РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.10.2015Справа №910/19831/15

За позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування»

До Товариства з додатковою відповідальністю «Експрес страхування»

Про стягнення 5433,28 грн.

Суддя Мельник В.І.

Представники:

від позивача Гусев П.В., довіреність № 4130/18 від 22.12.2014

від відповідача Мартинюк С.М., довіреність № 109/15 від 08.01.2015

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» (далі - позивач) до Товариства з додатковою відповідальністю «Експрес страхування» (далі - відповідач) про стягнення 5433,28 грн.

Позовні вимоги позивача мотивовані тим, що позивачем, як страховиком, відповідно до договору страхування наземного транспорту № 364549/05АВ від 01.02.2013р. було виплачено страхувальнику страхове відшкодування в розмірі 5433,28 грн., внаслідок чого, до позивача в порядку ст. 27 Закону України "Про страхування" та статті 228 Господарського кодексу України перейшло право вимоги (регресу) в межах здійснених фактичних затрат до відповідача, як до особи, яка відповідальна за відшкодування шкоди, оскільки саме з вини особи, цивільно-правова відповідальність якої застрахована у відповідача, сталася ДТП, наслідки якої визнано позивачем страховим випадком та здійснено виплату страхової суми страхувальнику.

Ухвалою суду від 05.08.2015р. порушено провадження у справі № 910/19831/15 та призначено розгляд на 21.09.2015 р.

07.09.2015р. до суду надійшла відповідь від МТСБУ.

11.09.2015р. до суду позивач подав через канцелярію суду документи по справі.

21.09.2015р. відповідач подав через канцелярію суду відзив на позов.

21.09.2015р. представник позивача у судовому засіданні надав пояснення по справі, підтримав свої позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача проти позову заперечив.

Суд відклав розгляд справи на 30.10.2015р.

29.10.2015р. позивач подав через канцелярію суду заперечення на відзив на позов.

30.10.2015р. представник позивача у судовому засіданні надав пояснення по справі.

Представник відповідача надав пояснення, з урахуванням заперечень позивача.

Суд вирішив задовольнити позовні вимоги позивача частково, з урахуванням заперечень відповідача, фізичного зносу та франшизи.

Згідно ст.87 Господарського процесуального кодексу України повне рішення та ухвали надсилаються сторонам, прокурору, третім особам, які брали участь в судовому процесі, але не були присутні у судовому засіданні, рекомендованим листом з повідомленням про вручення не пізніше трьох днів з дня їх прийняття або за їх зверненням вручаються їм під розписку безпосередньо у суді.

Розглянувши подані документи та матеріали, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

17.11.2013р. між ПрАТ «СК «АХА Страхування» (далі - позивач) та ОСОБА_3 як страхувальником, було укладено договір страхування № 3643549/05АВ, згідно умов якого об'єктом страхування є транспортний засіб марки «Фольксваген» д.н.з НОМЕР_1.

17.11.2013 р. в м. Києві Дніпровського району по бульвару Верховної Ради 9/21, сталася ДТП за участю транспортного засобу «Фольксваген» д.н.з НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_3, та транспортного засобу «Тойота» д.н.з НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_4, відповідальність якого на момент ДТП була застрахована у ТдВ «Експрес страхування», згідно полісу № АС/3896252.

Відповідно до постанови Дніпровського районного суду міста Києва № 755/29324/13-п від 04.12.2013р., встановлено вину гр. ОСОБА_4 у здійсненні правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до калькуляції та страхового акту розмір матеріальної шкоди завданої власнику транспортного засобу «Фольксваген» д.н.з НОМЕР_1 склав 8527,06 грн., проте позивачем було виплачено 6511,06 грн., згідно платіжного доручення № 76529 від 09.12.2013р.

Згідно полісу № АС/3896252 франшизу встановлено у розмірі 510,00 грн., ліміт відповідальності встановлено 50 000,00 грн.

Під досудового врегулювання спору, відповідач сплатив на рахунок позивача 1077,80 грн.

Позивач у своєму позові просив суд достягнути з відповідача 5433,28 грн. боргу.

Стаття 22 Цивільного кодексу України встановлює, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Згідно статті 990 Цивільного кодексу України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Вимогами статті 993 Цивільного кодексу України встановлено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

В статті 1187 ЦК України наведено визначення: „Джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб".

Згідно із п.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про страхування" страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів громадян та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати громадянами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Статтею 4 Закону України "Про страхування" визначено, що майнові інтереси, які пов'язані із володінням, користуванням і розпорядженням майном, а також інтереси, пов'язані з відшкодуванням страхувальником заподіяної ним шкоди особі або її майну, а також шкоди, заподіяної юридичній особі (страхування відповідальності) віднесені до об'єктів страхування.

Абзацом 1 статті 9 Закону України „Про страхування" визначено, що страхова сума - грошова сума, в межах якої страховик відповідно до умов страхування зобов'язаний провести виплату при настанні страхового випадку.

Абзацом 16 ст.9 Закону України „Про страхування" визначено, що страхове відшкодування - це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку.

Згідно із статтею 27 Закону України „Про страхування" страховик має право вимоги в межах його фактичних затрат.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27 березня 1992 року "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" суди, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, а між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Згідно статті 1191 Цивільного кодексу України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відповідач згідно поданого відзиву заперечував проти позовних вимог, посилаючись на те, що позивачем при розрахунку позовних вимог, не було враховано фізичний знос, франшизи, а також наголошував на тому, що сума у розмірі 3576,86 грн. взагалі не стосується вартості матеріального збитку завданого внаслідок ДТП, в якому винуватцем є ОСОБА_4

Судом встановлено, що позивачем по платіжному дорученню № 76529 від 09.12.2013р. сплачено 6511,06 грн., а відповідачем по його розрахунку сплачено 1077,78 грн., при цьому суд встановив, що до вказаної суми страхової виплати включено 3576,86 грн., яка не відноситься до даного ДТП, з чим також у судовому засіданні погодився представник позивача, та просив суд зменшити його позовні вимоги на цю суму коштів, тобто 6511,06-1077,78-3576,86= 1856,40 грн.

Суд зазначає, що відповідно до п.7.38 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України № 142/5/2092 від 24.11.2003 передбачено, що коефіцієнт фізичного зносу приймається таким, що дорівнює 0 лише для нових складників, та для складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує 7 років - для легкових КТЗ іноземного виробництва.

При цьому п.7.39 вказаної Методики чітко визначено, що винятком стосовно використання зазначених вимог є те, що у разі якщо складові частини кузова, кабіни, рами відновлювали ремонтом або вони мають корозійні руйнування чи пошкодження у вигляді деформації. То такий коефіцієнт застосовується.

Представник відповідача наголосив, а суд погодився з тим, що позивачем при розрахунку позовних вимог не було враховано фізичний знос, по пошкодженому автомобілю, оскільки, пошкоджений транспортний засіб було пошкоджено і в інших ДТП, які у даному позовному провадженні не розглядаються, внаслідок чого суд дійшов висновку про правомірність застосування фізичного зносу по наступній формулі: 1856-(1-0,5294) = 928,20 грн., при цьому коефіцієнт фізичного зносу становить Ез=0,5294.

Крім того, судом встановлено, що позивачем при розрахунку позовних вимог не враховано розмір франшизи, що за полісом № АС/3896252 складає 510,00 грн., отже враховуючи вищевикладене до стягнення з відповідача підлягає 418,20 грн.

Згідно статті 228 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин, який відшкодував збитки, має право стягнути збитки з третіх осіб у порядку регресу.

Частина 1 ст. 33 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Частиною 4 статті 35 Господарського процесуального кодексу України визначено, що рішення суду з цивільної справи, що набрало законної сили, є обов'язковим для господарського суду щодо фактів, які встановлені судом і мають значення для вирішення спору.

Враховуючи вищевикладене суд дійшов висновку про те, що позивач на підставі ст.ст. 22, 1191, Цивільного кодексу України, ст. 228 Господарського кодексу України набув право регресу до відповідача щодо відшкодування останнім понесених позивачем витрат у вигляді суми виплаченого страхового відшкодування, а тому позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково, з урахуванням вищевикладеного.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

В,раховуючи викладене, керуючись ст.ст. 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Експрес страхування» (, адреса: 01044, м. Київ, вул. Червоноармійська 15/2) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» (, адреса: 04070, м. Київ, вул. Іллінська 8) суму заборгованості в розмірі 418 (чотириста вісімнадцять) грн. 20 коп. - страхового відшкодування в порядку регресу, 420 (чотириста двадцять) грн. 20 коп. - судового збору.

3. В іншій частині, заявлених позовних вимог - відмовити.

4. Видати наказ відповідно до ст. 116 Господарського процесуального кодексу України.

5. Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання, оформленого відповідно до вимог статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

(Повний текст рішення складено: 06.11.2015р.)

Суддя Мельник В.І.