ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" листопада 2015 р.Справа № 916/3167/15
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Петрова М.С.

суддів: Разюк Г.П., Колоколова С.І.

при секретарі судового засідання: Полінецькій В.С

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 довіреність № 60 від 25.12.04р.

від відповідача: ОСОБА_2 довіреність № 3060 від 18.09.14р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного підприємства Іллічівський морський торговельний порт

на рішення господарського суду Одеської області від 21.09.2015р.

по справі № 916/3167/15

за позовом Державного підприємства Іллічівський морський торговельний порт

до Державного підприємства Адміністрація морських портів України в особі Іллічівської філії

про стягнення 4 456 722,87 грн.

В С Т А Н О В И В :

28.07.2015р. Державне підприємство Іллічівський морський торговельний порт (далі по тексту ДП «ІМТП») звернулося до господарського суду Одеської області з позовом до Державного підприємства Адміністрація морських портів України в особі Іллічівської філії (далі по тексту ДП «АМПУ») про відшкодування витрат по сплаті земельного податку у сумі 3758737,61 грн., сплаченого за земельні ділянки позивача, що знаходяться у користуванні ДП «АМП», на підставі існуючого між сторонами правочину щодо відшкодування витрат на сплату земельного податку, оскільки відповідач фактично продовжує користуватися земельними ділянками порту.

Крім того, позивач просив стягнути з відповідача інфляційні втрати у сумі 651026,78 грн. за період з червня 2014 р. по квітень 2015 р., 3% річних у сумі 46958,48 грн. за період з 21.0215 р. по 22.07.15 р. за прострочення оплати вищезазначеного основного боргу.

Рішенням господарського суду Одеської області від 21.09.15 р. (суддя Зайцев Ю.О.) у позові ДП «ІМТП» відмовлено з огляду на те, що строк дії договору №137-В-ІЛФ-13/681-О від 18.10.2013р. про відшкодування витрат на сплату земельного податку, укладеного сторонами, закінчився 01.06.2014р., а новий договір сторонами не укладено, оскільки ДП «ІМТП» підписало цей договір із протоколом розбіжностей, який ДП «АМПУ» не погодило. Відповідно із цим у відповідача відсутній обовязок по відшкодуванню позивачу сплаченого земельного податку за земельні ділянки, що знаходяться на праві постійного користування порту, а також 3% річних та інфляційних втрат на підставі договору, який не укладено сторонами.

Не погоджуючись з рішенням місцевого господарського суду, ДП «ІМТП» через господарський суд Одеської області звернулося до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Одеської області від 21.09.15 р. та задовольнити позов у повному обсязі, оскільки зазначене рішення суду прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права та неповним зясуванням обставин, що мають істотне значення для розгляду справи.

В обґрунтування апеляційної скарги ДП «ІМТП» посилається на те, що незважаючи на не підписання відповідачем протоколу розбіжностей до нового договору про відшкодування витрат на сплату земельного податку, між ДП «ІМТП» та ДП «АМПУ» існує правочин та відповідні зобовязання по відшкодуванню земельного податку, оскільки фактично ДП «АМПУ» продовжує користуватися земельними ділянками порту. При цьому скаржник вважає, що підтвердженням наміру відповідача продовжувати взаємовідносини щодо відшкодування ним земельного податку є ініціатива самого відповідача про укладання нового договору щодо відшкодування земельного податку.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу просив залишити її без задоволення, а рішення місцевого господарського суду без змін, вважаючи його обґрунтованим та таким, що відповідає наявним матеріалам справи і чинному законодавству.

Дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, вислухавши пояснення представників сторін, перевіривши правильність юридичної оцінки судом першої інстанції встановлених фактичних обставин справи і застосування норм матеріального та процесуального права, судова колегія приходить до наступного.

18.10.2013р. між ДП "АМПУ" в особі Іллічівської філії та ДП «ІМТП» було укладено договір № 137-В-ІЛФ-13/ 681-О про відшкодування витрат на сплату земельного податку (надалі договір).

Відповідно до вищезазначеного договору ДП «АМПУ» в особі Іллічівської філії відшкодовує ДП «ІМТП» витрати на сплату земельного податку під об'єктами нерухомості ДП «АМПУ» в особі Іллічівської філії, що знаходяться на земельній ділянці ДП «ІМТП».

Згідно із п.5.1. Договору, цей договір набуває чинності з дня його укладення, але регулює взаємовідносини між сторонами починаючи з 13.06.2013р. відповідно до приписів ст.631 Цивільного кодексу України. Договір діє до 31.12.2013р.

Таким чином, строк дії Договору №137-В-ІЛФ-13/681-О від 18.10.2013р. закінчився 01.06.2014р.

09.09.2014р. ДП "АМПУ" в особі Іллічівської філії звернулося до ДП "ІМТП" з листом № 424/15.02.1-15 3333 від 09.09.2014р. щодо укладання договору на відшкодування витрат на сплату земельного податку та додатками у кількості двох примірників проекту договору.

Під час розгляду проекту договору у ДП "ІМТП" виникли розбіжності щодо окремих його умов, у зв'язку з чим було складено протокол розбіжностей в порядку ст. 181 ГК України. Два примірники протоколу розбіжностей разом із договором були направлені ДП "ІМТП" на адресу Іллічівської філії ДП "АМПУ" супровідним листом№156/04.4-12 3291 від 03.11.2014р.

01.12.2014р. ДП «АМПУ» в особі Іллічівської філії надіслало ДП «ІМТП» лист вих.№1055/15-07-02-4461, відповідно до якого, адміністрація повідомила, що договір з урахуванням наданого протоколу розбіжностей не може бути прийнятий і вважається неукладеним.

Незважаючи на вищенаведене, позивач вважає, що між ДП «ІМТП» та ДП «АМПУ» у спрощеній спосіб укладено правочин щодо відшкодування земельного податку і на підставі цього у ДП «АМПУ» існують відповідні зобовязання по відшкодуванню земельного податку, оскільки фактично ДП «АМПУ» продовжує користуватися земельними ділянками порту. При цьому скаржник вважає, що підтвердженням наміру відповідача продовжувати взаємовідносини щодо відшкодування ним земельного податку є ініціатива самого відповідача про укладання нового договору щодо відшкодування земельного податку.

Однак, судова колегія з такими доводами ДП «ІМТП» не може погодитися, оскільки відповідно із п.8 ст.181 ГК України у разі якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних умов господарського договору, такий договір вважається неукладеним (таким, що не відбувся).

Із змісту вищенаведеної статті ГК України випливає, що відсутність згоди між сторонами щодо всіх істотних умов договору (як тих, що визнані істотними за законом чи необхідні для договорів даного виду, так і тих, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода), включаючи випадки, коли було врегульовано не всі розбіжності, що виникли при укладанні договору, означає, що договір не відбувся.

Отже, лист ДП «АМПУ» від 01.12.14 р. вих.№1055/15-07-02-4461, яким останнє не погодило протокол розбіжностей до нового договору щодо відшкодування земельного податку свідчить про те, що цей договір не відбувся, тобто є неукладеним.

Таким чином, позивач не довів належними та допустимими доказами факт укладання договору у спрощений спосіб, оскільки позивачем відповідно із ч.1 ст.642 ЦК України не надано доказів отримання ним від відповідача безумовної відповіді, в якій останній надає згоду на компенсацію земельного податку.

Доводи скаржника про те, що відповідач здійснив фактичні дії щодо його виконання, а відповідно із цим є укладеним та на його підставі з відповідача підлягають стягненню грошові кошти на відшкодування витрат ДП «ІМТП» по сплаті земельного податку не заслуговують на увагу, оскільки в наявних матеріалах справи відсутні докази, щодо здійснення відповідачем фактичних дій по його виконанню, тобто сплаті грошових коштів на відшкодування земельного податку.

Сам факт знаходження переданих відповідачу обєктів нерухомості на земельній ділянці позивача, що знаходиться у останнього на праві постійного користування, не свідчить про виконання відповідачем умов договору, який позивач вважає укладеним, так як його предметом є відшкодування витрат на сплату земельного податку.

Відповідно до частини 1, 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки. Підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обовязків. При цьому, ст.12 ЦК України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

При цьому, відповідно до п. 2 ст. 14 Цивільного кодексу України особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї.

Тобто, власні зобов'язання Позивача, які визначені Податковим кодексом України щодо сплати земельного податку не можуть створювати обов'язків для ДП АМПУ, так як відповідно до правовстановлюючих документів на земельну ділянку саме Позивач є особою яка зобов'язана сплачувати земельний податок до моменту припинення права постійного користування.

Враховуючи ті обставини,що між позивачем та відповідачем відсутній договір про відшкодування земельного податку, а попередній договір припинив свою дію ще 18.10.2013р., у відповідача відсутній обов'язок щодо відшкодування позивачу сплаченого ним земельного податку, з підстав, заявлених позивачем.

За таких обставин, суд 1 інстанції дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позову ДП «ІМТП» щодо відшкодування сплаченого земельного податку та 3% річних та інфляційних втрат за прострочення оплати вказаного земельного податку.

З огляду на вищенаведене, апеляційна скарга ДП «ІМТП» підлягає залишенню без задоволення, а рішення господарського суду Одеської області від 21.09.15 р. без змін.

Згідно із ст.ст.44, 49 ГПК України витрати по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101-105 ГПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Державного підприємства Іллічівський морський торговельний порт залишити без задоволення, рішення господарського суду Одеської області від 21.09.15 р. без змін.

Постанова в порядку ст. 105 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено в касаційному порядку.

Повний текст постанови складено 06.11.2015 р.

Головуючий суддя Петров М.С.

Суддя Разюк Г.П.

Суддя Колоколов С.І.