ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

11.11.15 Справа № 916/3234/15

За позовом публічного акціонерного товариства "ЕНЕРГОПОСТАЧАЛЬНА КОМПАНІЯ ОДЕСАОБЛЕНЕРГО", м. Одеса

до публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 "ПРИВАТБАНК", м. Дніпропетровськ

про стягнення 89 402,06 грн.

Суддя Соловйова А.Є.

Секретар судового засідання Прокопенко А.В.

Представники:

від позивача: ОСОБА_2, довіреність №673 від 10.09.2015

від відповідача: ОСОБА_3, довіреність №855-О від 07.03.2015

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство "ЕНЕРГОПОСТАЧАЛЬНА КОМПАНІЯ ОДЕСАОБЛЕНЕРГО" (надалі - Позивач) звернулось до господарського суду Одеської області з позовною заявою до публічного акціонерного товариства КОМЕРЦІЙНОГО БАНКУ "ПРИВАТБАНК" (надалі - Відповідач) про стягнення 89 402,06 грн.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 06.08.2015 порушено провадження у справі №916/3234/15, позовна заява прийнята до розгляду.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 20.08.2015 справу №916/3234/15 направлено за територіальною підсудністю до господарського суду Дніпропетровської області.

Згідно автоматизованої системи документообігу суду справу №916/3234/15 передано на розгляд судді Соловйовій А.Є.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 04.09.2015 справу №916/3234/15 прийнято до свого провадження суддею Соловйовою А.Є, справу призначено до розгляду в засіданні.

Ухвалами господарського суду від 14.09.2015, 15.10.2015, 02.11.2015 розгляд справи був відкладений на 15.10.2015, 02.11.2015, 11.11.2015, відповідно.

15.10.2015 Відповідач подав до господарського суду відзив на позов, в якому просив в задоволенні позовних вимог відмовити.

За заявою Відповідача від 28.10.2015, ухвалою господарського суду від 02.11.2015, відповідно до вимог статті 69 Господарського процесуального кодексу України, продовжено строк вирішення спору на 15 днів - до 18.11.2015.

Позивач в судове засідання зявився, 11.11.2015 подав до господарського суду пояснення, з урахуванням яких позовні вимоги підтримав, просив суд позов задовольнити.

Відповідач в судове засідання зявився, 11.11.2015 подав до господарського суду додаткові пояснення з урахуванням яких, а також відзиву на позов, проти задоволення позовних вимог заперечував.

В судовому засіданні 11.11.2015 оголошені вступна та резолютивна частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника Позивача та представника Відповідача, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Як вказує Позивач в своїй позовній заяві, 07.07.2015 Відповідачем було здійснене списання грошових коштів в сумі 88 996,70 грн. з рахунку Клієнта 2272 з призначенням платежу "Погашення дебіторської заборгованості Одесаобленерго ПАТ 00131713", що підтверджується наявною в матеріалах справи банківською випискою по рахунку останнього. Вказане списання, як вбачається з тієї ж банківської виписки, відбулось згідно документа №VB-228489.

В позовній заяві Позивач також вказує, що йому було повідомлено, що зазначене списання відбулось на підставі укладеного між сторонами договору банківського рахунку №226489 від 29.10.2008.

Отже Позивач зазначає, що станом на час подачі даного позову у нього відсутня заборгованість з вказаним договором банківського рахунку №226489 від 29.10.2008, а тому вважає, що зазначене списання грошових коштів здійснено Відповідачем безпідставно, а отже грошові кошти в сумі 88 996,70 грн. підлягають стягненню з останнього на користь Позивача як безпідставно отримані, як це передбачено ст. 1212 Цивільного кодексу України.

Згідно з частинами 1, 2 статті 1066 Цивільного кодексу України, за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами.

Згідно статті 1071 Цивільного кодексу України, банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження. Грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом чи договором між банком і клієнтом.

Статтею 1212 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Отже, з огляду на викладені обставини, Позивачем фактично заявлені позовні вимоги на підставі статті 1212 Цивільного кодексу України, оскільки за договором банківського рахунку у сторін не виникає грошових зобовязань одна до іншої, тоді як згідно такого договору банк лише надає послуги з обслуговування відкритого у нього рахунку клієнта.

Згідно з пунктом 6.1 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України №22 від 21.01.2004, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 29.03.2004 за №377/8976 (далі-Інструкція), банк обумовлює своє право на здійснення договірного списання за дорученням платника з його рахунку в договорі банківського рахунку або іншому договорі про надання банківських послуг.

Відповідно до пункту 1.4 Інструкції, списання договірне (далі - договірне списання) - списання банком з рахунку клієнта коштів без подання клієнтом платіжного доручення, що здійснюється банком у порядку, передбаченому в договорі, укладеному між ним і клієнтом.

Пунктом 1.7 Інструкції передбачено, що кошти з рахунків клієнтів банки списують лише за дорученнями власників цих рахунків (включаючи договірне списання коштів згідно з главою 6 цієї Інструкції) або на підставі розрахункових документів стягувачів згідно з главами 5 та 12 цієї Інструкції.

Договір має містити інформацію, яка потрібна для належного виконання банком доручення платника, зокрема: умови, за якими банк повинен здійснити (здійснювати) договірне списання; номер рахунку платника, з якого має здійснюватися договірне списання; назву отримувача; номер і дату договору з отримувачем, яким передбачене право отримувача на договірне списання коштів з рахунку платника; перелік документів, які отримувач має надати банку, що обслуговує платника (якщо вони передбачені в договорі) (п. 6.2 Інструкції)./

Згідно пункту 6.5 Інструкції, Якщо кредитором за договором є банк, що обслуговує платника, то право цього банку на здійснення договірного списання передбачається в договорі банківського рахунку або іншому договорі про надання банківських послуг. Договір може містити інформацію, яка потрібна банку для списання ним коштів з рахунку платника. Банк, що обслуговує платника, здійснюючи на підставі договору банківського рахунку або іншого договору про надання банківських послуг договірне списання коштів з рахунку платника, оформляє меморіальний ордер, у реквізиті "Призначення платежу" якого зазначає номер, дату договору, яким передбачено можливість застосування договірного списання.

Тому, враховуючи, що в призначенні платежу банком не вказано номер та дату договору, на виконання якого були списані вказані грошові кошти, можні дійти обґрунтованого висновку, що зазначені грошові кошти були списані банком з відповідного рахунку без достатніх на те підстав, що є порушенням прав та обовязків Позивача.

Відсутність номеру та дати договору в призначенні платежу позбавляє суд можливості встановити на виконання саме якого договору було здійснене таке списання, а тому позовні вимоги в частині стягнення суми 88 996,70 грн. безпідставно отриманих грошових коштів підлягають задоволенню.

Крім суми безпідставно отриманих грошових коштів Позивач також вимагає стягнути з Відповідача пеню в розмірі 222,49 грн.

Як встановлено вище судом, зазначення в призначенні платежу "Погашення дебіторської заборгованості Одесаобленерго ПАТ 00131713" ніяким чином не свідчить, що зазначені грошові кошти були списані саме згідно укладеного між сторонами договору банківського рахунку №226489 від 29.10.2008. Тобто неможливо ідентифікувати відношення такого списання саме до вказаного договору, а тому позовні вимоги щодо стягнення пені, розмір якої передбачений договором банківського рахунку №226489 від 29.10.2008, задоволенню не підлягають, оскільки відповідальність у вигляді пені настає лише у випадку передбачення її договором.

Щодо позовних вимог про стягнення 3% річних, то господарський суд також вважає за необхідне відмовити в їх задоволенні з огляду на наступне.

Згідно з пунктом 1.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань", грошовим, за змістом статей 524, 533 - 535, 625 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), є виражене в грошових одиницях (національній валюті України чи в грошовому еквіваленті в іноземній валюті) зобов'язання сплатити гроші на користь іншої сторони, яка, відповідно, має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до пункту 5.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань", обов'язок боржника сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних не виникає у випадках повернення коштів особі, яка відмовилася від прийняття зобов'язання за договором (стаття 612 ЦК України), повернення сум авансу та завдатку, повернення коштів у разі припинення зобов'язання (в тому числі шляхом розірвання договору) за згодою сторін або визнання його недійсним, відшкодування збитків та шкоди, повернення безпідставно отриманих коштів (стаття 1212 ЦК України), оскільки відповідні дії вчиняються сторонами не на виконання взятих на себе грошових зобов'язань, а з інших підстав.

Таким чином, оскільки судом встановлено, що сума в розмірі 88 996,70 грн. є безпідставно списаними грошовими коштами, в розумінні статті 1212 Цивільного кодексу України, то в цьому випадку не виникає обовязку сторони сплатити суму боргу з урахуванням процентів річних.

Отже, за наведеного, позовні вимоги в частині стягнення 3% річних в сумі 182,87 грн. задоволенню не підлягають.

Таким чином позовні вимоги підлягають задоволенню частково зі стягненням з Відповідача на користь Позивача 88 996,70 грн. - безпідставно одержаних грошових коштів, а в частині позовних вимог щодо стягнення пені в розмірі 222,49 грн. та 3% річних в розмірі 182,87 грн. господарський суд відмовляє.

Посилання Відповідача в його відзиві та додаткових поясненнях щодо списання зазначених грошових коштів в рахунок погашення заборгованості за комісійну винагороду за договором №02/23/04 від 23.04.2009 судом до уваги не приймаються, оскільки, як встановлено вище, списання вказано суми відбулось без достатніх на те правових підстав з огляду на відсутність в призначенні платежу реквізитів договору, на підставі якого воно відбулось.

Таким чином, господарський суд не приймає до уваги заперечення Відповідача, викладені в його відзиві та додаткових поясненнях до відзиву, оскільки останнім не доведено належними доказами відношення такого списання до договору №02/23/04 від 23.04.2009.

Відповідно до ст. ст. 33 та 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, а господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України понесені судові витрати у справі, в разі часткового задоволення позову, покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 1, 33, 43, 44, 49, 82-85, 116, 117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПРИВАТБАНК" (49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, буд. 50, ) на користь публічного акціонерного товариства "ЕНЕРГОПОСТАЧАЛЬНА КОМПАНІЯ ОДЕСАОБЛЕНЕРГО" (65031, м. Одеса, вул. Миколи Боровського, 28Б, ) 88 996,70 грн. - безпідставно списаних грошових коштів, 1 818,72 грн. - судового збору.

В решті позовних вимог - відмовити.

Видати наказ.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржено протягом десяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 13.11.2015.

Суддя ОСОБА_4