ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 листопада 2015 р. Справа № 909/205/15

Господарський суд Івано-Франківської області у складі головуючого судді Грици Ю.І., судді Кобецької С.М., судді Максимів Т.В., секретар судового засідання Дребот Н. Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: товариства з обмеженою відповідальністю "Венса Трейд", вул. Новопирогівська, 31, м. Київ, 03045

до відповідача1: приватного акціонерного товариства "Креатив", просп. Промисловий, 19, м. Кіровоград, 25014

до відповідача 2: товариства з обмеженою відповідальністю Торгової комерційної фірми "Ватра", вул. Свободи, 291, м. Яремче, Івано-Франківська область, 78500

про стягнення 6347383,56 грн.

за участю:

Від відповідача 1: - Приватного акціонерного товариства "Креатив": ОСОБА_1 - представник, (довіреність №29Д/10 від 01.10.2015.)

Від позивача: не з'явилися.

Від відповідача 2 - ТОВ "Торгова комерційна фірма "Ватра": не з'явилися.

ВСТАНОВИВ:

товариство з обмеженою відповідальністю "Венса Трейд" звернулося до господарського суду Івано-Франківської області з позовом до приватного акціонерного товариства "Креатив" та товариства з обмеженою відповідальністю Торгової комерційної фірми "Ватра" про стягнення 5884378,73 грн.

Позовні вимоги позивач мотивує невиконанням відповідачем-1 та відповідачем-2 зобов'язань по оплаті поставленого товару на підставі договору поставки №С14-00063 від 20.08.14. та договору поруки від 20.08.2014.

Ухвалою суду від 20.02.2015 року порушено провадження та призначено до розгляду 05.03.2015. Ухвалою від 05.03.2015р. відкладено розгляд справи на 31.03.2015 та зобов'язано позивача подати суду докази часткової оплати заборгованості та оригінали документів, долучених до позовної заяви. Ухвалою від 31.03.2015 судом було зупинено провадження у справі № 909/205/15 до вирішення господарським судом Кіровоградської області справи №912/765/15-г.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Венса Трейд", не погоджуючись з вищевказаною ухвалою, подало апеляційну скаргу, в якій зазначає, що ухвала суду першої інстанції винесена з порушенням норм процесуального права. Львівський апеляційний господарський суд постановою від 19.05.2015 року апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Венса Трейд" задоволив, ухвалу господарського суду Івано-Франківської області від 31.03.2015 - скасував. Вищий господарський суд України постановою від 30.07.2015 року постанову Львівського апеляційного господарського суду від 19.05.2015 залишив без змін.

18.08.2015 за наслідками повторного автоматизованого розподілу справу 909/205/15 передано судді Гриці Ю.І.

Ухвалою суду від 19.08.2015 призначено розгляд справи на 22.09.2015року.

Ухвалою суду від 22.09.2015 р. суд призначив справу № 909/207/15 до колегіального розгляду.

Ухвалами суду від 12.10.2015 та від 20.10.2015 призначено розгляд справи на 04.11.2015.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, вимог ухвал суду не виконав, про причини неявки чи неможливості подання витребуваних доказів суду не повідомив, хоча про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, що підтверджується відміткою відділу документального забезпечення суду на зворотному боці ухвали.

Відповідно до ч. 3 ст. 22 ГПК України, сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходи до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Неявка учасника судового процесу в судове засідання не є підставою для скасування судового рішення, якщо ухвалу, в якій зазначено час і місце такого засідання, надіслано йому в порядку, передбаченому законодавством.

Ухвали суду від 12.10.2015 та від 20.10.2015 надіслано позивачу за адресою зазначеною ним у позовній заяві.

Враховуючи, що позивач в судове засідання не зявився, вимог ухвал суду від 12.10.2015, від 20.10.2015 та ухвали від 05.03.2015р., якою зобов'язано його подати суду докази часткової оплати заборгованості та оригінали документів, долучених до позовної заяви, не виконав, хоча судом його було належним чином повідомлено про дату та час розгляду справи, тому справу розглянуто на підставі ст. 75 ГПК України.

Відповідач -2 в судове засідання не з'явився, вимог ухвал суду не виконав, позовні вимоги визнав з підстав, викладених у клопотанні вх.№3434/15 від 04.03.2015, в якому зазначив, що ТОВ ТКФ "Ватра" відомо про наявність заборгованості ПрАТ "Креатив" перед ТОВ "Венса трейд", однак не має змоги виконати взяті на себе зобов'язання за договором поруки.

Представник відповідача -1 в судовому засіданні факт укладення договору поставки №С14-00063 від 20.08.14 заперечив та зазначив, що товар не отримував.

Крім того, відповідач - 1 підтримав клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи (вх.№3620/15 від 31.03.2015 року).

В обґрунтування вищевказаного клопотання позивач посилається на наявність в матеріалах справи документів, підписаних не уповноваженими представниками підприємства, яким необхідно надати оцінку на предмет ідентифікації особи, яка виконала підпис на видаткових накладних на отримання товару.

Розглянувши дане клопотання, вислухавши представника відповідача -1, суд зазначає наступне.

Статтею 41 ГПК України визначено, що для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу.

Станом на 04.11.15 відповідач - 1 не забезпечив присутність у судовому засіданні громадянки ОСОБА_2 Представник відповідача - 1 в судовому засіданні зазначив, що дана особа вже не працює на підприємстві та у ПрАТ "Креатив" немає можливості примусити її з'явитися в суд.

Виходячи з викладеного, зважаючи на неможливість відібрання зразків підпису та відсутність в матеріалах справи оригіналів документів, які необхідні для проведення експертизи, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні клопотання відповідача -1 про призначення судової почеркознавчої експертизи (вх.№3620/15 від 31.03.2015 року).

Розглянувши матеріали справи, враховуючи вимоги чинного законодавства та ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, заслухавши пояснення представника приватного акціонерного товариства "Креатив", з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті судом встановлено наступне.

Між товариством з обмеженою відповідальністю "Венса трейд" та приватним акціонерним товариством "Креатив" 20.08.2015року укладено договір поставки №С14-00063.

Відповідно до п.1 1 вказаного вище договору, продавець (позивач) зобов'язався поставити і передати у власність покупця (відповідача 1), а покупець - прийняти і оплатити насіння соняшнику урожаю 2014 року (товар) на умовах даного договору.

Згідно з п. 3.1договору, товар поставляється на умовах DAP склад покупця (Правила Інкотермс 2010), за винятком застережень, прямо встановлених умовами договором за адресою просп. Промисловий, 14/а, просп. Інженерів, 10а, м. Кіровоград, Кіровоградська область.

Пунктом 4.1 договору сторонами визначено орієнтовну суму договору - 6600000 грн., а у видаткових накладних вказується остаточна ціна на партію товару (п.4.2.13 договору).

За умовами п.3.2 договору термін поставки товару - 10 днів після підписання договору, але не пізніше 01.09.2014року. Продавець зобов'язаний у письмовій формі за 1 (один) календарний день повідомити покупця про готовність до поставки товару із зазначенням дати поставки. Покупець має право в односторонньому порядку відмовитись від отримання Товару у випадку порушення терміну поставки продавцем.

Як зазначено у позовній заяві, що в період з 20.08.14 по 22.08.14 позивачем поставлено відповідачу 1234,42 т товару на загальну суму 5279498,88 грн., що підтверджується видатковою накладною № 598 від 20.08.2014 року на суму 1212981,47 грн.; видатковою накладною №559 від 20.08.2014 року на суму 104301,60 грн.; видатковою накладною № 602 від 21.08.2014 року на суму 2395185,59 грн.; видатковою накладною №604 від 22.08.2014 на суму 1567030,22 грн.

Копії вищевказаних накладних знаходяться в матеріалах справи і є додатками до позовної заяви. У видаткових накладних зазначено отримувача товару - ОСОБА_2 по дорученню без зазначення номера та дати.

Позивач направив на адресу відповідача - приватного акціонерного товариства "Креатив", вимогу вих.№ 30/09-2014-0063 від 30.09.14 та повторну вимогу вих.№ 23/01-2015 - 0063 від 23.01.2015року про зобов'язання сплатити заборгованість в сумі 5279498,88 грн., однак дані вимоги залишилися без задоволення.

За порушення грошового зобов'язання позивач, на підставі ст.625 Цивільного кодексу України, нарахував відповідачу - приватному акціонерному товариству "Креатив" 66370,97грн. - 3% річних та 538508,88 грн. інфляційних втрат.

Крім того, представник позивача вказує на те, що між Приватним акціонерним товариством "Креатив" (відповідачем 1) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Торгова комерційна фірма "Ватра" (відповідач 2) укладено договір поруки від 20.08.2014, відповідно до якого відповідач 2 поручився перед позивачем за виконання відповідачем 1 його зобов'язань за договором.

Як наслідок, позивач просить суд стягнути солідарно з Приватного акціонерного товариства "Креатив" та Товариства з обмеженою відповідальністю Торгова комерційна фірма "Ватра" 5884378,73 грн., з яких 5279498,88 грн.- основна заборгованість, 66370,97грн. - 3% річних та 538508,88 грн. інфляційних втрат.

Представником позивача також подано суду заяву про забезпечення позову (вх.№3475/15 від 03.04.2015), шляхом накладення арешту на грошові суми, що належать відповідачу та перебувають на його рахунках, оскільки на думку позивача, існує висока вірогідність, що відповідачем 1 вчиняються або будуть вчинятися дії, спрямовані на перерахування наявних у нього коштів лояльним юридичним або фізичним особам всупереч наявній заборгованості перед позивачем.

Розглянувши дану заяву, суд не вбачає підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 66 ГПК України господарський суд за заявою сторони, прокурора чи його заступника, який подав позов, або зі своєї ініціативи має право вжити заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Таким чином, зі змісту ст. 66 ГПК України вбачається, що заходи до забезпечення позову мають бути співрозмірними із заявленими позивачем вимогами та вживаються судом у разі достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття таких заходів може у майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Позивачем не обґрунтовано заяву про вжиття заходів забезпечення позову та не доведено належними доказами, що невжиття заходів до забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Враховуючи наведене, судом відмовлено в задоволенні клопотання про вжиття заходів до забезпечення позову.

Також 03.04.15 через канцелярію суду представник позивача подав суду заяву про збільшення позовних вимог (вх.№3738/15) щодо 3 % річних та інфляційних втрат, у зв'язку із плином часу з моменту подання позовної заяви, докази направлення якої відповідачу додано до матеріалів справи. Відповідно до вказаної заяви ціна позову складає 6347383,56 грн.

Відповідно до закріпленого ст.129 Конституції України принципу диспозитивності учасників судового процесу, зокрема, диспозитивний характер прав позивача, який визначено ч.4 ст.22 ГПК України, позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог. Суд прийняв заяву позивача, оскільки ці дії не суперечать законодавству і не порушують права і охоронювані законом інтереси інших осіб. Тому суд розглядає справу відповідно до змінених позовних вимог.

Таким чином, сума заявлених вимог становить 6347383,56 грн., з яких 5279498,88 грн. - основна заборгованість, 85897,89 грн. - 3% річних та 981986,79 грн. - інфляційні втрати.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши подані сторонами докази на відповідність їх фактичним обставинам і матеріалам справи, вислухавши представника відповідача-1, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову з наступних підстав.

Предметом даного спору є стягнення солідарно з приватного акціонерного товариства "Креатив" та товариства з обмеженою відповідальністю "Торгова комерційна фірма "Ватра" 6347383,56 грн. заборгованості за отриманий товар на підставі договору поставки №14-00063 від 20.08.14, товарно - транспортних накладних, актів прийому передачі, видаткових накладних, довіреностей та договору поруки від 20.08.14.

Як вбачається з матеріалів справи, в обґрунтування позовних вимог позивачем долучено до матеріалів справи незасвідчені копії вищевказаних документів.

Суд для встановлення обставин, що підтверджують чи спростовують заявлені позивачем вимоги та надання правової оцінки поданим доказам, зобов'язував позивача (ухвалою від 05.03.2015р.) подати суду докази оригінали документів, долучених до позовної заяви. Також в ухвалах суду від 19.08.2015 та від 12.10.2015 зазначено, що відповідно до вимог ст.36 ГПК України сторонам письмові докази подати в оригіналі або належним чином засвідченій копії.

В судове засідання 04.11.15 позивач не забезпечив присутність повноважного представника та вимог ухвал суду так і не виконав.

Отже, факту наявності поставки товару (насіння соняшнику) та наявності боргу в сумі 6347383,56 грн. по видатковим накладним № 598 від 20.08.2014р.; №559 від 20.08.2014 р.; №602 від 21.08.2014 р.; №604 від 22.08.2014 р., позивачем не доведено, а судом не встановлено.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначені Законом України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні".

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Згідно з п. 2.4. Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Залежно від характеру операції та технології обробки даних до первинних документів можуть бути включені додаткові реквізити: ідентифікаційний код підприємства, установи з Державного реєстру, номер документа, підстава для здійснення операцій, дані про документ, що засвідчує особу - одержувача тощо.

У відповідності до абзацу 1 п. 2.5. Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку визначено, зокрема, що документ має бути підписаний особисто, а підпис може бути скріплений печаткою.

Довіреність на одержання цінностей, яка, відповідно до пункту 8 Інструкції про порядок реєстрації виданих, повернутих і використаних довіреностей на одержання цінностей, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 16.05.1996р. №99, видається на строк не більше 10 днів, є первинним документом, що фіксує рішення уповноваженої особи (керівника) підприємства про уповноваження конкретної фізичної особи одержати для підприємства визначені перелік та кількість цінностей. Без довіреності не може бути створено (виписано, підписано) інший первинний документ - видаткову накладну на відпуск цінностей, який є дозволом для здійснення господарської операції з відпуску цінностей і, відповідно до статті 9 Закону України „Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні, підставою для її бухгалтерського обліку. Оформлення накладної здійснюється після подання довіреності.

Зі змісту вище викладених правових норм, вбачається що, факт здійснення господарської операції, в даному випадку поставки товару, має підтверджуватись певними засобами доказування - первинними документами, які містять відомості про господарську операцію та підтверджують факт її здійснення, а саме: видатковими накладними, довіреностями на отримання товаро - матеріальних цінностей. При цьому, виходячи із положень зазначених норм, довіреність тільки фіксує рішення керівника підприємства про уповноваження конкретної фізичної особи на одержання для цього підприємства товаро - матеріальних цінностей , але не підтверджує факту отримання товару.

В підтвердження факту поставки товару та виникнення у відповідача заборгованості, позивач посилається на видаткові накладні № 598 від 20.08.2014 р.; №559 від 20.08.2014 р.; № 602 від 21.08.2014 р.; №604 від 22.08.2014 р.

З поданих позивачем копій видаткових накладних не вбачається відомостей про особу, відповідальну за здійснення господарської операції, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції з боку покупця товару, неможливо встановити зв'язок між особою, яка підписала видаткові накладні, тобто, не вбачається, що саме відповідач 1 - ПАТ "Креатив" прийняв товаро - матеріальні цінності, за які позивач і просить стягнути основний борг в сумі 5279498,88 грн., печатка ПАТ "Креатив" на копіях видаткових накладних - відсутня.

Крім того, суду не подано довіреності про уповноваження особи на отримання товаро - матеріальних цінностей від імені ПАТ "Креатив".

За таких обставин, враховуючи те, що позивачем не доведено суду факт отримання відповідачем -ПАТ "Креатив", товару по видаткових накладних № 598 від 20.08.2014 р.; №559 від 20.08.2014 р.; № 602 від 21.08.2014 р.; №604 від 22.08.2014 р., то у суду відсутні правові підстави для висновку про те, що у відповідача виник обов'язок здійснити розрахунок за отриманий товар.

Беручи до уваги той факт, що позивачем не доведено суду наявність у відповідача заборгованості в сумі 5279498,88 грн., то у суду відсутні правові підстави і для задоволення вимог про стягнення інфляційні втрат, 3% річних, оскільки останні є похідними від основного боргу.

Виходячи з аналізу правових норм, визначених Господарським процесуальним кодексом України, Конституцією України, рішення господарського суду повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального, процесуального права та фактичними обставинами справи, достовірно встановленими судом, і не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості.

В силу вказаної норми предметом доказування є обставини, які свідчать про дійсні права та обов'язки сторін у справі та складаються з фактів, якими позивач обґрунтовує підстави позову та фактів, якими відповідач обґрунтовує заперечення проти позову.

Розподіл обов'язку доказування визначається предметом спору. За загальним правилом обов'язок доказування певних обставин справи покладається на особу, яка посилається на ці обставини.

Статтею 43 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Таким чином, на основі вище вказаного, вимоги позивача визнаються судом недоведеними, документально не підтвердженими, а позов таким, що не підлягає до задоволення.

Враховуючи приписи ст.49 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати залишити за позивачем.

Керуючись ст.124 Конституції України, ст.ст. 22, 33, 43, 49, 75, ст. 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

в позові відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Головуючий суддя Грица Ю. І.

Суддя Кобецька С. М.

Суддя Максимів Т. В.

Повне рішення складено 10.11.2015

Виготовлено в КП "Діловодство спеціалізованого суду"

________________ ОСОБА_3 10.11.15