РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.10.2015Справа № 910/20943/15

Суддя Господарського суду міста Києва Карабань Я.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-СТРАХУВАННЯ» до приватного акціонерного товариства «НАЦІОНАЛЬНА БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ», за участю третьої, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - товариство з обмеженою відповідальністю «ЯВІР-ЖИТЛОБУД-2» про стягнення 4022,80 грн, за участю представників:

від позивача: Бузінський А.В. (довіреність від 24.12.2014 № б/н);

від відповідача: Орленко Б.М. (довіреність від 01.10.2015 № б/н);

третьої особи: Шевченко В.М. (довіреність від 07.10.2015 № б/н);

Печенов В.В. (довіреність від 07.10.2015 № б/н),

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2015 року до Господарського суду міста Києва звернулося приватне акціонерне товариство «ПРОСТО-СТРАХУВАННЯ» (далі - ПрАТ «ПРОСТО-СТРАХУВАННЯ») з позовом до приватного акціонерного товариства «НАЦІОНАЛЬНА БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ» (далі - ПрАТ «НБК») про відшкодування шкоди в сумі 4022,80 грн.

Позовна вимога мотивована тим, що позивачем було здійснено страхове відшкодування страхувальникові в сумі 4022,80 грн у зв'язку із настанням страхового випадку, а саме: пошкоджено внутрішнє оздоблення квартири. Як стверджує позивач, такі збитки завдано потерпілій особі внаслідок неякісного монтажу забудовником ПрАТ «НАЦІОНАЛЬНА БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ» центрального стояку водовідведення. Враховуючи наведені обставини позивач зазначає, що останній звертався до відповідача з вимогою про відшкодування виплаченого страхового відшкодування, однак відповідач таку вимогу залишив без відповіді і задоволення. У зв'язку із викладеним, позивач звернувся до суду з позовом у даній справі.

Відповідач, скориставшись своїм правом, наданим ст. 59 Господарського процесуального кодексу України, надав суду відзив, яким позовну вимогу відхилив повністю, з огляду на те, ще доказ, яким позивач підтверджує свою вимогу, не є належним, оскільки носить характер припущення, а тому не може братися судом до уваги. Також відповідач зазначив, що наявні документи, які підтверджують відповідність об'єкта державним будівельним нормам. Крім того, відповідач вказує на те, що за п'ять років експлуатації будівельний недолік не проявився. Відповідач вважає, що страховий випадок стався внаслідок вини страхувальника та товариства з обмеженою відповідальністю «ЯВІР-ЖИТЛОБУД-2» (далі - ТОВ «ЯВІР-ЖИТЛОБУД-2»), а саме: неправильного використання або низькоякісного обслуговування водопроводу.

08 вересня 2015 року до господарського суду надійшло клопотання представника відповідача від 07.09.2015 про залучення до участі ТОВ «ЯВІР-ЖИТЛОБУД-2» як співвідповідача у даній справі, оскільки, як вважає ПрАТ «НБК», у разі проведення незалежної експертизи, могло бути виявлено недоліки в обслуговуванні водопроводу, допущені саме зі сторони ТОВ «ЯВІР-ЖИТЛОБУД-2», а тому, на думку відповідача, вказане товариство зазначило у акті, що винною у настанні події (пошкодження квартири) є відповідач. Крім того, як зазначає відповідач, відповідно до акту робочої комісії про готовність закінченого будівництвом об'єкта для пред'явлення державній приймальній комісії від 18.03.2008 та акту вказаної комісії про прийняття в експлуатацію об'єкта від 28.03.2008 ТОВ «ЯВІР-ЖИТЛОБУД-2» претензій до ПрАТ «НБК» не мало. Отже, відповідач вважає, що позовна вимога спрямована як до нього, так і до ТОВ «ЯВІР-ЖИТЛОБУД-2», а також вважає, що відповідальним за заподіяння збитків є зазначена експлуатуюча організація.

Суд, розглянувши клопотання відповідача від 07.09.2015 і матеріали справи, зазначає таке.

Частиною 1 ст. 24 ГПК України передбачено, що господарський суд за наявністю достатніх підстав має право до прийняття рішення залучити за клопотанням сторони або за своєю ініціативою до участі у справі іншого відповідача.

Отже, виходячи з матеріалів справи та вказаної вище норми процесуального права, суд відзначає, що не вбачає підстав, для залучення до участі у справі ТОВ «ЯВІР-ЖИТЛОБУД-2» як іншого відповідача.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.09.2015 залучено до участі у справі ТОВ «ЯВІР-ЖИТЛОБУД-2» як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача.

17 вересня 2015 року до господарського суду надійшли письмові заперечення позивача на відзив. Позивач у вказаних поясненнях зазначає, що складений акт відповідає нормам законодавства, а саме п. 2.3.6 Правил утримання житлових будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 № 76. Також позивач вказує на те, що жодний нормативно-правовий акт, пов'язаний зі сферою ЖКГ, не передбачає для потерпілої особи обов'язку викликати представника експертної організації при виникненні залиття, як і не встановлено, що причини залиття мають визначатися відповідно до порядку, встановленого Інструкцією про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, на яку посилається у відзиві відповідач. Враховуючи наведене, позивач вважає акт про залиття належним доказом у справі.

16 жовтня 2015 року до господарського суду надійшли письмові пояснення представника третьої особи по суті спору, згідно із якими остання вважає, що збитки завдано потерпілій особі внаслідок допущених відповідачем недоліків під час виконання ним підрядних робіт, пов'язаних із будуванням будинку. До такого висновку третя особа дійшла виходячи з того, що протікання було виявлено у прихованій системі каналізації, яка перевірялася забудовником перед її експлуатацією.

Також у судовому засіданні 28 жовтня 2015 року представником третьої особи надано суду додаткові письмові пояснення, з яких вбачається, що ТОВ «ЯВІР-ЖИТЛОБУД-2» є балансоутримувачем будинку, у якому відбувся страховий випадок.

Крім того, у судовому засіданні 28 жовтня 2015 року представником відповідача надано суду додаткові письмові пояснення, згідно з якими відповідач вважає, що ТОВ «ЯВІР-ЖИТЛОБУД-2» не має права встановлювати будівельні недоліки. Водночас відповідач у своїх поясненнях зазначає, що акт, складений позивачем, містить іншу причину затоплення, а саме: витікання води зі стоків труби каналізації у ванній кімнаті квартири 409 (квартира зверху). Відповідач також стверджує, що, як зазначено потерпілою особою у заяві про виплату страхового відшкодування, однією з причин протікання є свердління під плінтусом, тобто, у матеріалах справи наявні документи, які суперечать один одному, а позивач бере до уваги лише ті, які вважає за необхідне.

Представником відповідача надано суду додаткові письмові пояснення по суті спору від 28.10.2015, в який останній зазначає, що під час будівництва стояка у під'їзді квартири, у якій стався страховий випадок, використовувався спосіб скріплення пластикових труб (каналізації, водопостачання, водовідведення) шляхом терморезисторного зварювання, тобто з'єднання труб за допомогою муфт із закладними нагрівальними елементами (терморезисторними) не використовувалося. Муфта, з якої сталося протікання на думку позивача, встановлювалася не ПрАТ «НБК». Підтвердженням цього є зокрема той факт, що в самому акті обстеження, складеному ТОВ «ЯВІР-ЖИТЛОБУД-2» вказано, що сполучна муфта одягнена не до кінця. Відповідач вказує на те, що таке «сповзання» могло бути тільки з муфтою, яка закріплена на клей та резинові кільця, але такий спосіб з'єднання ПрАТ «НБК» не використовувало. До вказаних пояснень відповідачем додано приклад сполучної муфти, яка, на його думку, була встановлена у квартирі, в якій відбулося протікання. В технічному описанні до такої муфти написано, що вона використовується для ремонту і ущільнювачем є резинові кільця. Отже, така муфта, як вважає відповідач, була встановлена додатково, можливо під час ремонту та встановлення побутової техніки (пральна машина, посудомийна машина тощо).

У даному судовому засіданні представником відповідача надано суду також клопотання про долучення до матеріалів справи копії журналу вхідної/вихідної кореспонденції ПрАТ «НБК».

У судовому засіданні 28 жовтня 2015 року судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Вивчивши матеріали справи, повно та всебічно дослідивши обставини справи та докази на їх підтвердження, заслухавши повноважних представників сторін та третьої особи у даній справі, судом встановлено таке.

Згідно з атом Державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта від 28.03.2008, затвердженого заступником голови Святошинської районної державної адміністрації м. Києва, було прийнято в експлуатацію пред'явлені державній приймальній комісії житлові будинки № 6 (секції 5, 6, 7), № 28 (секції 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11), забудови території між бульв. Кольцова, вул. Картвелішвілі та вул. В. Ульянова житловими будинками з комплексом соціально-побутового обслуговування у Святошинському районі м. Києві (АДРЕСА_1) нове будівництво. Зі зазначеного акту вбачається, що будівництво здійснено генеральним підрядником закритим акціонерним товариством «НАЦІОНАЛЬНА БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ», найменування якого змінено на приватне акціонерне товариство «НАЦІОНАЛЬНА БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ», експлуатаційною організацією є ТОВ «ЯВІР-ЖИТЛОБУД-2». (засвідчена копія вказаного акту міститься у матеріалах справи)

Також Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві видано сертифікат відповідності від 14.04.2010 серії КВ № 000125, яким засвідчено відповідність закінченого будівництвом об'єкта: будівництво житлових будинків з комплексом соціально-побутового обслуговування на АДРЕСА_1 у Святошинському районі м. Києва (житловий будинок № 26, секція 1).

Розпорядженням Святошинської районної у місті Києві державної адміністрації від 15.05.2008 № 746 присвоєно житловому будинку № 28 (секції 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11) по АДРЕСА_1 поштову адресу: АДРЕСА_1.

Крім того, судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу квартири від 06.08.2010, посвідченого приватним нотаріусом і зареєстрованого в реєстрі за № 4212, фізичні особи ОСОБА_5 та ОСОБА_6 набули право власності на квартиру № 406, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 115,50 м2 (далі - квартира).

Також судом встановлено, що між фізичною особою ОСОБА_5, як страхувальником, та ПрАТ «ПРОСТО-СТРАХУВАННЯ», як страховиком, укладено договір добровільного страхування майна та відповідальності від 21.05.2013 № 019436 (далі - договір страхування), предметом якого є майнові інтереси, що не суперечать закону, уникають внаслідок настання страхового випадку, та пов'язані з:

- володінням, користуванням, розпорядженням квартирою;

- обов'язком страхувальника відшкодувати заподіяну ним шкоду (збиток), заподіяну третім особам, внаслідок пожежі, вибуху, витікання рідини з водопровідних, каналізаційних, опалювальних і протипожежних систем (п. 1 договору страхування).

Згідно з п. 13 договору страхування його строк дії встановлено з 28 травня 2013 року до 27 травня 2014 року.

Згідно зі статтями 11, 509 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав і обов'язків (зобов'язань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору (ст. 526 Цивільного Кодексу України), а одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускаються (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Статтею 979 ЦК України встановлено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до пунктів 2 і 3 ч. 1 ст. 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов'язані з володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).

Так, судом встановлено, що ОСОБА_5 звернувся до ТОВ «ЯВІР-ЖИТЛОБУД-2» із заявою від 21.10.2013, якою фізична особа просила начальника житлово-комунального господарства скласти акт про підтоплення квартири, яка відбулася 20 жовтня 2013 року.

ТОВ «ЯВІР-ЖИТЛОБУД-2» надає власникові квартири ОСОБА_6 послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій у житловому будинку будинок АДРЕСА_1 у Святошинському районі міста Києва на підставі договору від 12.08.2010 № 4406 про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, а також третя особа надає послуги вказаній власниці з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води, і водовідведення на підставі договору від 12.08.2010 № 4406-Т (вказані договори містяться у матеріалах справи у вигляді засвідчених копій).

23 жовтня 2013 року начальником ЕТВ, майстром технічної дільниці, черговим сантехніком у присутності власника квартири ОСОБА_5 складено акт обстеження квартири, затвердженого директором ТОВ «ЯВІР-ЖИТЛОБУД-2».

З акту обстеження від 23.10.2013 вбачається, що 20 жовтня 2013 року у квартирі сталося затоплення ванної кімнати та стіни коридору з вище розташованого поверху. За результатами обстеження виявлено: намокання стіни, ушкодження та відшарування шпалер у коридорі квартири (загальна площа 2,0 м2); намокання електричної проводки люстри у ванній кімнаті, що унеможливлює її включення у зв'язку із спрацюванням автоматичного вимикача.

Відповідно до висновків комісії, наведених в акті від 23.10.2013, причиною вищенаведеного є неякісний монтаж забудовником ТОВ «НБК» центрального стояку водовідведення, а саме: з'єднання трійника до прямої ділянки труби - не до кінця одягнена сполучна муфта.

Також, як встановлено судом, 21 жовтня 2013 року ОСОБА_5 звернувся до страховика ПрАТ «ПРОСТО-СТРАХУВАННЯ» із заявою про настання події, яка має ознаки страхової.

22 жовтня 2015 року представником ПрАТ «ПРОСТО-СТРАХУВАННЯ» було оглянуто квартиру ОСОБА_5, за наслідками чого було складено акт огляду від 22.10.2013 до договору страхування.

Згідно зі звітом від 26.11.2013, складеного фізичною особою-підприємцем ОСОБА_7 (Свідоцтво про реєстрацію в Державному реєстрі оцінювачів від 30.06.2005 № 3361, Сертифікат суб'єкта оціночної діяльності від 16.09.2013 № 15171/13), з вартість матеріального збитку, завданого страхувальникові через пошкодження квартири, на дату оцінки складає 4522,80 грн (з ПДВ).

Крім того, оцінювачем ФОП ОСОБА_7, представником страховика та страхувальником складено і підписано дефектний акт від 26.11.2013 № 26/11 з якого вбачається, що під час огляду та обстеження квартири встановлено таке: в результаті затоплення водою зі стоякової труби пошкоджено оздоблення приміщення квартири, а саме: пошкоджена стіна площею 1,50 м х 2,55 м - на 40 % поверхні спостерігається ураження шпалер, схоже на грибкове.

30 травня 2014 року ОСОБА_5 у зв'язку із залиттям його квартири, останній звернувся до ПрАТ «ПРОСТО-СТРАХУВАННЯ» із заявою на виплату страхового відшкодування у сумі 4022,80 грн.

На підставі договору страхування, заяви страхувальника від 30.05.2014, розрахунку страхового відшкодування від 03.06.2014 № 89581 та страхового акту від 03.06.2014 № 89581, позивач своїм розпорядженням від 04.06.2014 доручив бухгалтерії здійснити виплату страхувальникові ОСОБА_5 страхового відшкодування у розмірі 4022,80 грн.

Факт виплати страхового відшкодування страхувальникові підтверджується випискою з поточного рахунку позивача від 08.07.2014, засвідчена копія якого міститься у матеріалах справи. З вказаної виписки вбачається, що виплата грошових коштів відбулася 08 липня 2014 року у сумі 4022,80 грн.

Також судом встановлено, що 26 лютого 2015 року позивач надіслав ПрАТ «НБК» лист-вимогу від 25.02.2015 з вихідним № 04-1116, згідно з яким просив відповідача перерахувати на користь ПрАТ «ПРОСТО-СТРАХУВАННЯ» 4022,80 грн, тобто відшкодувати суму, яка була виплачена страхувальникові. Вказаний лист відповідач отримав 27 лютого 2015 року, про що свідчить повідомлення поштового зв'язку про вручення поштового відправлення (засвідчена копія міститься у матеріалах справи).

Однак, як стверджує позивач, відповідач вимогу, викладену у листі від 25.02.2015 № 04-1116, не виконав та відповіді не надав.

Спір між сторонами справи виник, як стверджує позивач, внаслідок невиконання відповідачем вимоги позивача щодо відшкодування страхового відшкодування у сумі 4022,80 грн, виплаченого останнім страхувальникові у зв'язку із настанням стразового випадку у вигляді затоплення квартири.

Враховуючи наведені обставини, позивач звернувся до суду з позовом у даній справі.

Виходячи з викладених вище обставин та наявних у матеріалах даної справи доказів, суд зазначає таке.

Статтею 993 ЦК України передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Аналогічні правила закріплені у статті 27 Закону України «Про страхування».

Виходячи з обставин справи і наведених вище норм матеріального права, суд дійшов висновку, що за наслідками виплати позивачем, як страховиком, страхувальникові - ОСОБА_5 страхового відшкодування у розмірі 4022,80 грн, до позивача, як до нового кредитора, перейшло право вимоги від особи, відповідальної за спричинення шкоди (затоплення), відшкодування вказаної суми коштів.

Отже, факт завдання власникам квартири збитків внаслідок її затоплення (коридор, ванна кімната) учасниками судового процесу у даній справі не заперечується.

Так, відповідно до ч. 1 та п. 1 ч. 2 ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що особа, яка порушила зобов'язання, несе цивільно-правову відповідальність, зокрема, у вигляді відшкодування збитків. Для застосування такої міри відповідальності як відшкодування збитків, необхідна наявність всіх чотирьох загальних умов відповідальності, а саме: протиправна поведінка боржника, яка полягає у невиконанні або неналежному виконанні ним зобов'язання; наявність шкоди (збитки - це грошове вираження шкоди); причинний зв'язок між протиправною поведінкою та завданою шкодою, вина боржника. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи, - наслідком такої протиправної поведінки. Тобто, протиправна дія є причиною, а шкода - наслідком протиправної дії. Відсутність будь-якої з зазначених ознак виключає настання цивільно-правової відповідальності відповідача у вигляді покладення на нього обов'язку з відшкодування збитків.

Відповідно до частини 2 ст. 623 Цивільного кодексу України розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором. Це кореспондує загальним положенням процесуального законодавства, зокрема, ст. 33 ГПК України, відповідно до якого кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Отже, з обставин даної справи слідує, що причиною настання страхового випадку ПрАТ «ПРОСТО-СТРАХУВАННЯ» вважає, як зазначалося вище, неякісний монтаж центрального стояку водовідведення, виконаного ПрАТ «НБК».

Суд відзначає, що позов ґрунтується, зокрема, на акті обстеження від 23.10.2013.

Однак, суд не приймає вказаний акт як належний доказ наявності у відповідача вини у виникненні страхового випадку, з огляду на таке.

По-перше, за наслідками дослідження акту обстеження від 23.10.2013, судом встановлено, що його підписано начальником ЕТВ, майстром технічної дільниці, черговим сантехніком у присутності власника квартири ОСОБА_5 та затверджено директором ТОВ «ЯВІР-ЖИТЛОБУД-2», тобто за відсутністю уповноваженого представника генерального підрядника ПрАТ «НБК».

Крім того, як зазначалося вище, позивачем також було проведено огляд квартири, про що складено акт від 22.10.2013, який підписано лише представником страховика і страхувальника - власника квартири.

Суд відзначає, що матеріали справи не містять жодного доказу, який би свідчив про те, що вказаними сторонами було запрошено представника генерального підрядника - ПрАТ «НБК» на будь-який огляд квартири, проведеного позивачем та третьою особою, та центрального стояку водовідведення. Більш того, з пояснень, наданих у судових засіданнях представниками позивача і третьої особи, вбачається, що представник відповідача на огляд квартири та стояку водовідведення даними сторонами жодного разу не запрошувався. Також у матеріалах справи міститься засвідчена копія журналу вхідної/вихідної кореспонденції ПрАТ «НБК», з якої вбачається, що за період часу з 15 жовтня 2013 року по 31 жовтня 2013 року від позивача або третьої особи у справі до відповідача не надходило запрошення на огляд квартири та стояку водовідведення.

Таким чином, з викладеного вище вбачається, що акти від 22.10.2013 та від 23.10.2013 складено позивачем і третьою особою фактично в односторонньому порядку, тобто без тієї особи, яку останні вважають винною у завданні власникові квартири збитків.

По-друге, жодна зі сторін, яка підписала акт обстеження від 23.10.2013, не є суб'єктом експертної діяльності, а тому висновки, наведені у вказаному акті, не можуть бути прийняті судом як такі, що достеменно доводять вину відповідача у завданні власникові квартири збитків.

Так, як зазначалося вище, з висновків, наведених в акті обстеження від 23.10.2013, вбачається, що збитки завдано власникові квартири внаслідок неякісного монтажу забудовником ПрАТ «НБК» центрального стояку водовідведення (з'єднання трійника до прямої ділянки труби - не до кінця одягнена муфта).

Частинами 1 і 2 ст. 884 ЦК України передбачено, що підрядник гарантує досягнення об'єктом будівництва визначених у проектно-кошторисній документації показників і можливість експлуатації об'єкта відповідно до договору протягом гарантійного строку, якщо інше не встановлено договором будівельного підряду. Гарантійний строк становить десять років від дня прийняття об'єкта замовником, якщо більший гарантійний строк не встановлений договором або законом. Підрядник відповідає за дефекти, виявлені у межах гарантійного строку, якщо він не доведе, що вони сталися внаслідок: природного зносу об'єкта або його частин; неправильної його експлуатації або неправильності інструкцій щодо його експлуатації, розроблених самим замовником або залученими ним іншими особами; неналежного ремонту об'єкта, який здійснено самим замовником або залученими ним третіми особами.

Виходячи з акту обстеження від 23.10.2013, при будівництві житлового будинку АДРЕСА_1 у місті Києві генеральним підрядником - ПрАТ «НБК» було допущено дефект, за який останній має відповідати.

Суд з приводу наведеного зазначає, що допустимим доказом наявності у відповідача вини у затопленні квартири може бути висновок експерта, зробленого за наслідками проведеної ним будівельно-технічної експертизи, у відповідності до Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 08.10.1998 № 53/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 26.12.2012 N 1950/5).

Однак, до проведення робіт, пов'язаних з усуненням наслідків затоплення, ані позивачем, ані третьою особою у справі не було ініційовано проведення будівельно-технічної експертизи центрального стояку водовідведення у зв'язку із яким, як стверджують вказані учасники судового процесу у справі, відбулося затоплення квартири.

Таким чином, позивачем не надано суду жодного належного і допустимого доказу, який би підтверджував факт наявності у відповідача вини у настанні страхового випадку.

Поряд із наведеним суд зазначає, що відсутні підстави для призначення у справі будівельно-технічної експертизи за власною ініціативою, оскільки наслідки затоплення квартири було усунено.

За приписами ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи (ч. 1 ст. 34 ГПК).

Таким чином, підсумовуючи сукупність наведених вище обставин даної справи і норм права, суд дійшов висновку про безпідставність позову, оскільки висновок, наведений у акті обстеження від 23.10.2013, щодо неякісного монтажу забудовником ТОВ «НБК» центрального стояку водовідведення, позивачем належним чином не доведено та документально не підтверджено. Тобто вина відповідача у завданні страхувальникові збитків є недоведеною, а тому й відсутній причино-наслідковий зв'язок між протиправною поведінкою відповідача і збитками, що, у свою чергу, виключає настання цивільно-правової відповідальності відповідача у вигляді покладення на нього обов'язку з відшкодування позивачеві суми, виплаченої останнім його страхувальникові у сумі 4022,80 грн.

Отже, позов ПрАТ «ПРОСТО-СТРАХУВАННЯ» у даній справі задоволенню не підлягає.

Враховуючи приписи ч. 5 ст. 49 ГПК України, витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Керуючись статтями 33-34, 43-44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

В И Р І Ш И В :

1. У задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 05 листопада 2015 року.

Суддя Я.А. Карабань