РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.11.2015Справа №910/23213/15

За позовом Управління Пенсійного фонду України у Дніпровському районі м. Києва

до відповідача Державного підприємства "Проектно-конструкторське та технологічне бюро рухомого складу Державної адміністрації залізничного транспорту України (Укрзалізниці)", м. Київ

про стягнення коштів в сумі 5 699,35 грн.

Суддя О.С. Комарова

Представники сторін:

від позивача Петерчук Л.Р. (представник за довіреністю)

від відповідача Пастушенко О.П. (представник за довіреністю)

В судовому засіданні 10 листопада 2015 року, відповідно до положень ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач, Управління Пенсійного фонду України у Дніпровському районі м. Києва, 02 вересня 2015 року звернувся до Господарського суду міста Києва з позовною заявою № 16003/08 від 31.08.2015 року до відповідача, Державного підприємства "Проектно-конструкторське та технологічне бюро рухомого складу Державної адміністрації залізничного транспорту України (Укрзалізниці)", про стягнення безпідставно одержаних коштів в сумі 5 699,35 грн. Позивачем реалізовано право на звернення до суду шляхом направлення зазначеної позовної заяви засобами поштового зв'язку 31.08.2015 року, що підтверджується штемпелем на конверті, доданим до позовної заяви.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що внаслідок видачі відповідачем недостовірної довідки про заробітну плату для обчислення пенсії громадянці ОСОБА_3, яка працювала у відповідача в період з 01.01.1985 року по 31.12.1991 року, було здійснено неправильне її нарахування та виплату, тому на підставі положень відповідач має нести відповідальність.

Ухвалою суду від 04.09.2015 року порушено провадження у справі № 910/23213/15 (суддя Комарова О.С.), призначено розгляд справи на 29.09.2015 року.

Через відділ діловодства суду 21.09.2015 року від позивача надійшли документи на виконання вимог ухвали суду, оформлені супровідним листом № 17388/08 від 17.09.2015 року, які було долучено судом до матеріалів справи.

Через відділ діловодства суду 23.09.2015 року представник відповідача подав відзив на позовну заяву № ПКТБ ЦВ-01-02/653 від 22.09.2015 року та документи, які було долучено судом до матеріалів справи.

В поданому суду відзиві на позовну заяву, відповідач заперечує проти позовних вимог та просить суд відмовити в їх задоволені, посилаючись на те, що інформація вказана в довідці № 9 від 10.02.2004 року про розмір заробітної плати та акт перевірки від 23.01.2009 року по перевірці особових рахунків по нарахуванню заробітної плати є достовірними, оскільки містять однакові суми заробітної плати ОСОБА_3 за 19991 рік, тому позивачем не доведено вини та протиправних дій відповідача щодо складання вказаної довідки № 9 від 10.02.2004 року. Крім того, відповідач зазначає про пропущення строків позовної давності для звернення до суду з даним позовом.

Представник позивача в судове засідання 29.09.2015 року з'явився, позовні вимоги підтримав та надав пояснення по суті спору, а також подав клопотання про долучення доказів до матеріалів справи, яке долучено судом до матеріалів справи. Представник відповідача проти позову заперечив та дав пояснення по суті спору.

В судовому засіданні 29.09.2015 року оголошено перерву до 20.10.2015 року.

Представник позивача в судове засідання 20.10.2015 року з'явився, позовні вимоги підтримав та надав пояснення по суті спору, а також подав клопотання про долучення доказів до матеріалів справи, яке долучено судом до матеріалів справи. Представник відповідача проти позову заперечив та дав пояснення по суті спору. Також у судовому засіданні представники сторін подали спільне письмове клопотання про продовження процесуальних строків вирішення спору на 15 днів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.10.2015 року судом, за клопотанням представників сторін, у відповідності до положень ст. 69 Господарського процесуального кодексу України, продовжено строк вирішення спору на 15 (п'ятнадцять) днів, в судовому засіданні оголошено перерву до 10.11.2015 року.

Представник позивача в судовому засіданні 10.11.2015 року позовні вимоги підтримав та надав пояснення по суті спору. Представник відповідача проти позову заперечив та дав пояснення по суті спору.

Клопотання щодо фіксації судового процесу учасниками процесу не заявлялось, у зв'язку з чим, розгляд справи здійснювався без застосування засобів технічної фіксації судового процесу у відповідності до статті 811 Господарського процесуального кодексу України.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач вказує, що 17.03.2009 року Управління по нарахуванню та виплаті пенсій Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві звернулось до позивача з листом № 2910 щодо вирішення питання про утримання переплати пенсії пенсіонера - ОСОБА_3 за період з 01.06.2006 року по 31.03.2009 року в розмірі 5699,35 грн., у зв'язку з перерахунком.

Позивач зазначає, що переплата пенсії пенсіонерки ОСОБА_3 відбулась внаслідок того, що Державним підприємством "Проектно-конструкторське та технологічне бюро рухомого складу державної адміністрації залізничного транспорту України (Укрзалізниці)" було видано довідку про заробітну плату за № 9 від 10.02.2004 року за період роботи з 01.01.1985 року по 31.12.1991 року із зазначенням недостовірної інформації щодо суми заробітку за 1991 року. Довідка № 9 від 10.02.2004 року підписана керівником та головним бухгалтером Державним підприємством "Проектно-конструкторське та технологічне бюро рухомого складу державної адміністрації залізничного транспорту України (Укрзалізниці)".

Так, в позовній заяві позивач вказує, що відповідно до матеріалів пенсійної справи № 842430 громадянки ОСОБА_3, на підставі заяви останньої від 12.06.2006 року про здійснення перерахунку пенсії через зміну стажу та заробітку, позивачем з 01.06.2006 року було здійснено перерахунок пенсії гр. ОСОБА_3 через зміну стажу та заробітку з урахуванням довідки про заробіток № 9 від 10.02.2004 року, виданої Державним підприємством "Проектно-конструкторське та технологічне бюро рухомого складу державної адміністрації залізничного транспорту України (Укрзалізниці)", відповідно до якої, суми заробітку в гривнях за 1991 року становлять: січень 1991 року - 678,32 грн., лютий 1991 року - 291,17 грн., березень 1991 року - 272,39 грн., квітень 1991 року - 646,00 грн., травень 1991 року -356,95 грн., червень 1991 року - 356,09 грн., липень 1991 року - 738,79 грн., серпень 1991 року - 355,00 грн., вересень 1991 року - 325,00 грн., жовтень 1991 року - 952,00 грн., листопад 1991 року - 560,00 грн., грудень 1991 року - 725,50 грн.

23.01.2009 року головним спеціалістом відділу призначення та перерахунків пенсій Управління Пенсійного фонду України у Дніпровському районі м. Києва було проведено перевірку особових рахунків по нарахуванню заробітної плати гр. ОСОБА_3, про що було складено відповідний акт.

Так, у відповідності з актом перевірки від 23.01.2009 року по перевірці особових рахунків по нарахуванню заробітної плати гр. ОСОБА_3, проведеної в Державному підприємстві "Проектно-конструкторське та технологічне бюро рухомого складу державної адміністрації залізничного транспорту України (Укрзалізниці)" згідно особових рахунків, заробітна плата гр. ОСОБА_3 за 1991 рік становить: січень 1991 року - 678,32 грн., лютий 1991 року - 239,75 грн., березень 1991 року - 329,81 грн., квітень 1991 року - 646,15 грн., травень 1991 року - 356,95 грн., червень 1991 року - 659,52 грн., липень 1991 року - 435,36 грн., серпень 1991 року - 355,00 грн., вересень 1991 року - 325,00 грн., жовтень 1991 року - 952,00 грн., листопад 1991 року - 560,00 грн., грудень 1991 року - 685,50 грн.

Позивач, на підставі довідки Державного підприємства "Проектно-конструкторське та технологічне бюро рухомого складу державної адміністрації залізничного транспорту України (Укрзалізниці)" про заробіток для обчислення пенсії № 4 від 26.02.2009 року здійснив перерахунок пенсії гр. ОСОБА_3 із зазначенням суми заробітку в гривнях за 1991 рік, що становить: січень 1991 року -0,00678, лютий 1991 року - 0,00239, березень 1991 року - 0,00329, квітень 1991 року - 0,00646, травень 1991 року - 0,00356, червень 1991 року - 0,00659, липень 1991 року -0,00435, серпень 1991 року - 0,00355, вересень 1991 року - 0,00325, жовтень 1991 року - 0,00952, листопад 1991 року - 0,00560, грудень 1991 року - 0,00685. Довідка № 4 від 26.02.2009 року підписана керівником та головним бухгалтером Державним підприємством "Проектно-конструкторське та технологічне бюро рухомого складу державної адміністрації залізничного транспорту України (Укрзалізниці)".

Враховуючи вищевикладене, позивач стверджує, що по особовому рахунку гр. ОСОБА_3 виникла переплата пенсії у розмірі 5699,35 грн.

Позивачем зазначає, що ним неодноразово направлялися на адресу Державного підприємства "Проектно-конструкторське та технологічне бюро рухомого складу державної адміністрації залізничного транспорту України (Укрзалізниці)" листи з проханням вирішити питання погашення переплати пенсії (безпідставно одержані кошти) в розмірі 5699,35 грн. №4154/08 від 20.03.2009 року та №8244/08 від 01.06.2009 року. Вказані листи відповідач залишив без відповіді та задоволення.

Оцінивши наявні в матеріалах справи документи та дослідивши в судовому засіданні докази, господарський суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого Указом Президента України від 06.04.2011 року № 384/2011, Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики України. Пенсійний фонд України входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики з питань пенсійного забезпечення та ведення персоніфікованого обліку надходжень від сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Пенсійний фонд України здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи (п. 7 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого Указом Президента України від 06.04.2011 року № 384/2011).

Відповідно до п. 1 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також у містах та районах, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 22.12.2014 року № 28-2, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 15.01.2015 року за № 41/26486, Управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також у містах та районах (далі - управління Фонду) є територіальними органами Пенсійного фонду України.

Управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, забезпечує ведення в районі (місті) реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування (далі - реєстр застрахованих осіб), своєчасне внесення відомостей до нього та їх використання, контроль за достовірністю відомостей, поданих до реєстру застрахованих осіб, та автоматизовану обробку інформації; призначає (здійснює перерахунок) і виплачує пенсії, щомісячне довічне грошове утримання суддям у відставці, допомогу на поховання та інші виплати відповідно до законодавства; здійснює контроль за додержанням вимог законодавства про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, правильністю нарахування, обчислення, повнотою і своєчасністю сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування (далі - страхові внески) та інших платежів; застосовує фінансові санкції, передбачені законом (п. 4 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також у містах та районах, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 22.12.2014 року № 28-2, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 15.01.2015 за № 41/26486).

Відповідно до статті 1 Господарського процесуального кодексу України, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Частиною 1 ст. 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За приписами ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено способи захисту цивільних прав та інтересів. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Право на захист особа здійснює на свій розсуд (ст. 20 Цивільного кодексу України).

З огляду на положення зазначеної норми та принцип диспозитивності у господарському судочинстві, позивач має право вільно обирати способи захисту порушеного права чи інтересу.

При цьому, слід наголосити, що способи захисту за своїм призначенням можуть вважатись визначеним законом механізмом матеріально-правових засобів здійснення охорони цивільних прав та інтересів, що приводиться в дію за рішенням суду у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення

Приписами статті 46 Конституції України унормовано, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про пенсійне забезпечення" громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Пенсійне забезпечення у відповідності до статті 10 вказаного Закону здійснюється органами Пенсійного фонду України.

За ст. 64 Закону України "Про пенсійне забезпечення" пенсії обчислюються за встановленими нормами у відсотках до середньомісячного заробітку, що визначається згідно із ст. 65 - 67 Закону, який громадяни одержували перед зверненням за пенсією.

У відповідності до положень ст. 65 Закону України "Про пенсійне забезпечення" середньомісячний заробіток для обчислення пенсій береться за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд протягом усієї трудової діяльності незалежно від перерв у роботі та за період роботи починаючи з 1 липня 2003 року до моменту звернення за пенсією. Заробіток за період роботи до 1 липня 2003 року враховується на підставі документів про нараховану заробітну плату (виплати, дохід), виданих у встановленому законодавством порядку, а за період роботи починаючи з 1 липня 2003 року - за даними персоніфікованого обліку відомостей у системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування.

Як зазначено в пункті 2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, затверджених постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1, за бажанням пенсіонера у період до 01 січня 2016 року ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) до 01 липня 2000 року (додаток 1) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.

Довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами (пункт 2.10 Порядку).

Частиною 3 статті 44 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" визначено, що органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

Аналогічні приписи містяться в статті 101 Закону України "Про пенсійне забезпечення", згідно з якою також вказано, що підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів і відшкодовують її.

Таким чином, законодавством передбачено обов'язок відшкодування шкоди саме підприємствами та організаціями, які її завдали шляхом видачі недостовірних документів.

Відповідно до пункту 2 Порядку відшкодування коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 21.03.2003 № 6-4, переплатою пенсій та грошової допомоги є сума пенсій та грошової допомоги, виплачена з різних причин понад розмір, визначений законодавством.

За приписами статті 50 Закону України "Про загальнообов'язкове пенсійне страхування" суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Як вже було встановлено судом, відповідно до матеріалів пенсійної справи № 842430 громадянки ОСОБА_3, на підставі заяви останньої від 12.06.2006 року про здійснення перерахунку пенсії через зміну стажу та заробітку, позивачем з 01.06.2006 року було здійснено перерахунок пенсії гр. ОСОБА_3 через зміну стажу та заробітку з урахуванням довідки про заробіток № 9 від 10.02.2004 року, виданої Державним підприємством "Проектно-конструкторське та технологічне бюро рухомого складу державної адміністрації залізничного транспорту України (Укрзалізниці)", відповідно до якої, суми заробітку в гривнях за 1991 року становлять: січень 1991 року - 678,32 грн., лютий 1991 року - 291,17 грн., березень 1991 року - 272,39 грн., квітень 1991 року - 646,00 грн., травень 1991 року -356,95 грн., червень 1991 року - 356,09 грн., липень 1991 року - 738,79 грн., серпень 1991 року - 355,00 грн., вересень 1991 року - 325,00 грн., жовтень 1991 року - 952,00 грн., листопад 1991 року - 560,00 грн., грудень 1991 року - 725,50 грн.

23.01.2009 року головним спеціалістом відділу призначення та перерахунків пенсій Управління Пенсійного фонду України у Дніпровському районі м. Києва було проведено перевірку особових рахунків по нарахуванню заробітної плати гр. ОСОБА_3, про що було складено відповідний акт, відповідно до якого заробітна плата гр. ОСОБА_3 за 1991 рік становить: січень 1991 року - 678,32 грн., лютий 1991 року - 239,75 грн., березень 1991 року - 329,81 грн., квітень 1991 року - 646,15 грн., травень 1991 року - 356,95 грн., червень 1991 року - 659,52 грн., липень 1991 року - 435,36 грн., серпень 1991 року - 355,00 грн., вересень 1991 року - 325,00 грн., жовтень 1991 року - 952,00 грн., листопад 1991 року - 560,00 грн., грудень 1991 року - 685,50 грн. Вказаний Акт з боку відповідача підписано головним бухгалтером, доказів його оскарження матеріали справи не містять.

На підставі довідки Державного підприємства "Проектно-конструкторське та технологічне бюро рухомого складу державної адміністрації залізничного транспорту України (Укрзалізниці)" про заробіток для обчислення пенсії № 4 від 26.02.2009 року позивач здійснив перерахунок пенсії гр. ОСОБА_3 із зазначенням суми заробітку в гривнях за 1991 рік, що становить: січень 1991 року -0,00678, лютий 1991 року - 0,00239, березень 1991 року - 0,00329, квітень 1991 року - 0,00646, травень 1991 року - 0,00356, червень 1991 року - 0,00659, липень 1991 року -0,00435, серпень 1991 року - 0,00355, вересень 1991 року - 0,00325, жовтень 1991 року - 0,00952, листопад 1991 року - 0,00560, грудень 1991 року - 0,00685. Довідка № 4 від 26.02.2009 року підписана керівником та головним бухгалтером Державним підприємством "Проектно-конструкторське та технологічне бюро рухомого складу державної адміністрації залізничного транспорту України (Укрзалізниці)".

Крім того, судом встановлено, що позивач неодноразово звертався до Державного підприємства "Проектно-конструкторське та технологічне бюро рухомого складу державної адміністрації залізничного транспорту України (Укрзалізниці)" з проханням вирішити питання погашення переплати пенсії (безпідставно одержані кошти) в розмірі 5699,35 грн., що підтверджується листами №4154/08 від 20.03.2009 року та №8244/08 від 01.06.2009 року. Вказані листи відповідач залишив без відповіді та задоволення.

У відповідності до положень ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Статтею 32 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

За приписами ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що сума пенсії у розмірі 5699,35 грн. була безпідставно виплачена гр. ОСОБА_3, у зв'язку з недостовірною інформацією, вказаною відповідачем у довідці про заробіток для обчислення пенсії № 9 від 10.02.2004 року.

Таким чином, враховуючи положення статті 101 Закону України "Про пенсійне забезпечення", переплата пенсії у розмірі 5699,35 грн. повинна бути відшкодована відповідачем.

Доводи відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву, суд вважає такими, що спростовуються матеріалами справи та зробленими в процесі її розгляду висновками.

Підсумовуючи вищенаведене, виходячи із заявлених позивачем вимог та наявних у справі доказів, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог.

У відповідності до частини 3 статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в доход бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору.

Відповідно до статті 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

В пункті 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" (в редакції станом на дату звернення із позовом до суду, що підтверджується відповідним штемпелем на конверті - 31.08.2015 року) визначено, що за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору встановлюється у розмірі 2% ціни позову, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 60 розмірів мінімальної заробітної плати.

Приписами статті 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" встановлено, що з 1 січня 2015 року мінімальна заробітна плата у місячному розмірі становить 1218 грн.

Нормами частини 11 статті 5 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що від сплати судового збору звільняються Пенсійний фонд України та його органи.

Судовий збір в розмірі 1827,00 грн. у відповідності до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, п. 4.5 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №7 від 21.02.2013 р. "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України", підлягає стягненню з відповідача в дохід Державного бюджету України, оскільки позивач був звільнений від його сплати на підставі ст. 5 Закону України "Про судовий збір" в редакції станом на день подачі позовної заяви до суду.

Виходячи з викладеного та керуючись статтями 32-34, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Державного підприємства "Проектно-конструкторське та технологічне бюро рухомого складу Державної адміністрації залізничного транспорту України (Укрзалізниці)" (ЄДРЮОФОП: 16296913, адреса: 02092, м. Київ, вул. Алма-Атинська, 74) з будь-якого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання рішення суду, на користь Управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м.Києва (ЄДРЮОФОП: 22869069, адреса: 02094, м.Київ, ВУЛИЦЯ МІНІНА, будинок 4-А) на р/р в Головному управлінні Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» по м.Києву та Київській області, МФО 322669, безпідставно одержані кошти в розмірі 5 699,35 грн. (п'ять тисяч шістсот дев'яносто дев'ять гривень 35 копійок). Видати наказ.

3. Стягнути з Державного підприємства "Проектно-конструкторське та технологічне бюро рухомого складу Державної адміністрації залізничного транспорту України (Укрзалізниці)" (ЄДРЮОФОП: 16296913, адреса: 02092, м. Київ, вул. Алма-Атинська, 74) з будь-якого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання рішення суду в дохід Державного бюджету України 1827,00 грн. (одна тисяча вісімсот двадцять сім гривень) судового збору. Видати наказ.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України. Рішення може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції в порядку та в строки, передбачені нормами ст.ст. 91, 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено 13.11.2015 року.

Суддя О.С. Комарова