КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" листопада 2015 р. Справа№ 910/15365/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ільєнок Т.В.

суддів: Хрипуна О.О.

Яковлєва М.Л.

при секретарі судового засідання: Грабенко В.А.

за участі представників сторін:

позивача Мельник Т.Б. - дов. від 09.06.2015 б/н

відповідача Фесюн Т.В. - дов. від 16.03.2015 № 99/147

розглянувши матеріали

апеляційної скарги позивача ДП "Транзит" ПАТ "НВП "Більшовик"

на Рішення Господарського суду міста Києва від 11.08.15

у справі № 910/15365/15 (суддя Ярмак О.М.)

за позовом ДП "Транзит" ПАТ "НВП "Більшовик"

до відповідача Інституту колоїдної хімії та хімії води

ім.А.В.Думанського НАН України

про визнання Договору №10-1/2012 від 15.02.12р.

недійсним та застосування наслідків недійсності

правочину

ВСТАНОВИВ:

Позивач ДП "Транзит" ПАТ "НВП "Більшовик" звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до відповідача Інституту колоїдної хімії та хімії води ім.А.В.Думанського НАН України про визнання недійсним Договору на розробку та передачу науково-технічної продукції № 10-1/2012 від 15.02.2012р., застосування правових наслідків визнання недійсності правочину та зобов'язання відповідача перерахувати на розрахунковий рахунок позивача 70 000,00 грн..

Рішенням Господарського суду міста Києва від 11.08.2015 № 910/15365/15 у задоволенні позову відмовлено повністю, як заявленого необґрунтовано.

Не погоджуючись з прийнятим Рішенням, позивач ДП "Транзит" ПАТ "НВП "Більшовик" звернувся до Київського апеляційного господарського суду із скаргою, в якій просить Рішення Господарського суду міста Києва від 11.08.2015 № 910/15365/15 скасувати та прийняти нове судове рішення, за яким задовольнити позовні вимоги, посилаючись на те, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, а тому не правильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Відповідач у своєму Відзиві просить колегію суддів залишити апеляційну скаргу позивача без задоволення, Рішення Господарського суду міста Києва від 11.08.2015 № 910/15365/15 залишити без змін, як таке, що прийнято у повній відповідності до вимог діючого законодавства України.

Ухвалою КАГС від 11.09.2015 № 910/15365/15 порушено апеляційне провадження за скаргою позивача (колегія суддів у складі: головуючого судді Ільєнок Т.В., суддів: Куксова В.В., Яковлєва М.Л.). та призначено судове засідання.

За Розпорядженням заступника голови КАГС від 10.11.2015 в зв'язку із перебуванням судді Куксова В.В. у черговій відпустці, склад колегії суддів змінено, для розгляду даної справи було сформовано колегію суддів у наступному складі: головуючий суддя Ільєнок Т.В., судді: Хрипун О.О., Яковлєв М.Л..

За Ухвалою КАГС від 10.11.2015 № 910/11050/15 прийнято апеляційну скаргу відповідача до провадження колегією суддів у складі: головуючої судді Ільєнок Т.В., суддів: Хрипуна О.О., Яковлєва М.Л..

Колегія суддів, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення прокурора, представників позивача та відповідача, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку апеляційну скаргу позивача ДП "Транзит" ПАТ "НВП "Більшовик" залишити без задоволення, Рішення Господарського суду міста Києва від 11.08.2015 по даній справі залишити без змін, приймаючи до уваги наступне.

Відповідно до ч.2 ст. 101 ГПК України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 15.02.2012 між позивачем - Дочірнім підприємством "Транзит" ПАТ "НВП Більшовик" (замовник) та відповідачем - Інститутом колоїдної хімії та хімії води ім. А.В. Думанського НАН України (виконавець) був укладений Договір на розробку і передачу науково-технічної продукції № 10-1/2012, за умовами якого позивач доручив відповідачу розробити конструкторську документацію на проціджувач стічної рідини ПСЖМ-100 та авторський нагляд за його виготовленням.

Згідно пункту 5.1 Договору: умови дотримання прав сторін на науково-технічну продукцію, яка створюється (передається), визначається діючими законодавчими актами.

Відповідно до пункту 5.2 Договору визначено, що конструкторська документація на проціджувач стічної рідини ПСЖМ-100 є власністю виконавця.

Позовні вимоги обґрунтовано на тому, що Договір № 10-1/2012 від 15.02.2012 був укладений позивачем під впливом помилки та обману з боку відповідача - який в порушення своїх зобов'язань надав конструкторську документацію, що розроблена ДП "Науково-дослідний і конструкторсько-технологічний інститут міського господарства" та представив її, як розроблену на виконання вищеназваного Договору. Матеріальна шкода, завдана позивачу, за його розрахунком становить 70 000 грн. коштів, сплачених на виконання цього Договору.

Позивач стверджував, що згідно штампів на кресленнях - ПСЖМ-100, які були передані позивачу відповідачем як результат робіт по укладеному між ними Договору, в графі, де зазначається інститут розробник, міститься наступний запис - НИКТИ ГХ (рос. мовою)., дана абревіатура не відповідає назві інституту відповідача і розшифровується як "Науково-дослідний і конструкторсько-технологічний інститут міського господарства"(українською мовою), тобто, за оцінкою позивача, розробником не є відповідач, на підтвердження чого також надає копії листування від ДП "Науково-дослідний і конструкторсько-технологічний інститут міського господарства" в якому зазначено, що саме вказаний інститут розробив конструкторську документацію на проціджувач стічної рідини ПСЖМ- 100 та спеціалізується на розробці обладнання для видалення грубих домішок зі стічних вод, проціджувачів стічної рідини серії ПСЖ.

В обґрунтування позовних вимог ДП "Транзит" ПАТ "НВП "Більшовик" вказував, що такими діями відповідач умисно ввів позивача в оману щодо прав та обов'язків, які є обставинами, що мають істотне значення при укладенні Договору на розробку та передачу науково-технічної продукції № 10-1/2012 від 15.02.2012р. Вказаний правочин просить визнати недійсним, посилаючись на положення ст.ст. 229, 230 ЦК України.

В свою чергу, відповідач, заперечуючи позов, вказував, що відповідно до патенту на винахід № 102181, зареєстрованого в Державному реєстрі патентів України на винаходи від 10.06.2013 проціджувач для очистки стічної води від механічних домішок є власністю Інституту колоїдної хімії та хімії води ім. А.В. Думанського НАН України, на підтвердження чого відповідач також посилається на Реєстраційну картку НДКР І ДКР (РК) з державним реєстраційним номером 0112U005944. Звертав увагу на те, що за Рішенням Господарського суду міста Києва від 02.12.2013 у іншій справі № 910/12251/13, залишеним без змін Постановою Київського апеляційного господарського суду від 19.02.2014, було встановлено, що Договір № 10-1/2012 від 15.02.2012, укладений сторонами на правомірних правових підставах, згідно вимог діючого на час його укладення законодавства щодо укладення договорів, цей Договір не суперечить умовам господарської діяльності сторін та держави, та був направлений на виконання правових наслідків, передбачених умовами договору та не суперечив цілям діяльності сторін.

Позивач заперечував, посилаючись на те, що за названим Рішенням суду, на яке посилається відповідач, встановлено правомірність укладення Договору лише в частині досягнення згоди по суттєвих умовах Договору, стверджує, що в матеріалах справи наявні докази розробки науково-технічної продукції НДКТІ МГ - Науково-дослідного і конструкторсько-технологічного інституту міського господарства, що підтверджується кресленням ПСЖМ-100 (технічна документація), а також відсутність у відповідача патенту на винахід станом на час укладення Договору. ДП "Транзит" ПАТ "НВП "Більшовик" зазначав, що фактично відповідач не здійснив розробку обумовленої Договором науково-технічної продукції, а здійснив її передачу, розроблену іншим інститутом, чим ввів в оману замовника щодо прав та обов'язків, які мали значення при укладенні спірного правочину.

Суд першої інстанції, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст. 230 ЦК України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

Під обманом слід розуміти умисне введення в оману представника підприємства, установи, організації або фізичної особи, що вчинила правочин, шляхом повідомлення відомостей, які не відповідають дійсності, або замовчують обставини, що мали істотне значення для правочину.

Таким чином, виходячи зі змісту статті 230 ЦК України, слід зважити, що правочин може бути визнаний вчиненим під впливом обману у випадку навмисного цілеспрямованого введення іншої сторони в оману щодо фактів, які впливають на його укладення, при чому ознакою обману є умисел: особа знає про наявність чи відсутність певних обставин і розуміє, що друга сторона, якщо б вона володіла цією інформацією, не вступила би у правовідносини, невигідні для неї. Обман також має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

У пункті 20 Постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.2009 №9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" роз'яснено, що на відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення.

Обов'язок доведення відповідних обставин покладається на позивача.

Відповідно до ст. 33 ЦК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

В даному випадку, це стосувалося позивача, який мав довести суду та надати докази наявності умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких позивача було введено в оману, сам факт обману.

Судом першої інстанції встановлено, що Акт приймання-передачі робіт № 1 від 27.06.2012 по Договору № 10-1/2012 від 15.02.2012, за яким відповідачем було передано позивачу в повному обсязі конструкторську документацію на проціджувач стічної рідини ПСЖМ-100, вартістю 160 000 грн. підписаний та скріплений печатками, як виконавця так і замовника без жодних зауважень та заперечень.

Пунктом 5.2 укладеного між сторонами Договору на розробку та передачу науково-технічної продукції №10/2012 від 15.02.2012 визначено, що конструкторська документація на ПСЖМ-100 є власністю позивача.

Відповідно до абз. 16 статті 1 Закону України "Про охорону прав на винаходи і корисні моделі" патент (патент на винахід, деклараційний патент на винахід, деклараційний патент на корисну модель, патент (деклараційний патент) на секретний винахід, деклараційний патент на секретну корисну модель) - охоронний документ, що засвідчує пріоритет, авторство і право власності на винахід (корисну модель).

Згідно частини другої ст. 28 Закону України "Про охорону прав на винаходи та корисні моделі" патент надає його власнику виключне право використовувати винахід (корисну модель) за своїм розсудом, якщо таке використання не порушує прав інших власників патентів.

Відповідно до Патенту на винахід №102181, зареєстрованого в Державному реєстрі патентів України на винаходи від 10.06.2013 вбачається, що конструкторська документація на проціджувач для очистки стічної води від механічних домішок є власністю Інститутут колоїдної хімії та хімії води ім. A.B. Думанського НАН України.

Крім того, відповідачем надана Реєстраційна карта НДР і ДКР (РК) з державним реєстраційним номером 0112U005944, яка підтверджує, що виконавцем розробки конструкторської документації на проціджувач стічної рідини ПСЖМ-100 є Інститут колоїдної хімії та хімії води ім. A.B. Думанського НАН України.

Судом першої інстанції відзначено, що посилання позивача на листування з НДКТІ МГ, який за твердженням позивача, є розробником науково-технічної продукції, переданої відповідачем по спірному Договору, не звільняє позивача від обов'язку доказування фактів, на яких він ґрунтує свої позовні вимоги.

Відповідно до пункту 1 статті 26 Закону України "Про охорону прав на промислові зразки" будь-яке посягання на права власника патенту, передбачені статтею 20 цього Закону, вважається порушенням прав власника патенту, що тягне за собою відповідальність згідно з чинним законодавством України.

Згідно з пунктом 2 статті 26 Закону України "Про охорону прав на промислові зразки" на вимогу власника патенту таке порушення повинно бути припинено, а порушник зобов'язаний відшкодувати власнику патенту заподіяні збитки.

Місцевим господарським судом встановлено, що доказів визнання недійсним Патенту на винахід №102181 від 10.06.2013, притягнення до відповідальності посадових чи службових осіб - працівників Інституту колоїдної хімії та хімії води ім. A.B. Думанського НАН України у привласненні об'єктів інтелектуальної власності Науково-дослідного і конструкторсько-технологічного інституту міського господарства, не було надано.

Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману, тобто у даному випадку, позивач ДП "Транзит" ПАТ "НВП "Більшовик".

Доказування полягає не лише в наданні особою доказів, а у доведенні їх переконливості, що позивачем здійснено не було.

Таким чином, судом першої інстанції доводи позивача про те, що Договір на розробку та передачу науково-технічної продукції № 10-1/2012 від 15.02.2012 був укладений позивачем під впливом обману з боку відповідача з посиланням лише на графу у кресленнях документації та листування з іншими особами, визнано такими, що не підтверджуються належними доказами в розумінні ст.ст. 33, 34 ГПК України.

За оцінкою колегії суддів, враховуючи вищенаведене, місцевий господарський суд, проаналізувавши положення чинного законодавства та наявні в матеріалах справи докази, дійшов цілком вірного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в зв'язку з їх безпідставністю і недоведеністю.

Позивач ДП "Транзит" ПАТ "НВП "Більшовик" у доводах апеляційного оскарження наголошує на тому, що прийняте Рішення суду першої інстанції не відповідає фактичним обставинам справи, оскільки не правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, а тому є таким, що підлягає скасуванню. Скаржник стверджує, що відповідно до штампів на кресленнях - ПСЖМ-100, які передані позивачу відповідачем як результат робіт по Договору, ІКХХВ ім. А.В. Думанського НАН України не є розробником даної науково - технічної продукції, а тому має місце введення позивача в оману, щодо обставин, які мають істотне значення. Позивач наголошує, що в графі, де зазначається інститут розробник, міститься наступний запис - НИКТИ ГХ (рос. мовою). За його оцінкою, дана абревіатура не відповідає назві інституту відповідача і розшифровується як "Науково-дослідний і конструкторсько-технологічний інститут міського господарства"(українською мовою). Таким чином, на думку позивача, розробником документації не є відповідач. На підтвердження наведеного позивач надає копію листа від ДП "Науково-дослідний і конструкторсько-технологічний інститут міського господарства", в якому зазначено, що саме вказаний інститут розробив конструкторську документацію на проціджувач стічної рідини ПСЖМ- 100 та спеціалізується на розробці обладнання для видалення грубих домішок зі стічних вод, проціджувачів стічної рідини серії ПСЖ. Позивач стверджує про те, що представник відповідача ОСОБА_5 у всіх документах називає себе розробником та виконавцем конструкторської документації на проціджувач стічної рідини ПСЖМ-100, однак даний факт не відповідає дійсності. На думку позивача, відповідач не виконав свої зобов'язання за Договором, та шляхом обману надав конструкторську документацію, що розроблена ДП "Науково-дослідний і конструкторсько-технологічний інститут міського господарства" та представив її, як розроблену на виконання оспореного Договору.

Розглянувши матеріали справи, колегія суддів, вважає за необхідне зазначити, що наведені доводи апеляційного оскарження позивача базуються на тих же доказах та поясненнях, що надавалися у суді першої інстанції, яким вже надана належна правова оцінка за оскарженим Рішенням.

Під час судового засідання від 10.11.2015 представником позивача було заявлено усне Клопотання про призначення експертизи об'єкту інтелектуальної власності з метою визначити чи відповідає винахід на Патент № 102181 "Проціджувач для очистки стічної води від механічних домішок" умові патентоздатності "новизна".

В обґрунтування наведеного Клопотання позивач наголошував, що проведення такої експертизи підтвердить чи розробляв відповідач спірний виріб, оскільки наполягав на тому, що Інститут не розробляв креслення, а лише здійснив передачу готового виробу, тобто не виконував його, що значно впливає на ціну Договору.

В свою чергу, відповідач заперечував проти проведення експертизи, оскільки на його думку, призначення її не вплине на суть розгляду даної справи, з огляду на те, що питання відповідності винаходу на Патент № 102181 "Проціджувач для очистки стічної води від механічних домішок" умові патентоздатності "новизна" жодним чином не є підставою для визнання недійсності Договору на розробку і передачу науково-технічної продукції № 10-1/2012 від 15.02.2012.

Колегія суддів, заслухавши пояснення присутніх представників, порадившись, відмовила в задоволенні названого Клопотання позивача, як заявленого необґрунтовано та безпідставно.

При цьому, колегією суддів враховано, що згідно п. 2 Постанови Пленуму ВГСУ "Про деякі питання практики призначення судової експертизи"№ 4 від 23.03.2012, судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що предметом спору у даній справі не є відповідність об'єкту інтелектуальної власності вимогам щодо патентоспроможності, позивач не позбавлений права надати свої доводи та докази наявності факту введення відповідачем в обману щодо істотних обставин при укладенні Договору на розробку і передачу науково-технічної продукції № 10-1/2012.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів встановила, що у даному випадку скаржником не надано належних та допустимих доказів на підтвердження своєї правової позиції, а також не наведено переконливих аргументів у відповідності з нормами чинного законодавства, щодо спростування висновків суду першої інстанції. Таким чином, апеляційні вимоги позивача ДП "Транзит" ПАТ "НВП "Більшовик" є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, підстав для зміни чи скасування оскарженого Рішення у даній справі колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 32-34, 43, 85, 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу позивача ДП "Транзит" ПАТ "НВП "Більшовик" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду міста Києва від 11.08.2015 № 910/15365/15 залишити без змін.

Постанова Київського апеляційного господарського суду від 10.11.2015 № 910/15365/15 набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова Київського апеляційного господарського суду від 10.11.2015 № 910/15365/15 може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України у 20-денний строк.

Матеріали справи № 910/15365/15 повернути до Господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя Т.В. Ільєнок

Судді О.О. Хрипун

М.Л. Яковлєв