ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" листопада 2015 р.Справа № 916/2363/15
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді В.Б. Туренко

суддів Л.О. Будішевської, С.В. Таран (на підставі розпорядження в.о. керівника апарату суду від 12.10.2015р. №628 щодо повторного автоматичного розподілу справи, протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.10.2015р.)

при секретарі судового засідання: Е.М. Вєлковій

за участю позивача- ОСОБА_1

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про день, час та місце апеляційного перегляду повідомлений належним чином

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси

на рішення господарського суду Одеської області від 13.07.2015 року

у справі № 916/2363/15

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси

про зобов'язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

В червні 2015 року Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до місцевого господарського суду з позовом до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси про зарахування вартості виконаних позивачем ремонтних робіт покрівлі орендованого нерухомого військового майна - будівлі №7 військового містечка АДРЕСА_1 за власні кошти в сумі 88852,80 грн. в рахунок плати за користування річчю за договором оренди від 26.04.2001р. №109/2001/ГоловКЕУ, згідно умов договору та ст. ст. 776, 778 Цивільного кодексу України.

Рішенням господарського суду Одеської області від 13.07.2015р. (суддя Волков Р.В.), оформленим відповідно до вимог ст. 84 ГПК України 16.07.2015р., позов задоволено повністю з мотивів його доведеності.

Не погодившись з рішенням суду, відповідач 05.08.2015р. звернувся з апеляційною скаргою, яка повернута останньому без розгляду ухвалою суду апеляційної інстанції від 10.08.2015р. на підставі п. 3 ч. 1 ст. 97 ГПК України.

Усунувши недоліки, відповідач 28.08.2015р. вдруге звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив рішення суду скасувати, у позові відмовити, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 07.09.2015р. (головуючий суддя Поліщук Л.В., судді: Воронюк О.Л., Туренко В.Б.) апеляційна скарга прийнята до провадження із призначенням до розгляду. Крім того, цією ухвалою скаржнику відновлено пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження.

У зв'язку із перебуванням головуючого судді Поліщук Л.В. у відпустці, за розпорядженням в.о. керівника апарату суду від 12.10.2015р. №628 щодо повторного автоматичного розподілу справи, протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.10.2015р., справу № 916/2363/15 повторно розподілено на розгляд головуючого судді Туренко В.Б., суддів: Будішевської Л.О., Таран С.В.

Ухвалою суду апеляційної інстанції від 15.10.2015р. дану справу прийнято до провадження у визначеному складу суддів та призначено до розгляду.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просив у її задоволенні відмовити, а рішення суду залишити без змін.

Відповідач у своєму клопотанні просив розглянути справу за відсутністю його представника.

Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, судова колегія зазначає наступне.

26.04.2001р. між Міністерством оборони України в особі Головного квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України (Орендодавець) та Приватним підприємцем ОСОБА_1 (Орендар) укладено договір оренди нежитлових приміщень, розташованих на території військового містечка №224 в Одеському гарнізоні за адресою: АДРЕСА_1 №109/2001/ГоловКЕУ (з урахуванням додаткових угод №11д-с/КЕВ м. Одеси від 11.03.2004р., №51д/2002ГоловКЕУ від 26.04.2006р., №109д-с/2007 КЕВ м. Одеси від 02.01.2007р., №15д/2013/КЕВ від 08.02.2013р., №07д/2014КЕВ від 25.04.2014р.), згідно з п.п. 1.1., 2.3., 10.1. якого в строкове платне користування передано нерухоме військове майно - нежитлові приміщення адміністративної будівлі за генпланом №7 загальною площею 455,7 кв.м., розташоване за адресою: АДРЕСА_1, що знаходяться на балансі КЕВ м. Одеси, вартість якого визначена відповідно до експертного висновку про оцінку майна і становить 418091,00 грн. строком до 26.04.2025р. для розміщення фізкультурно-спортивного залу - 393,7 кв.м., фітобару - 12 кв.м. та тренажерного залу - 50 кв.м.

У пунктах 4.4., 5.3. договору встановлено, що для отримання згоди Орендодавця на здійснення поліпшень Орендар подає заяву і матеріали згідно з Порядком надання Орендарю згоди Орендодавця державного Майна на здійснення невід'ємних поліпшень орендованого державного Майна, затвердженим наказом ФДМ України від 03.10.2006р. №1523 та зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 18.10.2006р. за №1123/12997. Орендар зобов'язався своєчасно здійснювати за власний рахунок капітальний, поточний та інші види ремонтів орендованого майна. Ця умова договору не розглядається як дозвіл на здійснення поліпшень орендованого Майна і не тягне за собою зобов'язання Орендодавця щодо компенсації вартості поліпшень. У разі, якщо Орендар подає заяву на погодження Орендодавцем здійснення невід'ємних поліпшень орендованого Майна, він зобов'язаний надати документи, передбачені п.п. 4.4. договору.

Відповідно до п. 6.2. договору Орендар має право за письмовою згодою Орендодавця, наданою з дозволу Міністра оборони України або уповноваженої ним особи, за рахунок власних коштів здійснювати реконструкцію, технічне переоснащення, поліпшення орендованого Майна.

За змістом п. 8.2. договору Орендодавець має право, на клопотання Орендаря з дозволу Міністра оборони України або уповноваженої ним особи, надавати згоду на реконструкцію, технічне переоснащення, поліпшення орендованого Майна за рахунок коштів Орендаря.

Пунктом 10.5. договору встановлено, що у разі припинення або розірвання договору поліпшення орендованого Майна, здійсненні Орендарем за рахунок власних коштів, які можна відокремити від орендованого Майна не завдаючи йому шкоди, є власністю Орендаря, а невід'ємне поліпшення - власністю Орендодавця. Вартість проведених Орендарем за дозволом Орендодавця невід'ємних поліпшень орендованого Майна Орендодавцем не компенсується і є державною власністю.

Договір підписаний сторонами та скріплений печатками із погодженням начальників КЕУ Південного ОК, Одеської КЕЧ району 14.02.2001р. (а.с. 7-13, 28-30, 35-37, 60-65).

26.04.2001р. за актом прийому-передачі нежитлові приміщення передані ПП ОСОБА_1 (а.с. 17).

В матеріалах справи наявний акт інвентаризації об'єкту оренди, розташованого на території військового містечка №224 в Одеському гарнізоні за адресою: АДРЕСА_1, затверджений начальником Одеської КЕЧ раойну 14.02.2001р. (а.с. 14-15).

25.04.2014р. представниками КЕВ м. Одеси складено дефектний акт на ремонт покрівлі будівлі №7 військового містечка АДРЕСА_1, однак за відсутності асигнувань бюджетної установи цей ремонт виконано не було (а.с. 39).

За клопотанням ФОП ОСОБА_1, Головним КЕУ Збройних Сил України 11.09.2014р. за вих. № 303/1/6/798 йому надано дозвіл на проведення ремонтних робіт покрівлі орендованого нерухомого майна з метою приведення його у стан, придатний до подальшої експлуатації (а.с. 40).

ФОП ОСОБА_1 проведено ремонт об'єкту оренди на суму 88852,80 грн., що підтверджується актом приймання виконаних будівельних робіт за вересень 2014 року. Означений акт підписано позивачем та відповідачем (а.с. 42-46).

Як вбачається з матеріалів справи, ФОП ОСОБА_1 26.05.2015р. звернувся до КЕВ м. Одеси із заявою про зарахування вартості ремонту в рахунок орендної плати (а.с. 46).

КЕВ м. Одеси листом від 27.05.2015р. № 1789 повідомило ФОП ОСОБА_1 про відмову в задоволенні вказаного клопотання з тих підстав, що КЕВ м. Одеси є державною бюджетною установою і не є розпорядником коштів (а.с. 47).

Відмова в зарахуванні вартості ремонту в рахунок орендної плати за договором оренди від 26.04.2001р. №109/2001/ГоловКЕУ стала підставою для звернення ФОП ОСОБА_1 з даним позовом.

В обґрунтування позовної вимоги, останній послався на ч. 2 ст. 18-1, ч. 3 ст. 23 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», ч. 2 ст 776, ч. ч. 1, 3 ст. 778 Цивільного кодексу України.

За твердженням відповідача, останній є державною бюджетною установою, а тому кошти, одержані від здійснення військовими частинами господарської діяльності, зараховуються до державного бюджету України та використовуються виключно на національну оборону відповідно до кошторису Міністерства оборони України. В обґрунтування доводів викладених у відзиві на позов відповідач послався на ст. ст. 3, 4 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України», наказ МОУ від 21.04.2011р. №215 «Про затвердження Положення про організацію квартирно-експлутаційного забезпечення Збройних Сил України» та Положення про КЕВ м. Одеси, ст. 8 Закону України «Про господарську діяльність у Збройних Силах України», п. 10.5 договору оренди.

Задовольняючи позов ФОП ОСОБА_1, місцевий господарський суд виходив з того, що положення договору та додаткових угод не містять заборони на зарахування вартості поліпшень орендованого майна, здійснених орендарем за власні кошти за згодою орендодавця, в рахунок плати за користування річчю. Отже, якщо поліпшення речі зроблено за згодою наймодавця, то наймач отримує право на відшкодування вартості необхідних витрат або на зарахування їх вартості в рахунок орендної плати за користування річчю. При цьому вибір способу відшкодування, з огляду на положення ч. 3 ст. 778 Цивільного кодексу України, здійснюється позивачем.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позову з огляду на слідуюче.

Відповідно до ч. 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, у т.ч. із договорів.

Статтями 626, 628, 629 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Договір від 26.04.2001р. №109/2001/ГоловКЕУ за своєю правовою природою відноситься до договорів найму, різновидом якого є оренда.

Об'єктом оренди за спірним договором є державне майно, а тому до спірних правовідносин застосовуються також норми Закону України «Про оренду державного та комунального майна», який в свою чергу є спеціальним законом у сфері використання державного та комунального майна на умовах оренди.

За приписами ст. 18-1 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» поточний ремонт майна, переданого в оренду, проводиться орендарем за його рахунок, якщо інше не встановлено договором. Капітальний ремонт майна, переданого в оренду, проводиться орендодавцем або іншим балансоутримувачем цього майна за його рахунок, якщо інше не встановлено договором. Якщо орендодавець або інший балансоутримувач майна, переданого в оренду, не здійснив капітального ремонту майна і це перешкоджає його використанню відповідно до призначення та умов договору, орендар має право: відремонтувати майно, зарахувавши вартість ремонту в рахунок орендної плати, або вимагати відшкодування вартості ремонту; вимагати розірвання договору та відшкодування збитків.

За умовам ст. 776 Цивільного кодексу України поточний ремонт речі, переданої у найм, провадиться наймачем за його рахунок, якщо інше не встановлено договором або законом. Капітальний ремонт речі, переданої у найм, провадиться наймодавцем за його рахунок, якщо інше не встановлено договором або законом. Капітальний ремонт провадиться у строк, встановлений договором. Якщо строк не встановлений договором або ремонт викликаний невідкладною потребою, капітальний ремонт має бути проведений у розумний строк. Якщо наймодавець не провів капітального ремонту речі, що перешкоджає її використанню відповідно до призначення та умов договору, наймач має право: відремонтувати річ, зарахувавши вартість ремонту в рахунок плати за користування річчю, або вимагати відшкодування вартості ремонту; вимагати розірвання договору та відшкодування збитків.

Згідно з ч. 3 ст. 23 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» орендар має право за погодженням з орендодавцем, якщо інше не передбачено договором оренди, за рахунок власних коштів здійснювати реконструкцію, технічне переоснащення, поліпшення орендованого майна.

Аналогічний зміст містить п. 6.2. договору оренди від 26.04.2001р. №109/2001/ГоловКЕУ.

Частиною 2 ст. 27 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» передбачено, що орендар вправі залишити за собою проведені ним поліпшення орендованого майна, здійснені за рахунок власних коштів, якщо вони можуть бути відокремлені від майна без заподіяння йому шкоди. Якщо орендар за рахунок власних коштів здійснив за згодою орендодавця поліпшення орендованого майна, які неможливо відокремити від майна без заподіяння йому шкоди, орендодавець зобов'язаний компенсувати йому зазначені кошти в межах збільшення в результаті цих поліпшень вартості орендованого майна, визначеної в установленому законодавством порядку, яке відбулося в результаті таких поліпшень, якщо інше не визначено договором оренди. Вартість поліпшень орендованого майна, зроблених орендарем без згоди орендодавця, які не можна відокремити без шкоди для майна, компенсації не підлягає.

За змістом ст. 778 Цивільного кодексу України наймач може поліпшити річ, яка є предметом договору найму, лише за згодою наймодавця. Якщо поліпшення можуть бути відокремлені від речі без її пошкодження, наймач має право на їх вилучення. Якщо поліпшення речі зроблено за згодою наймодавця, наймач має право на відшкодування вартості необхідних витрат або на зарахування їх вартості в рахунок плати за користування річчю. Якщо в результаті поліпшення, зробленого за згодою наймодавця, створена нова річ, наймач стає її співвласником. Частка наймача у праві власності відповідає вартості його витрат на поліпшення речі, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо наймач без згоди наймодавця зробив поліпшення, які не можна відокремити без шкоди для речі, він не має права на відшкодування їх вартості.

У пункті 5.3. договору (в редакції додаткової угоди № 07д/2014/КЕВ від 25.04.2014р.) оренди позивача зобов'язано протягом дії договору оренди здійснювати капітальний та поточний ремонт орендованого майна. При цьому зазначена умова не розглядається як дозвіл на здійснення поліпшень орендованого майна, за яким необхідно звертатися поданням заяви на погодження.

Таким чином, умови договору з урахуванням додаткових угод не містять заборони на зарахування вартості поліпшень орендованого майна, здійснених орендарем за власні кошти за згодою орендодавця, в рахунок плати за користування річчю.

Отже, суд першої інстанції обґрунтовано зазначив, що якщо поліпшення речі зроблено за згодою наймодавця, то наймач отримує право на відшкодування вартості необхідних витрат або на зарахування їх вартості в рахунок орендної плати за користування річчю. При цьому вибір способу відшкодування, з огляду на положення ч. 3 ст. 778 ЦК України, здійснюється позивачем.

Враховуючи викладене, місцевий господарський суд цілком правомірно та обґрунтовано зарахував вартість виконаних ФОП ОСОБА_1 ремонтних робіт покрівлі орендованого нерухомого військового майна - будівлі №7 військового містечка №224 по АДРЕСА_1 в сумі 88852,80 грн. в рахунок плати за користування річчю за договором оренди від 26.04.2001р. №109/2001/ГоловКЕУ.

Посилання скаржника на п. 10.5. договору не приймаються до уваги судовою колегією, оскільки означений пункт застосовується при припиненні або розірванні договору, що у даному випадку не має місця.

Інші, доводи викладені в апеляційній скарзі спростовуються наведеним, а відтак підстави для її задоволення відсутні.

Керуючись ст. ст. 99, 103, 105 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Одеської області від 13.07.2015р. у справі №916/2363/15 залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня набрання постанови законної сили.

Повний текст постанови складено 16.11.2015р.

Головуючий суддя В.Б. Туренко

Суддя Л.О. Будішевська

Суддя С.В. Таран