РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.11.2015Справа №910/26311/15

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельно-виробнича компанія «Львівхолод»

До Приватного підприємства «Україна Молода»

Про стягнення 100 000,00 грн.

Суддя Ващенко Т.М.

Представники сторін:

Від позивача: Бень Т.Т. представник за довіреністю № 13 від 05.01.15.

Від відповідача: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Торгівельно-виробнича компанія «Львівхолод» (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного підприємства «Україна Молода» (далі - відповідач) про стягнення 100 000,00 грн. - основного боргу, 3 000,00 грн. - 3% річних, 60 900,00 грн. - збитків від інфляції.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем зобов'язань за Договором № 1167 від 04.06.13. про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги, оскільки в порушення умов вказаного Договору та норм чинного законодавства, надані грошові кошти у встановлений строк відповідачем повернуті позивачу не були.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.10.15. порушено провадження у справі № 910/26311/15 та призначено її до розгляду на 05.11.15.

В судовому засіданні 05.11.15. позивачем підтримана подана ним 04.11.15. через відділ діловодства суду на підставі ст. 22 ГПК України заява про зменшення розміру позовних вимог, відповідно до якої Товариство з обмеженою відповідальністю «Торгівельно-виробнича компанія «Львівхолод» просить суд стягнути з відповідача на свою користь 100 000,00 грн. - основного боргу.

Відповідно до ч. 4 ст. 22 ГПК України, позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог. До початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

Вказану заяву про зменшення розміру позовних вимог прийнято господарським судом, отже має місце нова ціна позову, виходячи з якої вирішується спір.

Вказане також викладено в п. 17 інформаційного листа Вищого господарського суду України № 01-8/2351 від 20.10.2006 р. "Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2005 році та в I півріччі 2006 року" та п. 3.10 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції».

04.11.15. відповідач через відділ діловодства суду подав письмовий відзив на позовну заяву, відповідно до якого підтверджує факт отримання від позивача поворотної безвідсоткової фінансової допомоги та наявність заборгованості в зв'язку з її неповерненням на суму 100 000,00 грн.

В судовому засіданні 05.11.15. представником позивача підтримано свої позовні вимоги з врахуванням заяви про зменшення.

Відповідач в судове засідання 05.11.15. не з'явився, проте 04.11.15. через відділ діловодства суду подав клопотання про відкладення розгляду справи в зв'язку з тим, що штатний юрист у відповідача відсутній, а представник, який працює зі справами відповідача зайнятий в іншому судовому процесі

Позивач проти відкладення розгляду справи заперечував.

Розглянувши в судовому засіданні 05.11.15. клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, суд дійшов висновку про відмову в його задоволенні з огляду на наступне.

Приписами ч. 1 ст. 77 ГПК України визначено перелік підстав для відкладення розгляду справи, а саме: нез'явлення в засідання представників сторін, інших учасників судового процесу; виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, за наявності ухвали суду про таку участь, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи; неподання витребуваних доказів; необхідність витребування нових доказів; залучення до участі в справі іншого відповідача, заміна неналежного відповідача; необхідність заміни відведеного судді, судового експерта.

До клопотання відповідачем не додано належних доказів, що підтверджують викладені в ньому обставини, на які заявник посилається як на підставу відкладення розгляду справи.

Разом з тим, господарський суд з урахуванням обставин конкретної справи може відхилити доводи учасника судового процесу - підприємства, установи, організації, іншої юридичної особи, державного чи іншого органу щодо відкладення розгляду справи у зв'язку з відсутністю його представника (з причин, пов'язаних з відпусткою, хворобою, службовим відрядженням, участю в іншому судовому засіданні і т. п.). При цьому господарський суд виходить з того, що у відповідних випадках такий учасник судового процесу не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника згідно з частинами першою - п'ятою статті 28 ГПК, з числа як своїх працівників, так і осіб, не пов'язаних з ним трудовими відносинами. Неможливість такої заміни представника і неможливість розгляду справи без участі представника підлягає доведенню учасником судового процесу на загальних підставах (статті 32 - 34 ГПК), причому відсутність коштів для оплати послуг представника не може свідчити про поважність причини його відсутності в судовому засіданні (п. 3.9.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції").

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору (п. 3.9.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції").

Зважаючи на те, що неявка представника відповідача не перешкоджає всебічному, повному та об'єктивному розгляду всіх обставин справи, враховуючи предмет спору, а також доказове наповнення матеріалів справи, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами в порядку ст. 75 ГПК України.

За результатами дослідження доказів, наявних в матеріалах справи, суд в нарадчій кімнаті, у відповідності до ст. ст. 82-85 ГПК України, ухвалив рішення у справі № 910/23611/15.

В судовому засіданні 05.11.15. судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

04.06.13. між позивачем (далі - Кредитор) та відповідачем (далі - Позичальник» було укладено Договір про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги № 1167 (далі - Договір), відповідно до умов якого (п.1.1, п. 2.1) Кредитор надає позичальнику поворотну безвідсоткову фінансову допомогу в розмірі 200 000,00 грн. шляхом перерахування коштів на поточний рахунок Кредитора

Строк дії Договору сторонами погоджено п. 3.1 та визначено, що дія Договору закінчується після повного повернення безвідсоткової фінансової допомоги.

У відповідності до наявного в матеріалах справи платіжного доручення № 33399 від 05.06.13. позивачем на виконання умов Договору було перераховано на рахунок відповідача за реквізитами, вказаними в Договорі, поворотну фінансову допомогу в розмірі 200 000,00 грн.

Відповідно до п. 2.2 Договору, Позичальник зобов'язується повернути безвідсоткову фінансову допомогу до 30.12.13.

Додатковою угодою № 1 від 30.12.13. до Договору сторони погодили, що Позичальник зобов'язується повернути фінансову допомогу до 20.04.14.

Згідно з п. 2.3 Договору повернення безвідсоткової фінансової допомоги здійснюється шляхом перерахування коштів на поточний рахунок Кредитора.

У відповідності до наявної в матеріалах справи банківської виписки по особовому рахунку позивача, відповідачем 30.12.13. було повернуто позивачу частину безвідсоткової фінансової допомоги в розмірі 100 000,00 грн.

Таким чином, в строк до 20.04.14. відповідач повинен був повернути позивачу на виконання умов Договору 100 000,00 грн. безвідсоткової фінансової допомоги.

Проте відповідач всупереч умов Договору та вимогам діючого законодавства надані грошові кошти у встановлений строк не повернув.

З метою повернення коштів позивач звернувся до відповідача з претензією № 2187 від 27.04.15., в якій вимагав погасити заборгованість за Договором.

Листом-відповіддю № б/н від 18.05.15. відповідач повідомив позивача, що в зв'язку із закінченням фінансового року залишок поворотної фінансової допомоги на суму 100 000,00 грн., наданої позивачем за Договором, відповідач відніс на доходи підприємства з метою зменшення збитку.

Оскільки відповідач неналежним чином виконав взяті на себе зобов'язання, позивач вирішив звернутись з даним позовом до суду з метою захисту своїх прав та законних інтересів.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 23.03.2012 р. "Про судове рішення" рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Відповідно до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Згідно зі ст. ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

Судом враховано, що відповідач підтвердив наявність в нього заборгованості перед позивачем за Договором на суму 100 000,00 грн.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, договір є підставою виникнення цивільних прав та обов'язків. Цивільні права і обов'язки виникають як з передбачених законом договорів, так і з договорів, не передбачених законом, але таких, що йому не суперечать.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічні положення містяться і в Господарському кодексі України. Так, відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договорів, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Приписами ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України встановлено, що в силу зобов'язання одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За своєю правовою природою договір про надання поворотної фінансової допомоги є договором позики.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В силу ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з ст. 193 ГК України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Оскільки відповідач прийняв поворотну безвідсоткову фінансову допомогу, однак в обумовлені строки не повернув позивачу 100 000,00 грн., позовні вимоги є законними та обґрунтованими, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 100 000,00 грн. поворотної безвідсоткової фінансової допомоги.

Відповідно до положень ст. 49 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 32, 33, 44, 49, 75, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного підприємства «Україна Молода» (03047, м. Київ, проспект Перемоги, б. 50; ідентифікаційний код 25593633) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельно-виробнича компанія «Львівхолод» (79034, м. Львів, вул. Угорська, б. 22; ідентифікаційний код 01553681) 100 000 (сто тисяч) грн. 00 коп. поворотної безвідсоткової фінансової допомоги та 1 500 (одну тисячу п'ятсот) грн. 00 коп. - витрат по сплаті судового збору.

3. Після вступу рішення в законну силу видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 11.11.15.

Суддя Т.М. Ващенко