РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.11.2015Справа № 910/17393/14

За заявоюПублічного акціонерного товариства «Вернум Банк»
про перегляд за нововиявленими обставинами рішення господарського суду міста Києва від 04.11.2014 р.
у справі №910/17393/14
за позовомПублічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Південкомбанк»
доПублічного акціонерного товариства «Вернум Банк»
треті особи:1. Фонд гарантування вкладів фізичних осіб
2. ОСОБА_1
провизнання недійсним списання грошових коштів з кореспондентського рахунку та про стягнення 18 720 000,00 грн.
Суддя Босий В.П.

Представники сторін:
від позивача:Хоменко Г.В.
від відповідача:Степаненко О.М., Маліневський О.М.
від третьої особи 1:Шевченко Ю.А.
від третьої особи 2:ОСОБА_1, ОСОБА_6

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляді господарського суду міста Києва знаходилася справа №910/17393/14 за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Південкомбанк» до Публічного акціонерного товариства «Вернум Банк», треті особи - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб та ОСОБА_1, про визнання недійсним списання грошових коштів з кореспондентського рахунку та про стягнення 18 720 000,00 грн.

Рішенням господарського суду міста Києва від 04.11.2014 р. позов задоволено повністю, визнано недійсним списання грошових коштів 06.06.2014 р. в сумі 18 720 000,00 грн. з кореспондентського рахунку Публічного акціонерного товариства «Вернум Банк» №7001, відкритого у Публічному акціонерному товаристві «Комерційний банк «Південкомбанк», згідно розпорядження МТ 202, референс відправника AS , та списання грошових коштів 06.06.2014 р. в сумі 18 720 000,00 грн. з кореспондентського рахунку Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Південкомбанк» №0206, відкритого у Публічного акціонерного товариства «Вернум Банк»; стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Вернум Банк» на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Південкомбанк» грошові кошти в сумі 18 720 000,00 грн.

Постановою Київського апеляційного господарського суду України від 15.12.2014 р. у даній справі скасовано рішення господарського суду міста Києва від 04.11.2014 р. та прийнято нове рішення, яким відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Постановою Вищого господарського суду України від 26.03.2015 р. постанову Київського апеляційного господарського суду України від 15.12.2014 р. скасовано, рішення господарського суду міста Києва від 04.11.2014 р. у справі №910/17393/14 залишено без змін.

Постановою Верховного Суду України від 23.09.2014 р. в задоволенні заяви ПАТ «Вернум банк» про перегляд постанови Вищого господарського суду України від 26.03.2015 р. відмовлено з огляду на те, що факт подібності правовідносин у наведених заявником випадках не підтверджено.

25.09.2015 р. Публічне акціонерне товариство «Вернум Банк» звернулось до господарського суду міста Києва із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення господарського суду міста Києва від 04.11.2014 р. у справі №910/17393/14, в якій заявник просить суд переглянути рішення господарського суду міста Києва від 04.11.2014 р. у справі №910/17393/14 за нововиявленими обставинами, скасувати його та прийняти нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.09.2015 р. справу №910/17393/14 передано для розгляду судді Босому В.П.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 29.09.2015 р. справу прийнято до свого провадження суддею Босим В.П. та призначено до розгляду на 26.10.2015 р.

19.10.2015 р. представником позивача до канцелярії суду подано відзив на заяву відповідача про перегляд за нововиявленими обставинами рішення у даній справі, в якому позивач проти задоволення вказаної заяви заперечував з огляду на те, що викладені у поданій відповідачем заяві обставини не є нововиявленими в розумінні приписі Господарського процесуального кодексу України.

26.10.2015 р. представником відповідача подана заява про внесення доповнень до заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, яка прийнята судом для подальшого розгляду.

В судових засіданнях 26.10.2015 р., 04.11.2015 р. та 05.11.2015 р. судом оголошувались перерви на 04.11.2015 р., 05.11.2015 р. та 06.11.2015 р. відповідно.

Представник позивача в судове засідання з'явилася, 02.11.2015 р. до канцелярії суду подала відзив на подану відповідачем заяву з урахуванням внесених доповнень, надала пояснення по суті спору, проти задоволення заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення у даній справі заперечувала повністю.

В судове засідання 06.11.2015 р. представники відповідача з'явилися, надали суду пояснення до заяви про перегляд за нововиявленими обставинами, в яких конкретизували існування нововиявлених обставин та підстав для перегляду рішення у даній справі, подану заяву підтримали та просили задовольнити її у повному обсязі.

Представники третіх осіб та особисто третя особа 2 в судове засідання з'явилися, на виконання вимог ухвали суду надали пояснення по справі, проти задоволення заяви відповідача заперечували повністю, рішення господарського суду міста Києва від 04.11.2014 р. просили залишити без змін.

В судовому засіданні судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

У судових засіданнях складалися протоколи згідно статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників учасників судового процесу, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Перегляд рішень, ухвал, постанов господарського суду за нововиявленими обставинами регулюється Розділом XIII Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ст. 112 Господарського процесуального кодексу України господарський суд може переглянути прийняте ним судове рішення, яке набрало законної сили, за нововиявленими обставинами.

Підставами для перегляду судових рішень господарського суду за нововиявленими обставинами є:

1) істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;

2) встановлені вироком суду, що набрав законної сили, завідомо неправильний висновок експерта, завідомо неправильний переклад, фальшивість документів або речових доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного або необґрунтованого рішення;

3) встановлення вироком суду, що набрав законної сили, вини судді у вчиненні злочину, внаслідок якого було ухвалено незаконне або необґрунтоване рішення;

4) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення рішення чи постановлення ухвали, що підлягають перегляду;

5) встановлена Конституційним Судом України неконституційність закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане.

Згідно з п. 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №17 від 26.12.2011 р. «Про деякі питання практики перегляду рішень, ухвал, постанов за нововиявленими обставинами» до нововиявлених обставин відносяться матеріально-правові факти, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного вирішення спору або розгляду справи про банкрутство. Необхідними ознаками існування нововиявлених обставин є, одночасна наявність таких трьох умов: по-перше, їх існування на час розгляду справи, по-друге, те, що ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи, по-третє, істотність даних обставин для розгляду справи (тобто коли врахування їх судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте).

Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення. Ці обставини мають бути належним чином засвідчені, тобто підтверджені належними і допустимими доказами.

Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №17 від 26.12.2011 р. «Про деякі питання практики перегляду рішень, ухвал, постанов за нововиявленими обставинами» виникнення нових або зміна обставин після вирішення спору або розгляду справи про банкрутство не можуть бути підставою для зміни або скасування судового рішення за правилами розділу ХІІ ГПК.

В даному випадку, ПАТ «Вернум Банк» в останній редакції заяви, поданої в судовому засіданні 06.11.2015 р., зазначає, що постановою про закриття кримінального провадження від 23.10.2015 р., винесеною в межах кримінального провадження №0000159, встановлено обставини, які існували на момент вирішення спору, проте не були і не могли бути відомі під час винесення рішення у даній справі.

Зокрема, вказаними обставинами на думку заявника є:

- SWIFT повідомлення МТ299 вхідне №COR14062002 від 20.06.2014 р. про відміну розпорядження від 06.06.2014 р. на суму 18 720 000,00 грн. не являє собою розпорядження на здійснення операції згідно процедур та стандартів SWIFT, а є інформаційним повідомленням, та таким, що не підлягало виконанню;

- рахунку ПАТ «КБ «Південкомбанк» №0206, відкритого у ПАТ «Вернум Банк» станом на 10.06.2014 р. складав 0,00 грн. та не змінювався;

- розпорядження ПАТ «КБ «Південкомбанк» надіслане 11.07.2014 р. засобами системи SWIFT про перерахування грошових коштів у розмірі 18 720 000,00 грн. не підлягало виконанню у зв'язку з відсутністю коштів на рахунку;

- в діях ПАТ «Вернум Банк» щодо обслуговування кореспондентського рахунку ПАТ «КБ «Південкомбанк» №0206, відсутні ознаки невідповідності вимогам чинного законодавства України та правил ведення бухгалтерського обліку.

З матеріалів справи вбачається, що передумовою виникнення спору у даній справі стали допущені сторонами порушення норм чинного законодавства України під час здійснення банківських операцій з ведення кореспондентських рахунків, відкритих на виконання умов договорів №270710/L-1 та №2707/RDM від 27.07.2010 р.

27.07.2010 р. між ПАТ «Д-М Банк», найменування якого було змінено на ПАТ «Вернум Банк», та ПАТ «КБ «Південкомбанк» укладено договір №270710/L-1 про відкриття та ведення кореспондентського рахунку у національній валюті, згідно якого ПАТ «Д-М Банк» (ПАТ «Вернум Банк») відкрито для ПАТ «КБ «Південкомбанк» кореспондентський рахунок типу «ЛОРО» у гривнях №0206.

Також 27.07.2010 р. між ПАТ «КБ «Південкомбанк» та ПАТ «Д-М Банк» (ПАТ «Вернум Банк»), укладено договір №2707/RDM про встановлення кореспондентських відносин, згідно якого ПАТ «КБ «Південкомбанк» відкрито ПАТ «Д-М Банк» (ПАТ «Вернум Банк») кореспондентський рахунок типу «ЛОРО» у гривнях №7001.

06.06.2014 р. ПАТ «Вернум Банк» засобами системи SWIFT було надано до ПАТ «КБ «Південкомбанк» розпорядження (МТ 202, референс відправника AS) на перерахування грошових коштів в сумі 18 720 000,00 грн. з кореспондентського рахунку №7001, відкритого у ПАТ «КБ «Південкомбанк», на кореспондентський рахунок №0206, відкритий у ПАТ «Вернум Банк», з призначенням платежу поповнення кореспондентського рахунку.

Крім того, 06.06.2014 р. ПАТ «КБ «Південкомбанк» засобами системи SWIFT було надано до ПАТ «Вернум Банк» розпорядження (МТ 202, референс відправника BN14060601) на перерахування грошових коштів в сумі 18 720 000,00 грн. з кореспондентського рахунку №0206, відкритого у ПАТ «Вернум Банк», на кореспондентський рахунок №7001, відкритий у ПАТ «КБ «Південкомбанк», з призначенням платежу поповнення кореспондентського рахунку.

За вказаними розпорядженнями як ПАТ «Вернум Банк», так і ПАТ «КБ «Південкомбанк», перерахування грошових коштів здійснено не було, натомість, оскільки вимоги ПАТ «КБ «Південкомбанк» та ПАТ «Вернум Банк» були зустрічними та однорідними, кожний з вказаних банків здійснив списання коштів в сумі 18 720 000,00 грн. з кореспондентського рахунку, відкритого на користь іншого банку.

20.06.2014 р. ПАТ «КБ «Південкомбанк» засобами системи SWIFT направлено ПАТ «Вернум Банк» повідомлення про відміну розпорядження (МТ 202, референс відправника BN14060601) від 06.06.2014 р. на суму 18 720 000,00 грн. та виписки (референс відправника 140606РСВ001), та повідомлено, що станом на 20.06.2014 р. заборгованість ПАТ «Вернум Банк» перед ПАТ «КБ «Південкомбанк» складає 18 720 000,00 грн., та заборгованість ПАТ «КБ «Південкомбанк» перед ПАТ «Вернум Банк» складає 18 720 411,10 грн.

11.07.2014 р. ПАТ «КБ «Південкомбанк» засобами системи SWIFT було надано до ПАТ «Вернум Банк» розпорядження (МТ 202, референс відправника BN14071101) про перерахування грошових коштів в сумі 18719999,00 грн., на кореспондентський рахунок №7001, відкритий у ПАТ «КБ «Південкомбанк», з призначенням платежу поповнення кореспондентського рахунку.

Рішенням господарського суду міста Києва від 04.11.2014 р., залишеним без змін постановою Вищого господарського суду України від 26.03.2015 р., визнано недійсним списання грошових коштів 06.06.2014 р. в сумі 18 720 000,00 грн. з кореспондентського рахунку ПАТ «Вернум Банк» №7001, відкритого у ПАТ «Південкомбанк», згідно розпорядження МТ 202, референс відправника AS , та списання грошових коштів 06.06.2014 р. в сумі 18 720 000,00 грн. з кореспондентського рахунку ПАТ «Комерційний банк «Південкомбанк» №0206, відкритого у ПАТ «Вернум Банк».

Вказане рішення мотивовано тим, що по-перше, під час здійснення вказаного списання з вини обох сторін були допущені порушення вимог Закону України «Про банки і банківську діяльність» та Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з огляду на запровадження в установі ПАТ «КБ «Південкомбанк» тимчасової адміністрації, а по-друге, ПАТ «Вернум Банк» не виконано розпорядження ПАТ «КБ «Південкомбанк» від 11.07.2014 р. (МТ 202, референс відправника BN14071101) про перерахування грошових коштів на кореспондентський рахунок № 7001, відкритий у ПАТ «КБ «Південкомбанк», з призначенням платежу поповнення кореспондентського рахунку.

В той же час, прокуратурою Дніпровського району м. Києва було розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000159 за ознаками кримінального правопорушення з приводу незаконних, на думку ПАТ «Вернум Банк», дій невстановлених осіб, які полягають у привласненні чи розтраті коштів у розмірі 18 720 000,00 грн., які мали бути зараховані на рахунок №0206, відкритий у ПАТ «Вернум Банк», у зв'язку з відміною розпорядження від 06.06.2014 р. на суму 18 720 000,00 грн.

Постановою про закриття кримінального провадження від 23.10.2015 р., винесеною в межах кримінального провадження №0000159, встановлені обставини відсутності неправомірних дій відповідача у даній справі щодо привласнення чи розтрати коштів у розмірі 18 720 000,00 грн. Крім того, вказаною постановою встановлено обставини неможливості виконання відповідачем розпорядження ПАТ «КБ «Південкомбанк» від 11.07.2014 р. (МТ 202, референс відправника BN14071101) про перерахування грошових коштів на кореспондентський рахунок № 7001, у зв'язку з відсутністю коштів на рахунку №0206.

Отже, нововиявленими обставинами, є матеріально-правовий факт відсутності вини ПАТ «Вернум Банк» у допущених порушеннях норм чинного законодавства України, в тому числі Закону України «Про банки і банківську діяльність» та Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», під час здійснення операцій з кореспондентськими рахунками №7001 та №0206, а також неможливість виконання відповідачем розпорядження ПАТ «КБ «Південкомбанк» від 11.07.2014 р. у зв'язку з відсутністю коштів на рахунку №0206.

При цьому, наведені обставини існували і на момент розгляду даної справи, однак не могли бути відомі сторонами чи суду, оскільки в силу визначеного Кримінальним процесуальним кодексом України порядку і способу встановлення осіб, що вчинили кримінальне правопорушення, та притягнення їх до відповідальності; визначеного положеннями Розділу V Господарського процесуального кодексу України порядку доказування в господарському процесі, такі обставини не могли бути відомі раніше встановлення їх в межах кримінального провадження №0000159, адже обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування, а в даному випадку має місце встановлення постановою про закриття кримінального провадження від 23.10.2015 р. в рамках кримінального провадження №0000159 факту відсутності вини ПАТ «Вернум Банк» у порушенні норм чинного законодавства та невиконанням розпорядження ПАТ «КБ «Південкомбанк» від 11.07.2014 р.

За змістом ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відтак, суд з огляду на визначені національним законодавством України порядку та способу доказування, виходив із факту доведеності вини обох банківських установ під час здійснення операцій списання коштів 06.06.2014 р. у порушенні вимог Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», що і було відображено в мотивувальній частині рішення господарського суду міста Києва від 04.11.2014 р.

Тобто, має місце дефект встановлення обставин, на яких ґрунтувалися вимоги/заперечення, оскільки факт відсутності вини відповідача у вказаних порушенням чинного законодавства, існував і на момент розгляду даної справи, проте з огляду на приписи ст. 34 Господарського процесуального кодексу України та Кримінального процесуального кодексу України остаточне дослідження обставин було здійснено в межах кримінального провадження №0000159.

Аналогічний висновок щодо існування в обставинах ознак нововиявлених у випадку існування дефекту їх встановлення під час розгляду відповідної справи, викладено в постанові Вищого господарського суду України від 06.08.2014 р. у справі №5011-61/11340-2012 за позовом Міністерства оборони Російської Федерації до Кабінету Міністрів України та Державної казначейської служби України про стягнення 3 239 652 269,73 грн.

При цьому, встановлення в подальшому постановою про закриття кримінального провадження від 23.10.2015 р. факту відсутності вини ПАТ «Вернум Банк» у допущених порушеннях та перегляд у зв'язку з цим рішення у даній справі не може свідчити про порушення принципу правової певності, адже такий перегляд фактично спрямовано на виправлення дефекту рішення, що не міг бути відомим під час розгляд справи.

Дана обставина має істотне значення для вирішення справи, оскільки спростовує висновок суду, покладений в основу рішення господарського суду міста Києва від 04.11.2014 р. у справі №910/17393/14, щодо допущення обома сторонами порушення норм чинного законодавства України під час здійснення списання грошових коштів 06.06.2014 р.

З огляду на викладене суд вважає, що обставини, наведені заявником в заяві про перегляд рішення господарського суду міста Києва від 04.11.2014 р. є істотними, про їх існування заявник, суд та інші учасники судового розгляду не знали та не могли знати, а тому вимоги заявника є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, а рішення господарського суду міста Києва від 04.11.2014 р. у справі №910/17393/14 - скасуванню.

Аналогічні висновки стосовно можливості визнання нововиявленими обставин, що викладені в постанові про закриття кримінального провадження (а не у вироку), містяться в постановах Верховного Суду України від 18.07.2006 р. у справі №21/397 та Вищого господарського суду України від 22.05.2013 р. у справі №2/5007/109/11(2-1268/06) та від 07.07.2015 р. у справі №ПР8/224-09.

Більш того, наведені підстави для скасування судового рішення в порядку ст.ст. 112-114 Господарського процесуального кодексу України узгоджуються з практикою Європейського суду з прав людини, яка в силу положень ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовується судами при розгляді справ як джерело права, а саме, в рішеннях у справі «Брумареску проти Румунії», у справі «Рябих проти Росії», у справі «Правєдная проти Росії» у справі "Попов проти Молдови" та від 09.06.2011 р. у справі «Желтянов проти України» Європейський суд з прав людини вказав на те, що право на справедливий розгляд судом, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися в контексті Преамбули конвенції, яка серед іншого, проголошує верховенство права як частину спільного спадку Договірних Держав. Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, inter alia, вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилося під сумнів. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру. Процедура нового розгляду справи у зв'язку з нововиявленими обставинами на вимогу сторони провадження сама по собі не суперечить принципові юридичної визначеності в тій мірі, в якій вона використовується для виправлення помилок правосуддя.

Отже, в розумінні ст. 6 Конвенції допускається перегляд рішення за нововивявленими обставинами виключно з метою виправлення помилок правосуддя за умови наявності обставин суттєвого та неспростованого характеру.

В даному випадку, обставини, які визначено судом нововиявленими, носять суттєвий характер, оскільки спростовують покладені в основу судового рішення факти (наявність вини обох банків у здійснених порушеннях вимог чинного законодавства України під час списання грошових коштів 06.06.2014 р.) та неспростований характер, адже обставини, встановлені при розгляді кримінальної справи можуть бути спростовані виключно в порядку, що визначений Кримінальним процесуальним кодексом України.

Враховуючи, що підстави для перегляду рішення господарського суду міста Києва від 04.11.2014 р. фактично зумовлені необхідністю виправлення дефекту такого рішення, існування яких стало відомим лише зі здійсненням досудового розслідування в межах кримінальної справи, що закінчилася винесенням постанови про закриття кримінального провадження від 23.10.2015 р., то скасування наведеного рішення та здійснення його перегляду з наведених підстав узгоджується з положеннями статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ч. 8 ст. 114 Господарського процесуального кодексу України у разі скасування судового рішення за результатами його перегляду за нововиявленими обставинами справа розглядається господарським судом за правилами, встановленими цим Кодексом.

Як встановлено судом, на виконання умов договору №2707/RDM від 27.07.2010 р., 06.06.2014 р. відповідачем засобами системи SWIFT було надано до позивачу розпорядження (МТ 202, референс відправника AS) на перерахування грошових коштів в сумі 18 720 000,00 грн. з кореспондентського рахунку №7001, відкритого у ПАТ «КБ «Південкомбанк», на кореспондентський рахунок №0206, відкритий у ПАТ «Вернум Банк», з призначенням платежу поповнення кореспондентського рахунку.

06.06.2014 р. на виконання умов договору №270710/L-1 від 27.07.2010 р., позивачем засобами системи SWIFT було надано відповідачу розпорядження (МТ 202, референс відправника BN14060601) на перерахування грошових коштів в сумі 18 720 000,00 грн. з кореспондентського рахунку №0206, відкритого у ПАТ «Вернум Банк», на кореспондентський рахунок №7001, відкритий у ПАТ «КБ «Південкомбанк», з призначенням платежу поповнення кореспондентського рахунку.

10.06.2014 р. позивачем за результатами вказаної операції до ПАТ «Вернум Банк» засобами SWIFT було направлено виписку, згідно якої початковий залишок на кореспондентському рахунку №7001 становив 18 720 411,10 грн., кінцевий залишок 411,10 грн.

10.06.2014 р. відповідачем за результатами вказаної операції до ПАТ «КБ «Південкомбанк» засобами SWIFT було направлено виписку, згідно якої початковий залишок на кореспондентському рахунку №0206 становив 18 720 000,00 грн., кінцевий залишок 0,00 грн.

Відтак, кожний з вказаних банків здійснив 06.06.2014 р. списання коштів в сумі 18 720 000,00 грн. з кореспондентського рахунку, відкритого на користь іншого банку, що не заперечується представниками сторін.

23.06.2014 р. ПАТ «КБ «Південкомбанк» до ПАТ «Вернум Банк» засобами системи SWIFT у форматі МТ950 було направлено виписку, згідно з якою початковий залишок на кореспондентському рахунку № 7001 становить 411,10 грн., кінцевий залишок 18 720 000,00 грн.

ПАТ «Вернум Банк» не підтвердив отримання повідомлення та не підтвердив залишки по кореспондентському рахунку.

11.07.2014 р. ПАТ «КБ «Південкомбанк» засобами системи SWIFT надано ПАТ «Вернум Банк» розпорядження (МТ299, референс відправника ВN14071101) про перерахування грошових коштів в сумі 18 719 999,00 грн., на кореспондентський рахунок № 7001, відкритий у ПАТ «КБ «Південкомбанк», з призначенням платежу поповнення кореспондентського рахунку. Вказана вимога не була виконана ПАТ «Вернум Банк».

Позивач вказує, що під час здійснення вказаного вище списання грошових коштів з кореспондентських рахунків не було враховано, що 23.05.2014 р. Правлінням Національного банку України прийнято постанову від 23.05.2014 р. № 305 про віднесення ПАТ «КБ «Південкомбанк» до категорії неплатоспроможних та запроваджено в установі позивача тимчасову адміністрацію.

Вказані обставини, на думку позивача, є підставою для визнання недійсним списання грошових коштів 06.06.2014 р., яке було здійснено обома банками, у зв'язку з недопустимістю задоволення вимог кредиторів ПАТ «КБ «Південкомбанк» під час дії тимчасової адміністрації та недопустимістю зарахування зустрічних однорідних вимог, а невиконання відповідачем розпорядження від 11.07.2014 р. - підставою для стягнення з нього грошових коштів у розмірі 18 720 000,00 грн.

Стосовно заявленої позивачем вимоги про стягнення з відповідача грошових коштів у розмірі 18 720 000,00 грн. суд відзначає наступне.

27.07.2010 р. між ПАТ «КБ «Південкомбанк» та ПАТ «Д-М Банк», найменування якого було змінено на ПАТ «Вернум Банк», (кореспондент) було укладено договір про встановлення кореспондентських відносин №2707/RDM, згідно з п. 1.1 якого для проведення оперативних розрахунків між клієнтами сторін, здійснення банківських розрахунків та інших операцій, що дозволяються чинним законодавством України, ПАТ «КБ «Південкомбанк» відкриває кореспонденту кореспондентський рахунок типу ЛОРО банка-резидента в національній валюті, та здійснює розрахункове обслуговування кореспондента у відповідності з нормативними актами НБУ, діючими банківськими стандартами, а також за цим договором. Номер рахунку кореспондента у банку №7001.

За змістом п. 3.6 вказаного договору кореспондент вільно розпоряджається коштами а кореспондентському рахунку. Кошти на рахунку можуть бути використані кореспондентом для здійснення розрахунків, придбання цінних паперів, сплати інших фінансових зобов'язань кореспондента, що не суперечать чинному законодавству України, а також для надання кореспондентом міжбанківського кредиту банку, про що укладається окрема угода.

Згідно умов договору №2707/RDM від 27.07.2010 р., 06.06.2014 р. відповідачем засобами системи SWIFT було надано позивачу розпорядження (МТ 202, референс відправника AS) на перерахування грошових коштів в сумі 18 720 000,00 грн. з кореспондентського рахунку відповідача №7001, відкритого у ПАТ «КБ «Південкомбанк», на кореспондентський рахунок позивача №0206, відкритий у ПАТ «Вернум Банк», з призначенням платежу поповнення кореспондентського рахунку.

Таким чином, внаслідок надання засобами системи SWIFT відповідачем розпорядження від 06.06.2014 р., грошові кошти у розмірі 18 720 000,00 грн. були зараховані на рахунок позивача №0206, відкритий у ПАТ «Вернум Банк».

Вказана операція не суперечить вимогам чинного законодавства України, зокрема Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», оскільки внаслідок здійснення такої банківської операції на кореспондентський рахунок позивача (банку, в якому запроваджено тимчасову адміністрацію) були зараховані грошові кошти у розмірі 18 720 000,00 грн.

Крім того, 27.07.2010 р. між ПАТ «Д-М Банк», найменування якого було змінено на ПАТ «Вернум Банк», та ПАТ «КБ «Південкомбанк» (кореспондент) був укладений договір №270710/L-1 про відкриття та ведення кореспондентського рахунку у національній валюті, згідно якого відповідачем відкрито для позивача кореспондентський рахунок типу «ЛОРО» у гривнях №0206.

За змістом п. 1.3 вказаного договору кореспондент може проводити ті операції по відкритому в Банку кореспондентському рахунку, які передбачені виданими кореспонденту Національним банком України банківською ліцензією та (або) письмовим дозволом на здійснення окремих операцій, і не суперечить законодавству України (включаючи нормативно-правові акти Національного банку України).

Відповідно до п. 3.3 договору №270710/L-1 від 27.07.2010 р. списання грошових коштів з кореспондентського рахунку кореспондента, а також інші інформаційні повідомлення здійснюються банком на основі кодованих розпоряджень кореспондента, оформлених відповідно до міжнародних банківських правил і встановленого інструкціями Національного банку України порядку, і переданих банку по узгодженим каналам зв'язку згідно з п. 2.3 цього договору.

06.06.2014 р. позивачем засобами системи SWIFT було надано відповідачу розпорядження (МТ 202, референс відправника BN14060601) на перерахування грошових коштів в сумі 18 720 000,00 грн. з кореспондентського рахунку №0206, відкритого у ПАТ «Вернум Банк», на кореспондентський рахунок відповідача №7001, відкритий у ПАТ «КБ «Південкомбанк», з призначенням платежу поповнення кореспондентського рахунку.

Вказане розпорядження було виконане відповідачем, що підтверджується матеріалами справи та не заперечується представниками сторін, а грошові кошти у розмірі 18 720 000,00 грн. були списані з кореспондентського рахунку позивача.

Згідно з п. 3.4 договору №270710/L-1 від 27.07.2010 р. з кореспондентського рахунку кореспондента можуть списуватися грошові кошти по операціях і видах платежів, що не суперечать законодавству України, включаючи нормативно-правові акти Національного банку України, в межах банківських операцій, передбачених банківською ліцензією та (або) письмовим дозволом на здійснення окремих операцій, виданих кореспонденту Національним банком України.

Позивач вказує, що списання грошових коштів згідно розпорядження від 06.06.2014 р. відбулося з порушенням норм чинного законодавства України, а саме Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», а відтак існують підстави для стягнення списаної суми грошових коштів з відповідача на користь позивача.

Суд відзначає, що під час виконання відповідачем операції з перерахування грошових коштів в сумі 18 720 000,00 грн. з кореспондентського рахунку №0206, відкритого у ПАТ «Вернум Банк», на кореспондентський рахунок відповідача №7001, відкритий у ПАТ «КБ «Південкомбанк», відповідач виконував свої обов'язки як зобов'язаної сторони (банку) за договором №270710/L-1 від 27.07.2010 р.

За змістом ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Тобто, під час здійснення такої операції згідно приписів ст. 509 Цивільного кодексу України позивач виступав кредитором по відношенню до відповідача як боржника (тобто, зобов'язаної сторони за договором).

За змістом п. 3.8 договору №270710/L-1 від 27.07.2010 р. при виконанні розпоряджень кореспондента банк не несе відповідальності за правильність інформації, вказаної в розпорядженні, за непорозуміння, які можуть статися від викривлення тексту і розпоряджень, переданого по узгодженим каналам зв'язку, згідно з п. 2.3 цього договору, а також інших причин, незалежних від банку.

Згідно з положеннями ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки; відшкодування збитків.

Особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання (ст. 614 Цивільного кодексу України).

Позовні вимоги у даній справі обґрунтовані тим, що під час списання грошових коштів 06.06.2014 р. обома банками було порушено приписи Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» в частині недопущення задоволення вимог кредитора (відповідача) під час дії тимчасової адміністрації в установі позивача, а також було здійснено зарахування зустрічних однорідних вимог.

Із постанови про закриття кримінального провадження від 23.10.2015 р., винесеної в межах кримінального провадження №0000159, вбачається відсутність неправомірних дій відповідача у даній справі щодо привласнення чи розтрати коштів у розмірі 18 720 000,00 грн.

Таким чином, матеріалами справи підтверджується факт відсутності вини ПАТ «Вернум Банк» у допущених порушеннях норм чинного законодавства України під час здійснення операцій з кореспондентськими рахунками №7001 та №0206.

При цьому, списання грошових коштів з кореспондентського рахунку №0206, відкритого у ПАТ «Вернум Банк», на кореспондентський рахунок №7001, відкритий у ПАТ «КБ «Південкомбанк», відбулося на підставі розпорядження, підписаного Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію у ПАТ «КБ «Південкомбанк».

Відповідно до п. 17 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» уповноважена особа Фонду - працівник Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом та/або делегованих Фондом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку.

За змістом ч. 2 ст. 37 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд безпосередньо або уповноважена особа Фонду у разі делегування їй повноважень має право, зокрема, продовжувати, обмежувати або припиняти здійснення банком будь-яких операцій.

Частиною 3 вказаної статті передбачено, що уповноважена особа Фонду діє від імені банку в межах повноважень Фонду.

Таким чином, уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб виконує від імені Фонду функції державного управління у сфері гарантування вкладів фізичних осіб, і в межах наданих їй повноважень має право продовжувати здійснення банком будь-яких операцій.

З огляду на викладене, операція зі списання грошових коштів, яка на думку позивача є такою, що порушує вимоги Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», відбулася 06.06.2014 р. внаслідок реалізації уповноваженою особою Фонду прав, наданих їй вказаним Законом.

В той же час, за змістом статей 1, 8 Конституції України Україна є правова держава. В Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Законом України №475/97 від 17.07.1997 р. ратифіковано Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 р. (надалі - «Конвенція») та Перший протокол до Конвенції, а відтак в силу ст. 9 Конституції України вони є частиною національного законодавства України.

Відносини, що виникають у зв'язку з обов'язком держави виконати рішення Європейського суду з прав людини у справах проти України; з необхідністю усунення причин порушення Україною Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і протоколів до неї; з впровадженням в українське судочинство та адміністративну практику європейських стандартів прав людини; зі створенням передумов для зменшення числа заяв до Європейського суду з прав людини проти України регулюється Законом України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини".

Згідно із ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

При цьому, заборгованість із виплати належних заявникам коштів, визнана рішенням національного суду, яке набуло статусу остаточного, вважається «майном» в розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції, мирне володіння яким гарантується ст.ст. 1, 8, 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції.

Рішенням Європейського суду з права людини від 24.06.2003 р. №44277/98 «Стретч проти Сполученого Королівства» встановлено, що, оскільки особу позбавили права на його майно лише з тих підстав, що порушення були вчинені з боку публічного органу, а не громадянина, то в такому випадку мало місце «непропорційне втручання у право заявника на мирне володіння своїм майном та, відповідно, відбулось порушення статті 1 Першого протоколу Конвенції», отже визнання недійсним договору, згідно якого покупець отримав майно від держави, та подальше позбавлення його цього майна на підставі того, що державний орган порушив закон, є неприпустимим.

Із матеріалів справи вбачається, що підставою для стягнення з відповідача грошових коштів у розмірі 18 720 000,00 грн. є порушення вимог Закону України «Про банки і банківську діяльність» та Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час здійснення списання грошових коштів 06.06.2014 р.

При цьому, судом встановлено, що розпорядження про списання таких грошових коштів було надано саме уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію у ПАТ «КБ «Південкомбанк» як суб'єктом владних повноважень, а згідно умов договору №270710/L-1 від 27.07.2010 р. відповідач був зобов'язаний здійснити операцію списання як боржник у відповідних правовідносинах.

Виконуючи вказану операцію, відповідач мав обґрунтовані очікування одержати визначену суму грошових коштів, оскільки даній операції передувало списання грошових коштів з його рахунку на користь позивача за розпорядженням (МТ 202, референс відправника AS).

Відтак, стягнення з ПАТ «Вернум Банк» належних йому грошових коштів внаслідок допущених уповноваженою особою Фонду порушень чинного законодавства України може свідчити про непропорційне втручання у право відповідача на мирне володіння своїм майном відповідно до статті 1 Першого протоколу Конвенції.

Викладені обставини, на думку суду, також порушують принцип справедливості, закріплений в ст. 3 Цивільного кодексу України, оскільки позивач, отримавши грошові кошти на виконання розпорядження від 06.06.2014 р. (МТ 202, референс відправника AS), правомірно міг ними користуватися, а відповідач внаслідок допущених уповноваженою особою Фонду порушень вимог чинного законодавства України, зобов'язаний повернути на користь позивача тотожну суму грошових коштів.

З системного аналізу ст.ст. 525, 526, 610 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У випадку неналежного виконання відповідачем будь-якого зобов'язання, порушені права позивача могли бути захищені шляхом звернення до суду із позовом про зобов'язання виконати умови такого договору, а заявляючи вимогу про стягнення грошових коштів, позивач мав довести суду наявність правових підстав для задоволення позовних вимог в цій частині, чого всупереч приписам ст. 33 Господарського процесуального кодексу України зроблено не було.

За таких обставин, підстави для задоволення позовних вимог ПАТ «КБ «Південкомбанк» для стягнення з ПАТ «Вернум Банк» грошових коштів у розмірі 18 720 000,00 грн. у суду відсутні.

Стосовно заявленої позивачем вимоги про визнання недійсними списання 06.06.2014 р. грошових коштів в сумі 18 720 000,00 грн. з кореспондентського рахунку Публічного акціонерного товариства «Вернум Банк» №7001, та списання грошових коштів 06.06.2014 р. в сумі 18 720 000,00 грн. з кореспондентського рахунку Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Південкомбанк» №0206, необхідно відзначити таке.

Як вбачається із ст. 16 Цивільного кодексу України та ст. 20 Господарського кодексу України, визнання недійсним правочину є способом захисту порушеного права особи.

При цьому, за змістом ст. 216 Цивільного кодексу України у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Тобто, визнання правочину недійсним може бути спрямоване на захист порушеного права шляхом застосування наслідків недійсності такого правочину в порядку ст. 216 Цивільного кодексу України.

В даному випадку судом встановлено відсутність підстав для стягнення з відповідача грошових коштів у розмірі 18 720 000,00 грн., а відтак відсутні і підстави для задоволення позовних вимог в частині визнання недійсним спірних списань грошових коштів, які не мають наслідком відновлення порушених прав, і до того ж не містять ознак правочину, встановлених приписами ст. 202 Цивільного кодексу України.

З урахуванням викладеного, в задоволенні позову необхідно відмовити повністю.

Відповідно до статті 114 Господарського процесуального кодексу України, за результатами перегляду судового рішення приймаються: 1) рішення - у разі зміни або скасування рішення; 2) постанова - у разі зміни або скасування постанови; 3) ухвала - у разі зміни чи скасування ухвали або залишення рішення, ухвали, постанови без змін.

Судові витрати за подання заяви про перегляд рішення господарського суду міста Києва від 04.11.2014 р. у справі №910/17393/14 за нововиявленими обставинами згідно приписів ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 49, 82-85, 112-114 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва -

ВИРІШИВ:

1. Заяву Публічного акціонерного товариства «Вернум Банк» про перегляд рішення господарського суду міста Києва від 04.11.2014 р. у справі №910/17393/14 за нововиявленими обставинами задовольнити повністю.

2. Рішення господарського суду міста Києва від 04.11.2014 р. у справі №910/17393/14 скасувати.

3. Прийняти нове рішення.

4. В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Південкомбанк» відмовити повністю.

5. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Південкомбанк» (83015, м. Донецьк, пр. Ватутіна, 33-А; ідентифікаційний код 19358767) на користь Публічного акціонерного товариства «Вернум Банк» (02094, м. Київ, просп. Юрія Гагаріна, 17-В; ідентифікаційний код 36301800) судовий збір за подачу заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами у розмірі 80 388 (вісімдесят тисяч триста вісімдесят вісім) грн. 00 коп. Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 11.11.2015 р.

Суддя В.П. Босий