ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

09 листопада 2015 року Справа № 917/430/14
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючогоГубенко Н.М.
суддівБарицької Т.Л. Картере В.І.
розглянувши матеріали касаційної скарги Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України"
на рішення від та на постанову відГосподарського суду Полтавської області 27.04.2015 Харківського апеляційного господарського суду 05.08.2015
у справі Господарського суду№ 917/430/14 Полтавської області
за позовомПублічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України"
доПублічного акціонерного товариства "АвтоКраЗ"
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Відділ примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України
прозвернення стягнення на предмет іпотеки
ВСТАНОВИВ:

Подана касаційна скарга не відповідає вимогам розділу ХII-1 Господарського процесуального кодексу України з наступних підстав.

Згідно з ч. 4 ст. 111 ГПК України до касаційної скарги додаються, зокрема, докази сплати судового збору. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом (ч. 2 ст. 44 ГПК України). Таким законом є Закон України "Про судовий збір".

Стаття 4 Закону України "Про судовий збір" встановлює, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про іпотеку" за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання.

У разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону (ст. 7 Закону України "Про іпотеку").

Статтею 39 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються, зокрема початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Згідно із підпунктами 1, 5 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір", у редакції чинній на момент звернення із касаційною скаргою, за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору становить 2% ціни позову, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати. За подання касаційної скарги на рішення господарського суду у справі майнового характеру судовий збір справляється в розмірі 50 відсотків ставки, обчисленої виходячи з оспорюваної суми.

Рішенням Господарського суду Полтавської області від 27.04.2015 у справі № 917/430/14, залишеним без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 05.08.2015, звернуто стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки нерухомого майна № 205/31/2-3 від 09.10.2008 в рахунок погашення заборгованості Публічного акціонерного товариства "АвтоКрАЗ" перед Публічним акціонерним товариством "Державний ощадний банк України" за договором відновлюваної кредитної лінії № 205/31/2 від 09.10.2008, яка виникла в період з 28.12.2010 по 19.04.2015 включно, та станом на 20.04.2015 складає 1 277 098 184, 12 грн.; визначено спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом продажу даного нерухомого майна на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною предмета іпотеки для його подальшої реалізації 119 334 731, 00 грн.

Скаржник у касаційній скарзі не погоджується із розміром початкової ціни предмета іпотеки визначеної рішенням суду першої інстанції, та просить суд касаційної інстанції встановити її у розмірі 65 532 000, 00 грн.

Отже, заявник касаційної скарги повинен був сплати судовий збір, виходячи зі ставок, що визначені Законом, тобто 50 відсотків ставки, обчисленої виходячи з оспорюваної суми, що становить 36 540, 00 грн. Натомість, відповідно до платіжного доручення № 2623 (#385321540) від 14.08.2015, доданого до касаційної скарги, скаржник перерахував судовий збір у розмірі 852, 60 грн.

Таким чином, скаржником судовий збір сплачено не у встановленому розмірі, що є підставою, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1113 ГПК України, для неприйняття касаційної скарги до розгляду та повернення її скаржникові.

З огляду на викладене, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що касаційна скарга Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" на рішення Господарського суду Полтавської області від 27.04.2015 та на постанову Харківського апеляційного господарського суду від 05.08.2015 у справі № 917/430/14 підлягає поверненню скаржнику відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1113 ГПК України.

Керуючись ст. 86, п. 4 ч. 1 ст. 1113 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

УХВАЛИВ:

Не приймати до розгляду та повернути Публічному акціонерному товариству "Державний ощадний банк України" касаційну скаргу з доданими до неї матеріалами на рішення Господарського суду Полтавської області від 27.04.2015 та на постанову Харківського апеляційного господарського суду від 05.08.2015 у справі № 917/430/14.

Головуючий суддя Н.М. ГУБЕНКО
СуддіТ.Л. БАРИЦЬКА
В.І. КАРТЕРЕ