донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

02.11.2015 р. справа №908/4436/15

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддів за участю представників сторін: від позивача: від відповідача: від ОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3 не зявився ; не зявився;
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Запорізький індустріально-механічний завод", м. Запоріжжя
на рішення господарського суду Запорізької області
від22 вересня 2015 р. (підписано 25.09.15р.)
у справі№ 908/4436/15 (суддя Боєва О.С.)
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Інтеграл-тех", м. Запоріжжя
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Запорізький індустріально-механічний завод", м. Запоріжжя
простягнення суми 100 000 грн. 00 коп.

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Інтеграл-тех" (далі ТОВ "Інтеграл-тех", позивач) звернулося до господарського суду Запорізької області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Запорізький індустріально-механічний завод" (далі ТОВ "ЗІМЗ", відповідач) суми боргу за договором позики № 47 від 28.10.2013 року у розмірі 100 000 грн. 00 коп.

Рішенням господарського суду Донецької області від 22.09.2015р. у справі №908/4436/15 позовні вимоги ТОВ "Інтеграл-тех" задоволені у повному обсязі, стягнуто з відповідача на користь позивача суму боргу у розмірі 100 000 грн. 00 коп., а також судовий збір у сумі 2 000 грн. 00 коп.

Рішення суду мотивоване доведеністю та обґрунтованістю позовних вимог.

Не погоджуючись з рішенням суду ТОВ "ЗІМЗ" звернулось до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою в якій просить зазначене рішення суду скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволені позовних вимог.

Апелянт зазначає, що суд першої інстанції порушив норми матеріального та процесуального права.

Відповідач стверджує, що суд необґрунтовано відмовив у задоволені клопотання про призначення судово-економічної експертизи, а також, помилково вказав на невідповідність наданих відповідачем доказів про наявність корпоративного конфлікту на підприємстві ТОВ "ЗІМЗ", оскільки відповідачем надано заяви до правоохоронних органів, але не надано доказів внесення відповідних даних до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань.

ТОВ "ЗІМЗ" зазначає, що судом не взята до уваги додана до відзиву на позовну заяву ухвала Донецького апеляційного господарського суду від 08.05.15р. у справ № 908/230/15-г, яка підтверджує наявність вищевказаного конфлікту.

Також скаржник стверджує, що надані відповідачем докази не в повній мірі підтверджують факт виконання позивачем своїх зобовязань у повному обсязі, зокрема, пунктом 2.1 зазначеного договору передбачено, що сума позики становить 350 000 грн. 00 коп., проте, фактично була перерахована сума коштів у розмірі 300 000 грн. 00 коп., що є порушенням умов договору.

Позивач проти апеляційної скарги заперечив за доводами викладеними у відзиві на апеляційну скаргу, вважає рішення суду законним та обґрунтованим.

Щодо твердження відповідача про те, що надані позивачем докази не в повній мірі підтверджують факт виконання позивачем своїх зобовязань по договору, ТОВ "Інтеграл-тех" зазначає, що жодних вимог про надання в позику ще 50 000 грн. 00коп. від відповідача не надходило, а також, що відповідач, своїми діями підтвердив факт укладання та виконання договору з боку позивача, частково повернувши отримані гроші позивачу.

Розпорядженням Секретаря палати Донецького апеляційного господарського суду від 02.11.2015 р. змінено склад судової колегії, суддів Татенко В.М. та Чернота Л.Ф. було змінено на суддів Колядко Т.М. та Стойка О.В.

Згідно до ч. 2 ст. 99 ГПК України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу.

Згідно ч. 2 ст. 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Представник позивача в судове засідання не зявився, у відзиві на апеляційну скаргу позивач просив розглянути справу без участі представника позивача за наявними у справі матеріалами.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце розгляду справи обидві сторони повідомлені належним чином.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, судова колегія Донецького апеляційногогосподарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено господарським місцевим судом 28.10.2013р. ТОВ "Інтеграл-тех", як «Позикодавець» та ТОВ "ЗІМЗ", як «Позичальник» уклали договір позики № 47 (далі - договір), відповідно до умов якого позикодавець передає у власність позичальнику грошові кошти у розмірі, визначеному у п. 2.1 цього договору, а позичальник зобовязується повернути позику у визначений договором строк (п. 1.1. договору).

Відповідно до п. 2.1 договору розмір позики становить 350 000 грн. 00 коп.

Згідно п. 3.1 договору позика передається у безготівковій формі платіжним дорученням шляхом перерахування відповідних грошових коштів на поточний рахунок позичальника.

Пунктом 4.1 договору встановлено, що строк позики розпочинається з моменту набрання чинності цим договором і становить десять місяців.

Згідно п. 5.1 договору після закінчення строку, визначеного у п. 4.1 цього договору, позичальник зобовязується протягом двох календарних днів повернути позикодавцеві позику.

У пункты 6.1 договору зазначено, що цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту передання позики позичальникові.

Строк цього договору починає свій перебіг у момент, визначений у п. 6.1 цього договору та закінчується 28.08.2014р.(п.6.2 договору).

На виконання умов договору позивач 31.10.2013р. перерахував на розрахунковий рахунок відповідача суму 300 000 грн. 00 коп., що підтверджується випискою з банку АТ «Банк «Фінанси та Кредити».

Проте, відповідач свої зобовязання за договором виконав частково, повернувши позивачу борг лише у сумі 200 000 грн. 00 коп., що підтверджується виписками з банку АТ «Банк «Фінанси та Кредити» [а.с. 10-11].

Позивачем було направлено на адресу відповідача вимогу № 2201/04 від 22.01.15р. про сплату заборгованості у сумі 100 000 грн. 00 коп. та претензію від 02.02.15р. б/н про сплату заборгованості, однак, відповідач на зазначені вимогу та претензію відповідача відповіді не надав, та заборгованість за даним договором у сумі 100 000 грн. 00 коп. не погасив.

Дані обставини стали підставою для звернення позивача з позовною заявою до господарського суду Запорізької області.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Частинами 1, 2 ст. 43 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Статтею 1046 Цивільного кодексу України визначено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Частиною 1 статті 1049 Цивільного кодексу України визначено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст.525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Надання позивачем відповідачу позики не в повному обсязі не звільняє відповідача від повернення позивачу фактично отриманих за договором грошових коштів.

Позивачем та матеріалами справи доведено, що з боку відповідача існує залишок простроченої заборгованості з повернення позики в сумі 100 000 грн. 00 коп.

Щодо доводів апелянта про те, що суд першої інстанції необґрунтовано відмовив у задоволені його клопотання про призначення судово-економічної експертизи, судова колегія зазначає наступне.

Згідно з ст. 41 Господарського процесуального кодексу України судова експертиза призначається для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань.

У постанові Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 р. № 4 «Про деякі питання практики призначення судової експертизи» роз'яснено, що судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. Якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку в разі необхідності може бути здійснено господарським судом з призначенням відповідної судової експертизи.

Суд першої інстанції правомірно відхилив клопотання відповідача про призначення судово-економічної експертизи за необґрунтованістю.

Таким чином, судова колегія дійшла висновку, що оскаржуване рішення суду ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді всіх обставин справи, прийнято з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому, підлягає залишенню в силі.

Згідно зі статтею 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 99, 101, 103, 105, Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Запорізький індустріально-механічний завод", м. Запоріжжя на рішення господарського суду Запорізької області від 22.09.15р. у справі №908/4436/15 залишити без задоволення

Рішення господарського суду Запорізької області від 22.09.15р. у справі №908/4436/15 залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову може бути оскаржено до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя К.І. Бойченко

Судді Т.М. Колядко

ОСОБА_3

Надруковано: 5 прим.

1.позивачу

1. відповідачу

1. у справу

1. апеляційному суду

1. ГСЗО