РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.10.2015Справа №910/26244/15

За позовомПриватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна»
доПриватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія»
простягнення 42080 грн. 41 коп.

Суддя Отрош І.М.

Представники сторін:

від позивача: не з'явились;

від відповідача: не з'явились

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

06.10.2015 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» з вимогами до Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» про стягнення 42080 грн. 41 коп.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач в порушення норм законодавства України та договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності не виконав зобов'язання щодо відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди майну власника автотранспортного засобу Renault, державний номер НОМЕР_1, водієм транспортного засобу Volkswagen, державний номер НОМЕР_2, цивільно-правова відповідальність власника якого застрахована відповідачем відповідно до Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АС/8838761, та право вимоги за якою перейшло до позивача.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.10.2015 порушено провадження у справі № 910/26244/15 та справу призначено до розгляду на 26.10.2015.

23.10.2015 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшли письмові пояснення по справі, в яких позивач, зокрема, пояснив, що станом на дату настання страхового випадку - 27.08.2014, строк сплати чергової частини страхового платежу за Договором добровільного страхування наземного транспорту № 06/6754850/1005/14 від 28.04.2014 не настав, однак, у зв'язку з настанням страхового випадку до моменту повної сплати страхувальником страхового платежу за вказаним договором, у страхувальника за Договором добровільного страхування достроково настав обов'язок сплатити недоплачену частину страхового платежу, у зв'язку з чим позивач зарахував частину страхового відшкодування у розмірі 4088 грн. 00 коп. в рахунок несплаченої частини страхового платежу.

Крім того, у письмових поясненнях позивач просив суд здійснювати розгляд справи за відсутності представника позивача.

Представник позивача у судове засідання 26.10.2015 не з'явився, про призначене судове засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 100.

Представник відповідача у судове засідання 26.10.2015 не з'явився, про причини неявки не повідомив, вимог ухвали суду не виконав, про призначене судове засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 119.

Зважаючи на достатність в матеріалах справи доказів, необхідних для повного та об'єктивного вирішення справи, розгляд справи відбувається з урахуванням положень статті 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними у справі матеріалами.

У судовому засіданні 26.10.2015 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши надані суду докази, суд

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до Відомостей № 9429004 про дорожньо-транспортну пригоду (електронний витяг долучено позивачем через канцелярію суду 23.10.2015) та постанови Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08.09.2014 у справі № 369/8948/14-п (провадження № 3/369/2855/14), яка набрала законної сили 19.09.2014, встановлено, що 27.08.2014 ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом Volkswagen, державний номер НОМЕР_2, порушив п. 2.3 «б», п. 10.9 Правил дорожнього руху України, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем Renault, державний номер НОМЕР_1, що призвело до пошкодження транспортних засобів.

Вищевказаною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

28.04.2014 між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Провідна» (страховик) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Союз-Світло Україна» (страхувальник) укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту № 06/6754850/1005/14, яким передбачено страхування майнових інтересів страхувальника (вигодонабувача), пов'язаних з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом Renault, державний номер НОМЕР_1.

Відповідно до п. 19 вказаного Договору, строк його дії встановлено з 10.06.2014 по 09.06.2015.

Згідно з частиною 1 статті 16 Закону України "Про страхування" договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Дана норма кореспондується із статтею 979 Цивільного кодексу України, якою визначено, що за договором страхування страховик зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно зі статтею 20 Закону України "Про страхування" страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Статтею 9 Закону України "Про страхування" визначено, що страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. При цьому, розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Вказаною статтею також визначено, що страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.

У відповідності до частини 1 статті 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Судом встановлено, що згідно з актом виконаних робіт (відновлювальні роботи) № АМН0043149 від 21.10.2014, складеним Товариством з обмеженою відповідальністю «Арма Моторс» та замовником (Товариством з обмеженою відповідальністю «Союз-Світло Україна»), фактична вартість ремонту пошкоджень автомобіля Renault, державний номер НОМЕР_1, отриманих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди 27.08.2014, становить 43080 грн. 41 коп.

Судом встановлено, що роботи, наведені в акті виконаних робіт (відновлювальні роботи) № АМН0043149 від 21.10.2014, знаходяться у причинно-наслідковому зв'язку з тими пошкодженнями автомобіля Renault, державний номер НОМЕР_1, які зазначені у первинній довідці, складеній за обставинами ДТП та виданій ВДАІ Києво-Святошинського району, підпорядкованого УДАІ ГУ МВС України в Київській області, а також в акті огляду транспортного засобу від 28.08.2014.

Згідно зі страховим актом № від 06.11.2014, складеним позивачем, розмір страхового відшкодування, яке підлягає виплаті за Договором добровільного страхування наземного транспорту № 06/6754850/1005/14 від 28.04.2014 становить 37892 грн. 41 коп. (43080 грн. 41 коп. - 1100 грн. 00 коп. (0,5% безумовної франшизи) - 4088 грн. 00 коп. неоплаченої частини страхової премії).

Судом встановлено, що відповідно до заяви № про факт настання події від 28.08.2014, страхувальник просив здійснити виплату страхового відшкодування на рахунок СТО, Товариства з обмеженою відповідальністю «Арма Моторс».

Судом встановлено, що на підставі страхового акту № від 06.11.2014 позивачем було виплачено страхове відшкодування за Договором добровільного страхування наземного транспорту № 06/6754850/1005/14 від 28.04.2014 у розмірі 37892 грн. 41 коп. на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «Арма Моторс», що підтверджується платіжним дорученням № 0050086 від 07.11.2014, належним чином засвідчена копія якого знаходиться в матеріалах справи.

Відповідно до п. 12.3 Договору добровільного страхування наземного транспорту № 06/6754850/1005/14 від 28.04.2014 безумовна франшизи становить 0,5% від страхової суми.

Відповідно до п.п. 20, 20.2.1 та 20.2.2 Договору добровільного страхування наземного транспорту № 06/6754850/1005/14 від 28.04.2014 страховий платіж становить 8976 грн. 00 коп.; перша частина страхового платежу у розмірі 4488 грн. 00 коп. підлягає сплаті по 09.06.2015; друга частина страхового платежу у розмірі 4488 грн. 00 коп. підлягає сплаті по 09.12.2014.

Згідно з п. 29.3 Договору добровільного страхування наземного транспорту № 06/6754850/1005/14 від 28.04.2014 у разі сплати страхового платежу частинами і настання страхового випадку до повної сплати страхувальником страхового платежу за Договором та вартість відновлювального ремонту застрахованого ТЗ за таким випадком перевищує 5% страхової суми для застрахованого ТЗ, зазначеної в п. 10 Договору, вважається, що настав строк сплати усіх несплачених частин страхового платежу, які страхувальник повинен сплатити страховику протягом 10 робочих днів з дня наступного за днем настання події. Несплата страхувальником несплачених частин страхового платежу у зазначений строк не є підставою для відмови у здійсненні страховиком виплати страхового відшкодування. При цьому. Страховик зменшує розмір страхового відшкодування на суму однієї або декількох несплачених частин страхового платежу, про що зазначається у страховому акті.

У письмових поясненнях, поданих до суду 23.10.2015, позивач зазначив, що станом на дату настання страхового випадку - 27.08.2014, строк сплати чергової частини страхового платежу за Договором добровільного страхування наземного транспорту № 06/6754850/1005/14 від 28.04.2014 не настав, однак, у зв'язку з настанням страхового випадку до моменту повної сплати страхувальником страхового платежу за вказаним договором, у страхувальника за Договором добровільного страхування достроково настав обов'язок сплатити недоплачену частину страхового платежу, у зв'язку з чим позивач зарахував частину страхового відшкодування у розмірі 4088 грн. 00 коп. в рахунок несплаченої частини страхового платежу.

Відповідно до статті 601 Цивільного кодексу України, зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

Таким чином, зарахування зустрічних однорідних вимог є одностороннім правочином, а отже, згода страховика на зарахування суми страхового відшкодування в рахунок несплаченої частини страхового платежу за договором не потрібна.

Суд зазначає, що вимоги, які можуть підлягати зарахуванню, мають відповідати таким умовам: 1) бути зустрічними (кредитор за одним зобов'язанням є боржником за іншим, а боржник за першим зобов'язанням є кредитором за другим); 2) бути однорідними (зараховуватися можуть вимоги про передачу речей одного роду, у зв'язку з чим зарахування як спосіб припинення зазвичай застосовується до зобов'язань по передачі родових речей, зокрема грошей). Правило про однорідність вимог розповсюджується на їх правову природу, але не стосується підстави виникнення такої вимоги. Отже, допускається зарахування однорідних вимог, які випливають із різних підстав (різних договорів тощо); 3) строк виконання щодо таких вимог настав, не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги.

Згідно зі статтею 204 Цивільного кодексу України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

З огляду на те, що вимоги, які були зараховані позивачем, є зустрічними, однорідними (грошове зобов'язання) та строк їх виконання на момент проведення зарахування є таким, що настав з урахуванням п. 29.3 Договору (страховий акт складено позивачем 06.11.2014), суд дійшов висновку в правомірності зарахування позивачем страхового відшкодування в розмірі 4088 грн. 00 коп. в рахунок погашення несплаченого страхового платежу за Договором добровільного страхування наземного транспорту № 06/6754850/1005/14 від 28.04.2014 (що відображено в страховому акті № від 06.11.2014).

Таким чином, загальну сума страхового відшкодування за договором майнового страхування склала 41980 грн 41 коп.

Як встановлено судом, на момент скоєння ДТП, цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу Volkswagen, державний номер НОМЕР_2, була застрахована Приватним акціонерним товариством «Українська охоронно-страхова компанія» відповідно до Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АС/8838761 із встановленим розміром страхової суми за шкоду заподіяну майну - 50000 грн 00 коп., франшизи - 1000 грн. 00 коп. (відповідно до витягу з єдиної централізованої бази МТСБУ, який долучено позивачем до позовної заяви).

Судом встановлено, що позивач звернувся до відповідача із заявою про відшкодування шкоди у розмірі 43080 грн. 41 коп. в порядку регресу/суброгації вих. № 03-17/17545 від 26.11.2014, яка була отримана відповідачем 28.11.2014, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 744 (копія долучена позивачем до позовної заяви).

При цьому, судом встановлено, що відповідач надіслав позивачу відповідь вих. № 4354 від 12.05.2015, яка була отримана позивачем 14.05.2015 (відповідно до дати на вхідному реєстраційному штампі), в якій зазначив, що ним буде здійснено страхове відшкодування у розмірі 42080 грн. 41 коп. (за вирахуванням франшизи за Полісом АС/8838761 у розмірі 1000 грн. 00 коп.).

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частиною 2 статті 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Нормами статті 5 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Згідно з частиною 1 статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

У відповідності до пункту 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Відповідно до частини 2 статті 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов'язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом.

Згідно з нормами статті 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

У зв'язку з виплатою страхового відшкодування страхувальнику, позивач набув право вимоги до особи відповідальної за заподіяний збиток, оскільки відповідно до статті 993 Цивільного кодексу України та статті 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Таким чином, до позивача у межах фактичних витрат і суми страхового відшкодування перейшло право вимоги, яке страхувальник мав до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 25.12.2013 у справі № 6-112цс13.

Так як цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу Volkswagen, державний номер НОМЕР_2, станом на дату ДТП була застрахована Приватним акціонерним товариством «Українська охоронно-страхова компанія» за Полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АС/8838761, відповідно до положень Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов'язок щодо відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП водієм транспортного засобу Volkswagen, державний номер НОМЕР_2, власнику автотранспортного засобу Renault, державний номер НОМЕР_1, покладається на відповідача (в межах страхової суми та за вирахуванням франшизи).

Відповідно до пункту 9 частини 2 статті 7 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" встановлено, що проведення оцінки майна є обов'язковим для визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом.

Норма ч. 1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», яка передбачає відшкодування страховиком саме оціненої шкоди, не встановлює імперативного обов'язку щодо проведення такої оцінки саме суб'єктом оціночної діяльності відповідно до Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" та необхідність відшкодування шкоди не ставиться у залежність від проведення такої оцінки. Звіт про оцінку транспортного засобу є лише попереднім оціночним документом, у якому зазначається про можливу, але не кінцеву суму, яку необхідно витратити на відновлення транспортного засобу, а отже така оцінка може бути здійснена на підставі акту виконаних робіт.

Суд дійшов висновку, що проведення оцінки завданої шкоди суб'єктом оціночної діяльності є необхідним лише у випадку наявності підстав для вирахування коефіцієнту фізичного зносу у випадках і порядку, передбаченому Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів (затверджена наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092; зареєстрована в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395).

Відповідно до пункту 7.38 вказаної Методики значення коефіцієнта фізичного зносу (Ез) приймається таким, що дорівнює нулю для нових складників та для складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує 5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД та 7 років - для інших легкових КТЗ.

Згідно з п. 1.6 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 24.11.2003 № 142/5/2092, строк експлуатації - період часу від дати виготовлення КТЗ до дати його оцінки.

Зі свідоцтва про реєстрацію пошкодженого автомобіля Renault, державний номер НОМЕР_1, (копія якого міститься у матеріалах справи), вбачається, що рік випуску автомобіля - 2011, а отже на момент ДТП строк його експлуатації не перевищував семи років.

Судом також враховано, що у пункті 7.39 вищезазначеної Методики наведені винятки стосовно використання зазначених у пункті 7.38 Методики вимог, однак доказів щодо існування вказаних обставин відповідачем суду надано не було.

Таким чином, акт виконаних робіт (відновлювальні роботи) № АМН0043149 від 21.10.2014 є належним доказом вартості відновлювального ремонту автомобіля Renault, державний номер НОМЕР_1.

Водночас, суд зазначає, що відповідач не позбавлений був права у випадку непогодження із визначеною позивачем вартістю відновлювального ремонту автомобіля Renault, державний номер НОМЕР_1, скласти власний звіт про оцінку вартості ремонту (відповідно до положень Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Однак, суд зазначає, що згідно з актом виконаних робіт (відновлювальні роботи) № АМН0043149 від 21.10.2014 до переліку ремонтних робіт включено роботи з мийки автомобіля на суму 180 грн. 00 коп., які не входять до суми страхового відшкодування за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оскільки це суперечить положенням Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 № 142/5/2092, відповідно до пункту 1.6. якої відновлювальний ремонт (або ремонт) - це комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів.

Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин, тому проведення операцій, що не впливають на поновлення справності та роботоздатності автомобіля та не можуть здійснюватися шляхом відновлення чи заміни частин, таких як мийка, не повинні відшкодовуватись за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів.

Таким чином, суд дійшов висновку, що вартість відновлювального ремонту автомобіля Renault, державний номер НОМЕР_1, становить 42900 грн. 41 коп. (43080 грн. 41 коп. - «мінус» 180 грн. 00 коп.).

При цьому, судом встановлено, що позивач здійснив страхове відшкодування у загальному розмірі 41980 грн. 41 коп. за Договором добровільного страхування наземного транспорту № 06/6754850/1005/14 від 28.04.2014 за вирахуванням франшизи за вказаним договором у розмірі 1100 грн. 00 коп. Визначений розмір франшизи передбачений умовами п. 12.3 Договору добровільного страхування наземного транспорту № 06/6754850/1005/14 від 28.04.2014.

Так, з урахуванням положень статті 993 Цивільного кодексу України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

При цьому, застосовуючи відповідну правову норму, суд повинен встановити, що позивач здійснив відшкодування шкоди - виплату страхового відшкодування саме за договором страхування майна, тобто, при дотриманні всіх умов вказаного Договору добровільного страхування наземного транспорту № 06/6754850/1005/14 від 28.04.2014, в тому числі за вирахуванням франшизи у розмірі 1100 грн. 00 коп.

Так само, при визначенні розміру страхового відшкодування за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (Полісу АС/8838761) підлягає врахуванню сума франшизи, передбачена вказаним договором, так як відповідач є зобов'язаною стороною та відповідає за шкоду, заподіяну його страхувальником третім особам, лише у зв'язку з наявністю у нього договірних правовідносин із заподіювачем шкоди (Полісу АС/8838761) та на умовах, встановлених договором обов'язкового страхування, в тому числі з урахуванням передбаченої договором франшизи, що також відповідає положенням ч. 12.1 ст. 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

З урахуванням того, що до позивача переходить право вимоги щодо виплати страхового відшкодування за Полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АС/8838761 у межах фактично здійснених ним витрат у розмірі 41980 грн. 41 коп. (37892 грн. 41 коп. виплаченої суми страхового відшкодування + 4088 грн. 00 коп. суми страхового відшкодування, зарахованої в рахунок несплаченої суми страхового платежу) та в межах вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля (42900 грн. 41 коп.) з урахуванням франшизи за Полісом АС/8838761 у розмірі 1000 грн. 00 коп., суд дійшов висновку, що позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» до Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» про стягнення 42080 грн. 41 коп. підлягають частковому задоволенню у розмірі 40980 грн. 41 коп.

Згідно з частиною 1 статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. 43, ч. 1 ст. 49, ст.ст. 75, 82, 82-1, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» (03056, м. Київ, вул. Борщагівська, буд. 145; ідентифікаційний код: 23734213) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» (03049, м. Київ, просп. Повітрофлотський, буд. 25; ідентифікаційний код: 23510137) грошові кошти у розмірі 40980 (сорок тисяч дев'ятсот вісімдесят) грн. 41 коп. та судовий збір у розмірі 1186 (одна тисяча сто вісімдесят шість) грн. 16 коп.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до частини 5 статті 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду шляхом подання протягом 10 днів з дня складання повного рішення апеляційної скарги через Господарський суд міста Києва.

Повне рішення складено: 02.11.2015

Суддя І.М. Отрош