КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" жовтня 2015 р. Справа№ 910/12645/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ткаченка Б.О.

суддів: Синиці О.Ф.

Зеленіна В.О.

За участю секретаря судового засідання Бородулі В.В.

представників сторін:

від позивача - не з'явилися;

від відповідача-1 - Дяденко Н.В., дов. № 50 від 31.03.15 р;

від відповідача-2 - не з'явилися.

розглянувши матеріали

апеляційної скарги фізичної особи-підприємця

ОСОБА_3

на рішення Господарського суду міста Києва

від 22.07.2015 року

у справі № 910/12645/15 (суддя Мельник В.І.)

за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3

до 1. Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський банк

розвитку»;

2. Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в особі

уповноваженої особи

про зобов'язання перерахувати кошти

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 22.07.2015 року по справі № 910/12645/15 у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, фізична особа-підприємець ОСОБА_3 звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 22.07.2015 року по справі № 910/12645/15 скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 31.08.2015 року апеляційну скаргу було прийнято до провадження та призначено до розгляду на 07.10.2015 року.

16.09.2015 року через Відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський банк розвитку» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач-1 просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

07.10.2015 року, у зв'язку з перебуванням головуючого судді Ткаченка Б.О. на лікарняному, розгляд справи не відбувся.

Після виходу головуючого судді Ткаченка Б.О. з лікарняного, ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 08.10.2015 року справу № 910/12645/15 призначено до розгляду на 28.10.2015 року.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що судом першої інстанції було неповно з'ясовано обставини, які мають значення для справи, а також невірно застосовано норми матеріального та процесуального права, що призвело до прийняття невірного судового рішення.

Представник Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський банк розвитку» у поясненнях, наданих у судовому засіданні, заперечував проти доводів апелянта, викладених в апеляційній скарзі, просив суд відмовити в задоволенні скарги та залишити без змін оскаржуване судове рішення місцевого господарського суду як таке, що прийняте з повним, всебічним та об'єктивним з'ясуванням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 у судове засідання не з'явився. Проте, 27.10.2015 року через Відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі.

Представник Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в особі уповноваженої особи у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується підписом представника відповідача 04.09.2015 року на повідомленні про вручення поштового відправлення.

Колегія суддів вважає можливим здійснити перевірку рішення суду першої інстанції у даній справі в апеляційному порядку за наявними матеріалами справи та без участі представника позивача та відповідача-2.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника відповідача-1, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія встановила наступне.

22.06.2012 року між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 (далі - позивач, ФО-П ОСОБА_3.) та Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський банк розвитку» (далі - відповідач-1, ПАТ «ВБР») було укладено договір №.42274.001 про відкриття та обслуговування банківського рахунку № НОМЕР_1 (далі - Договір)

15.01.2014 року між ФО-П ОСОБА_3 та ПАТ «ВБР» було укладено договір №.42274.001/1 про банківське обслуговування з використанням програмно-технічного комплекту «Клієнт - Банк», на підставі якого відповідач-1 взяв на себе зобов'язання забезпечити виконання розрахункового обслуговування по поточному рахунку № НОМЕР_1.

28.11.2014 року на рахунок позивача надійшли грошові кошти у розмірі 96 000,00 грн., по виконавчому провадженню, щодо виконання судового рішення № 915/1423/14.

Позивач неодноразово направляв на адреси відповідачів вимоги щодо, перерахування належних позивачу коштів згідно наданого останнім платіжного доручення, проте відповідачі не виконали умов договору банківського рахунку та вказані кошти не перерахували на вказаний позивачем рахунок, оскільки у банківській установі введено тимчасову адміністрацію.

Позивач згідно поданого позову, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог просив суд зобов'язати банк та Фонд гарантування вкладів фізичних осіб виконати умови договору та перерахувати на вказаний позивачем рахунок грошові кошти у розмірі 96 000,00 грн.

У відповідності до виписки банку по рахунку позивача в ПАТ «ВБР» знаходяться кошти у розмірі 97 549,17 грн. (а.с.30).

ФО-П ОСОБА_3 посилається на те, що відповідач не виконав вимоги наданих ним платіжних доручень, у зв'язку з чим позивач звернувся до суду з позовом, у якому просив, з урахуванням остаточних уточнень, зобов'язати відповідача перерахувати на вказаний позивачем рахунок, відкритий в АК «Південний» грошову суму в розмірі 96 000,00 грн.

Відповідно до ст. ст. 11, 629 ЦК України договір є однією з підстав виникнення зобов'язань та є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною п. ст. 1066 Цивільного кодексу України визначено, що за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Згідно з ч. 3 ст. 1068 Цивільного кодексу України банк зобов'язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка.

Положеннями п. 8.1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» передбачено, що банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження. У разі надходження розрахункового документа клієнта до обслуговуючого банку після закінчення операційного часу банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в цьому розрахунковому документі, не пізніше наступного робочого дня.

Як зазначено у п. 30.1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», переказ вважається завершеним з моменту зарахування суми переказу на рахунок отримувача або її видачі йому в готівковій формі.

За приписами ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України та ст. 193 Господарського кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) - п. 1 ст. 530 ЦК України.

Згідно ст. 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Частиною 1 ст. 1074 Цивільного кодексу України встановлено, що обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом.

З огляду на вказані норми, з боку банку, було порушене майнове право позивача на вільне володіння та розпорядження належних останньому грошових коштів.

Проте, колегія суддів звертає увагу на наступне.

27.11.2014 року постановою правління Національного банку України № 743 віднесено Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський банк розвитку» до категорії неплатоспроможних.

27.11.2014 року виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 132, яким з 28.11.2014 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду у ПАТ «ВБР».

Під час розгляду даної справи у суді першої інстанції, Фонд гарантування продовжив повноваження своєї Уповноваженої особи на здійснення тимчасової адміністрації, що також відображено на офіційному сайті Фонду «http://www.fg.gov.ua».

Відповідно до ч. 1 ст. 1074 Цивільного кодексу України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму чи фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом.

Процедура щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків врегульована Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним законом у даних правовідносинах.

Згідно п. 16 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

Як передбачено п. 1 ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку.

Поняття ж кредитор банку визначено у ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» як юридична або фізична особа, яка має документально підтверджені вимоги до боржника щодо його майнових зобов'язань.

Зважаючи на положення викладених правових норм, колегія суддів звертає увагу, що позивач є кредитором відповідача за Договором, а вимоги позивача про перерахування коштів, які знаходяться на його рахунках у відповідача, є майновими вимогами кредитора, які не можуть бути виконані відповідачем у силу положень п. 1 ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» у зв'язку з введенням тимчасової адміністрації.

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду України від 25.03.2015 року у справі № 910/9232/14.

Враховуючи досліджені вище обставини справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог.

Згідно ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини справи, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обставини, викладені фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 у апеляційній скарзі, не знайшли підтвердження під час розгляду даної справи.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення Господарського суду міста Києва від 22.07.2015 року по справі № 910/12645/15 прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим апеляційна скарга фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 32-34, 43, 49, 99, 101-103, 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 22.07.2015 року по справі № 910/12645/15 залишити без змін.

2. Матеріали справи № 910/12645/15 повернути до Господарського суду міста Києва.

3. Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня її прийняття.

Головуючий суддя Б.О. Ткаченко

Судді О.Ф. Синиця

В.О. Зеленін

Повний текст рішення складено 02.11.2015 року.