.2014 № 79/14 на суму 20 055 805 грн. 44 коп.
10 липня 2014 року на адресу відповідача було направлено повідомлення про готовність другого позивача (замовника) до виконання умов.
У подальшому до даного договору сторонами укладалась додаткова угода № 1 від 04.12.2014, сума послуг за договором становила 11 425 804 грн. 18 коп.
Потім до даного договору сторони знову уклали додаткову угоду №2 від 29.12.2014, сума послуг за договором становила 6 087 524 грн. 86 коп.
Таким чином, після внесення останніх змін до Договору остаточна сума послуг за Договором в редакції додаткових угод №1, №2 становила 6 087 524, 86 грн.
За умовами договору (пункти 1.1, 1.2) відповідач (виконавець) зобов`язався надати у 2014 році послуги, зазначені у Специфікації послуг (Додаток 1 до договору), а саме: капітальний ремонт вертольотів МІ-8МТПБ №95375 та МІ-8МТПІ №95142.
Відповідно до умов договору (пункт 5.1) строк надання послуг: згідно зі Специфікацією послуг. Згідно до Спеціфікації послуг термін виконання послуг до 15.12.2014.
Умовами договору (пункт 5.10) передбачено, що датою виконання послуг відповідачем (виконавцем) за даним договором є остання дата затвердження Акту приймання послуг (форма - Додаток 3) другим позивачем (замовником) і Акту інвентаризації (форма -Додаток 5), (з відповідним засвідченням Військового представництва) згідно з п. 5.8 Договору.
Акти приймання послуг за Договором від 10.07.2014 №79/14 було затверджено командиром військової частини НОМЕР_1 25.12.2014.
На думку прокурора та позивачів, відповідач (виконавець за договором) прострочив терміни надання послуг з 15.12.2014 по 25.12.2014, тобто на 11 днів. І тому прокурор просить суд стягнути з відповідача пеню, оскільки порушені умови щодо строків виконання договірних зобов`язань.
Відповідач у своєму відзиві заперечує проти поданого позову.
Оцінивши наявні в справі докази, виходячи з норм чинного законодавства, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, з огляду на наступне.
З матеріалів справи вбачається вчасне виконання відповідачем (виконавцем) прийнятого на себе зобов`язання та безпідставне ототожнення прокурором та позивачами строку виконання зобов`язання із строком затвердження другим позивачем (Замовником) Акту приймання Послуг. Несвоєчасне затвердження Акту приймання Послуг сталося внаслідок уповільнених дій самого другого позивача та є наслідком невиконання ним обов`язків по прийманню наданих за Договором Послуг та по підписанню Акту приймання послуг, встановлених пунктом 6.1.2 Договору.
Так, відповідач вчасно виконав визначені п.1.2 Договору роботи з капітального ремонту вертольотів МІ-8МТПБ №95375, МІ-8МТШ №95142 та передав результати виконаних робіт другому позивачу у визначений Специфікацією послуг строк, який сплив 15.12.2014.
Відповідно до умов п.5.7, 5.8, 5.9 Договору укладання Акту інвентаризації та Інвентаризаційного опису до нього, Посвідчення Військового представництва, Акту приймання послуг здійснюється після завершення надання Послуг. Отже, сам факт складання другим позивачем Актів інвентаризації від 15.12.2014 №4 та від 15.12.2014 №6 та Інвентаризаційних описів до них, Актів приймання послуг є свідченням того, що на дату їх складання другий позивач (замовник) фізично сприйняв результати виконаних відповідачем робіт.
Таким чином, станом на дату складання зазначених Актів, а саме до 15.12.2014, другим позивачем у повній мірі були отримані результати виконаних відповідачем робіт.
Крім того, умовами п.7.2 Договору встановлена відповідальність за несвоєчасне виконання зобов`язання, а не за несвоєчасне затвердження актів.
Відповідно до п.5.9 Договору оформлення Акту приймання Послуг (форма -Додаток4) після надання Послуг здійснюється представником Замовника -командиром військової частини, що зазначена в наряді служби забезпечення Замовника та Виконавцем і в подальшому затверджується Виконавцем та Замовником. Замовник затверджує Акт приймання Послуг при наявності висновку Військового представництва щодо фактичних витрат на виконання Послуг згідно з п.3.6, 3.8 Договору та посвідчення Військового представництва, яким підтверджується відповідність наданих Послуг вимогам зазначеним у Договорі (щодо якості Послуг).
При цьому Виконавець не має будь-яких важелів впливу на дії Замовника, що пов`язані із затвердженням ним такого акту.
Відповідно до норм чинного законодавства підрядник не повинен вчиняти жодних дій щодо спонукання замовника до підписання акта виконаних робіт, а має лише констатувати факт відмови від підписання акта. Зазначене відповідає правовій позиції, викладеній в п.6 Оглядового листа Вищого господарського суду від 18.02.2013 №01-06/374/2013 «Про практику вирішення спорів, пов`язаних із виконанням договорів підряду (за матеріалами справ, розглянутих у касаційному порядку Вищим господарським судом України)».
У свою чергу, обов`язок прийняти виконані роботи, а у випадку виявлення недоліків робіт негайно про них заявити (у тому числі шляхом мотивованої відмови від підписання акта виконаних робіт) законом покладений саме на замовника.
Отже, складені сторонами Договору Акти приймання Послуг містять в собі дві складові: 1) фіксація факту отримання позивачем результату виконаних відповідачем робіт; 2) визначення ціни таких робіт з метою формування подальшої вимоги відповідача для отримання оплати.
Перша подія (факт сприйняття результатів робіт) знайшла своє відображення в Актах приймання Послуг у вигляді підписів членів комісії військової частини НОМЕР_2 та відповідача, проставлених до 15.12.2014. Друга подія (визначення вартості робіт) була зафіксована 25.12.2014 Замовником після визначення нової ціни виконаних відповідачем робіт. Друга подія є похідною від першої. Дату настання другої події неможливо ототожнювати з датою виконання відповідачем зобов`язань, які фактично виконані до 15.12.2014.
Отже, дії сторін договору щодо підписання актів приймання послуг направлені виключно на документальне оформлення прийняття другим позивачем, як замовником, вже наданих йому фактичних послуг, і викликані необхідністю здійснення другим позивачем аналізу і затвердження вартості і якості наданих відповідачем послуг шляхом остаточного затвердження саме і виключно другим позивачем актів приймання Послуг.
Зазначена на актах приймання послуг дата 15.12.2014 є датою виникнення права відповідача на отримання оплати за виконані роботи.
Відповідно до п.4.3 Договору розрахунки за надані Послуги здійснюються за фактом їх надання після отримання Замовником (представником Замовника - командиром військової частини НОМЕР_3 ) документів на оплату:
- рахунку-фактури;
- Акту приймання Послуг, затвердженого Виконавцем та Замовником (на кожний Виріб окремо).
З урахуванням наведених положень Договору можна дійти простого висновку, що зволікання із підписанням Акту наданих послуг з боку другого позивача є свідченням неналежного виконання ним своїх обов`язків і порушенням права відповідача. Доказів порушення прав позивачів прокурор у своїй заяві не навів.
Відповідно до ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Як свідчать наявні в справі Акти інвентаризації від 15.12.2014 №4 та №6 і Інвентаризаційні описи до них, Акти приймання Послуг від 15.12.2014, Посвідчення Головного представництва замовника №621 від 12.01.2015 №29, від 12.01.2015 №30, відповідач вчасно виконав доручену йому роботу та у встановлений договором строк передав її результати.
Тому суд дійшов висновку, що прокурором та позивачем не недано належних доказів прострочення виконання зобов`язань за договором, не доведено факту порушення зобов`язання відповідачем.
Відповідно до ст.ст. 11, 509 ЦК України підставою виникнення зобов`язань (цивільних прав та обов`язків) є, зокрема, договір. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно з ч.1 ст 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
З наданих сторонами спору доводів та заперечень вбачається, що позивач та відповідач по-різному визначають правову природу укладеної угоди і, як наслідок, по-різному оцінюють докази отримання кінцевого результату.
Статтею 837 ЦК України встановлено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.
Приписами ст. 901 ЦК України встановлено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Тобто, з аналізу вищевказаних норм законодавства можна зробити висновок, що предметом договору підряду є кінцевий результат - предмет матеріального світу, на який замовник набуває право власності. Предметом договору про надання послуг є дія, що приносить користь та вчинюється для задоволення будь-чиїх потреб.
З огляду на викладене суд вважає, що за своєю правовою природою договір про закупівлю послуг за державні кошти від 10.07.2014 № 79/14, є договором підряду.
Оскільки за умовами договору відповідач здійснював капітальний ремонт вертольотів МІ-8МТПБ №95375 та МІ-8МТПІ №95142 та передав результати виконаних робіт другому позивачу у визначений Специфікацією послуг строк, який сплив 15.12.2014, суд в силу приписів ст. 235 ЦК України застосовує законодавство, яке регулює правовідносини підряду і надає оцінку умовам договору, враховуючи, що відповідно до статті 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.
Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічний припис містять п.п. 1, 7 ст. 193 Господарського кодексу України.
Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Приписами ст. 629 цього Кодексу встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
З огляду на умови договору вбачається, що договором передбачено складання декількох актів, зокрема, акт інвентаризації, акт приймання послуг, посвідчення Головного представництва замовника. Як вбачається із доданих сторонами доказів, зобов`язання відповідача, як підрядника, фактично виконано і капітальний ремонт завершено та його результат прийнято замовником у встановлений договором термін - 15.12.2014.
Про фактичне сприйняття другим позивачем (замовник за договором) результатів виконаних відповідачем (виконавець за договором) робіт свідчать наступні документи:
- акт інвентаризації від 15.12.2014 №4 та Інвентаризаційний опис до нього підписаний з боку другого позивача (замовника) Військовим представництвом №621 і складання якого передбачено умовами п.5.8 Договору, з метою визначення складових частин, комплектуючих виробів, приладів, деталей тощо, що демонтовані, зняті з виробів (вертольоту) під час проведення послуг;
- акт інвентаризації від 15.12.2014 №6 та Інвентаризаційний опис до нього підписаний з боку другого позивача (замовника) Військовим представництвом №621 і складання якого передбачено умовами п.5.8 Договору, з метою визначення складових частин, комплектуючих виробів, приладів, деталей тощо, що демонтовані, зняті з виробів (вертольоту) під час проведення послуг;
- акт приймання послуг від 15.12.2014, який оформлений представником другого позивача (замовника) - командиром військової частини НОМЕР_2 , а саме 15.12.2014 і підписаний з боку відповідача також 15.12.2014. Відображений в Акті приймання послуг від 15.12.2014 висновок комісії свідчить про те, що станом на 15.12.2014 послуги з капітального ремонту вертольоту МІ-8МТПБ №95375 (1 етап) виконано в повному обсязі. Результати надання послуг відображено в номерній (іншій) документації;
- акт приймання послуг від 15.12.2014, який оформлений представником другого позивача (замовника) - командиром військової частини НОМЕР_2 , а саме 15.12.2014 і підписаний з боку відповідача також 15.12.2014. Відображений в Акті приймання послуг від 15.12.2014 висновок комісії свідчить про те, що станом на 15.12.2014 послуги з капітального ремонту вертольоту МІ-8МТШ №95142 (1 етап) виконано в повному обсязі. Результати надання послуг відображено в номерній (іншій) документації;
- посвідчення Головного представництва замовника №621 (Військового представництва) від 12.01.2015 №29, у якому зазначена дата пред`явлення результатів виконаних відповідачем робіт на вертольоті МІ-8МТПІ №95142 -13.12.2014 та дата прийняття виконаних робіт -13.12.2014;
- посвідчення Головного представництва замовника №621 (Військового представництва) від 12.01.2015 №30, у якому зазначена дата пред`явлення результатів виконаних відповідачем робіт на вертольоті Мі-8МТПБ №95375 -13.12.2014 та дата прийняття виконаних робіт -13.12.2014.
Прокурором заявлено вимоги про стягнення 66 962 грн. 77 коп. пені за прострочення постачання послуг.
Частиною 1 статті 231 ГК України передбачено, що законом щодо окремих видів зобов`язань може бути визначений розмір штрафних санкцій, зміна якого за погодженням сторін не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 231 ГК України у разі, якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах: за порушення строків виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.
Виходячи із положень зазначеної норми, застосування до боржника, який порушив господарське зобов`язання, штрафної санкції у вигляді штрафу, передбаченого частиною 2 статті 231 ГК України, можливо при сукупності відповідних умов, а саме: має місце факт порушення; інший розмір певного виду штрафних санкцій не передбачений договором або законом; якщо, між іншим, порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, якщо допущено прострочення виконання негрошового зобов`язання, пов`язаного з обігом (поставкою) товарів, виконанням робіт, наданням послуг, з вартості яких і вираховується у відсотковому відношенні розмір штрафу.
Згідно з приписами законодавства, яке регулює правовідносини підряду, у договорі підряду встановлюються строки виконання роботи або її окремих етапів (ст. 846 ЦК України). Статтею 854 цього Кодексу, яка регулює порядок оплати, передбачено: якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.
Оскільки відповідачем виконані роботи з капітального ремонту МІ-8МТПБ №95375 та МІ-8МТПІ №95142, а не надавались послуги, то належним доказом фактичного (реального) виконання в натурі робіт з капітального ремонту є акти інвентаризації, акти приймання послуг, посвідчення Головного представництва замовника, в яких підтверджена сторонами і засвідчена здача відповідачем з капітального ремонту та приймання представниками позивача робіт з капітального ремонту
Відповідно до пункту 4 статті 129 Конституції України, статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, а за загальним правилом тягар доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини.
Статтею 32 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. За приписами статті 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості. Вказані докази повинні містити інформацію щодо обставин, що входять до предмета доказування, слугувати аргументами (посилками) у процесі встановлення об`єктивної істини.
З урахуванням викладених приписів законодавства, умов договору та встановлених обставин, суд не знаходить підстав вважати відповідача - Державне підприємство Конотопський авіаремонтний завод АВІАКОН (виконавця за договором) таким, що порушив господарське зобов`язання, за яким настає відповідальність, передбачена ст. 231 ГК України, або таким, що допустив порушення зобов`язання, відповідальність за яке передбачена п. 7.2 договору № 79/14 від 10.07.2014, внаслідок чого в задоволенні позову з заявлених підстав відмовляється.
На підставі викладеного, керуючись ст. 837 ЦК України, ст. 231 ГК України, керуючись ст.ст.33, 34, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Повне рішення складено 09.11.2015.

СУДДЯ Ю.А. ДЖЕПА