ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

02 листопада 2015 р.

Справа № 902/1159/15

за позовом:публічного акціонерного товариства "Банк Форум" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Форум" Ларченко Ірини Миколаївни ( 02100, м. Київ, бул. Верховної Ради,7)

до:товариства з обмеженою відповідальністю "Леся" (21020, м. Вінниця, вул. Лесі Українки, буд. 13)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача: ОСОБА_2 (АДРЕСА_1)

про звернення стягнення 5 772 053,03 грн. на предмет іпотеки

Головуючий суддя Яремчук Ю.О.

Cекретар судового засідання Кузьменко В.В.

Представники

позивача : Ткачук В.В.

відповідача : не з"явився

третьої особи: не з"явився

ВСТАНОВИВ :

Публічне акціонерне товариство "Банк Форум" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Форум" Ларченко Ірини Миколаївни звернулось до господарського суду Вінницької області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Леся" про звернення стягнення 5 772 053,03 грн. на предмет іпотеки.

Ухвалою суду від 21.08.2015 р. за вказаним позовом порушено провадження у справі № 902/1159/15 з призначенням судового засідання на 08.09.2015 р. та залучено до участі у справі третю особу на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_2.

Ухвалами суду від 08.09.2015 року та 12.10.2015 року розгляд справи відкладався з об'єктивних причин. Окрім того, ухвалою суду від 12.10.2015 року продовжено, передбачений ст. 69 ГПК України, строк розгляду спору на п'ятнадцять днів.

В судове засідання 02.11.2015 року з'явився представник позивача. Представник відповідача та третьої особи в судове засідання не з'явились, про дату час та місце судового засідання належним чином повідомлені, про що свідчать, поштові повідомлення, які містяться в матеріалах справи.

Разом із тим, 30.10.2015 року на адресу суду від відповідача надійшло клопотання, в якому останній просить суд відкласти розгляд справи на іншу дату у зв'язку з неможливістю забезпечити явку повноважного представника в судове засідання через його зайнятість у іншому судовому засіданні.

Суд, розглянувши вищевказане клопотання відповідача, дійшов до висновку про його відхилення в повному обсязі, оскільки відповідно до ч. 1, 2 ст. 28 ГПК України справи юридичних осіб в господарському суді ведуть їх органи, що діють у межах повноважень, наданих їм законодавством та установчими документами, через свого представника. Представниками юридичних осіб можуть бути також інші особи, повноваження яких підтверджуються довіреністю від імені підприємства, організації.

Відтак, неможливість явки в судове засідання конкретного представника, не є правовою підставою для відкладення розгляду справи, оскільки відповідач не був позбавлений права на направлення в судове засідання окрім ОСОБА_4 іншого повноважного представника. При цьому суд зазначає, що відповідачеві було надано достатньо часу для виконання вимог ухвал суду.

Також з цього приводу слід відмітити, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого не є відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Так, статтею 77 ГПК України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених ст.69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Натомість, згідно із п.3.9.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" №18 від 26.12.2011р. у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Таким чином, суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності представника відповідача, оскільки матеріали даної справи містять достатньо доказів для прийняття рішення по справі.

Разом з тим, представником позивача в судовому засіданні було подано уточнення позовних вимог, в якому позивач просить суд:

в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 за кредитним договором № 0002/07/20-КС від 10 жовтня 2007 року в сумі 5772053, 03 грн. звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: будівлі та споруди, що знаходяться в будинку під № АДРЕСА_2, що належать товариству з обмеженою відповідальністю «Леся».

в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 за кредитним договором № 0002/07/20-КС від 10 жовтня 2007 року в сумі 5772053, 03 грн. звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: земельну ділянку загальною площею 0,0475 га, кадастровий номер НОМЕР_1, що знаходиться по АДРЕСА_2, що належить товариству з обмеженою відповідальністю «Леся».

З огляду на права, надані позивачеві ст.22 Господарського процесуального кодексу України (ГПК України), заява представника позивача про уточнення позовних вимог судом прийнята як така, що не суперечить закону та не порушує права та інтереси інших осіб.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши представника позивача, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

10 жовтня 2007 року між публічним акціонерним товариством «Банк Форум», яке з 19.04.2010 року є правонаступником АКБ «Форум» і громадянкою ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 0002/07/20-КС.

Відповідно до умов договору банк відкриває відновлювальну відкличну кредитну лінію на споживчі цілі у сумі 483 000 (чотириста вісімдесят три тисячі) доларів США 00 центів строком по 09 жовтня 2017 року зі сплатою 12,5% процентів річних за його користування ( п.1.1. договору).

Сторонами було обумовлено, що в забезпечення повернення траншів, сплати процентів за користування кредитними коштами та можливої неустойки (штраф, пеня) є договори іпотек від 10.10.2007 року укладені між Банком та позичальником, та договір застави, укладений між банком та позичальником.

В забезпечення виконання зобов'язання за цим договором Банком прийнято:

- будівля майстерні, що знаходяться в АДРЕСА_3, розташованої на земельній ділянці загальною площею 0,0098 га, кадастровий номер НОМЕР_2.

- магазин «Леся», загальною площею 304,5 кв.м. та земельна ділянка загальною площею 0,0475 га, що знаходиться в АДРЕСА_2, що належить майновому поручителю ТОВ «Леся».

- магазин з допоміжними приміщеннями, що знаходиться в АДРЕСА_2, наділі - предмет іпотеки, який належить іпотекодавцю на підставі свідоцтва про права власності на магазин з допоміжними приміщення № 445 від 14 квітня 2005 року, виданого на підставі рішення Виконавчого комітету Вінницької міської ради від 14 квітня 2005 року № 699, взамін біржового контракту про купівля - продаж нерухомості від 25.09.1997 р., № 508 зареєстрованого комунальним підприємством «Вінницьке обласне бюро технічної інвентаризації» 21 квітня 2005 року за № 41 записаного в реєстрову книгу № 2.

Відповідно до відомостей, викладених в довідці-характеристиці, виданої комунальним підприємством «Вінницьке обласне бюро технічної інвентаризації» 31 травня 2007 року, за № 7130, до складу магазину з допоміжними приміщеннями входять:

- магазин позначений на плані літ. «А», 1977 року побудови, загальною площею 52,8 кв.м.. до складу якого входять: на І поверсі приміщення № 1, №1-№2;

- склад позначений на плані літ «А1», 2000 року побудови, загальною площею 42,5 кв.м., до складу якого входять: на І поверсі приміщення № 1;

- склад з прибудовами, позначений на плані літ. «Б», "Б1", 2000 року побудови, загальною площею 111,0 кв., до якого входять : на І поверсі приміщення №1- № 6, площею 4,8 кв.м.; на ІІ поверсі приміщення № 2 , площею 20,6 кв.м.

- магазин «Леся», загальною площею 304,5 кв.м та земельна ділянка загальною площею 0,0475 га., що знаходиться в АДРЕСА_2, що належить майновому поручителю ТОВ «Леся».

Загальна площа магазину з допоміжними приміщеннями складає 206,3 кв.м.

- особисте майно, що наведене в додатку № 1 до договору застави № 0002/07/2-КС/S-1 від 10.10.2007 року.

Згідно п. 2.3. кредитного договору, повернення кредитних коштів та погашення процентів здійснюється позичальником щомісячно згідно із графіками встановленими додатковими угодами до договору. Порушення позичальником умов погашення кредиту та сплати процентів є підставою для вимоги дострокового повернення кредитних коштів, стягнення процентів за користування кредитними коштами, неустойки є підставою для дострокового звернення Банком стягнення на заставне майно.

Відповідно до пункту 4.1. кредитного договору за несвоєчасне повне чи часткове повернення кредитних кошів та за несвоєчасну повну чи часткову сплату процентів. позичальник сплачує неустойку у вигляді пені у розмірі 0,2 ( нуль цілих два десятих) процентів, що обчислюється з суми неповерненого кредиту та/або несплачених процентів за кожен день прострочення. Сплата пені не звільняє позичальника від сплати процентів за користування кредитними коштами до моменту фактичного погашення заборгованості.

Додатковою угодою № 1 від 10 жовтня 2007 року сторони погодили між собою графік повернення траншу та сплати процентів за кредитним договором ( а.с. 11-12).

Як видно з матеріалів справи та наявних доказів позивачем було повністю виконано умови договору, а саме надано кошти в розмірі 483000,00 доларів США, згідно заявки на видачу готівки № 4023 ( а.с. 16).

Натомість відповідач свої зобов'язання згідно договору належним чином не виконує.

В зв'язку з невиконанням ОСОБА_2 умов кредитного договору, ПАТ «Банк Форум» звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором. 29.08.2013 р. рішенням Вінницького міського суду Вінницької області по справі № 127/12822/13-ц позов задоволено. Проте рішення суду від 29.08.2013 р. по справі № 127/12822/13-ц не виконано, що зокрема стверджується матеріалами справи.

При цьому, позивач зазначає, що станом на 08 січня 2013 року із урахуванням рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 29.08.2013р., загальна сума боргу складає 5 772 053 грн. 03 коп., в тому числі:

прострочена заборгованість по поверненню кредитних коштів -148 821,57 дол.США, що еквівалентно 1 189 530 грн. 81 коп.;

поточна заборгованість по поверненню кредитних коштів - 307 734,16 дол.США, що еквівалентно 2 459 719 грн. 14 коп.;

прострочена заборгованість за процентами - 212 819,64 дол.США, що еквівалентно 1 1 701 067 грн. 38 коп.;

поточна заборгованість за процентами - 4 597,26 дол.США, що еквівалентно 36 745 грн. 90 коп.;

пеня за прострочену заборгованість по кредиту та відсотках - 384 989 грн.80 коп.

В якості забезпечення виконання позичальником своїх зобов'язань щодо погашення кредиту, сплати відсотків, можливих штрафних санкцій, а також інших витрат, відповідно до п.2.1 Договору з товариством з обмеженою відповідальністю «Леся» (Іпотекодавець) було укладено з Банком іпотечний договір реєстраційний №0026/07/20- КЕ від 10.10.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу №2736 від 10.10.2007р. Миронюк Н.В., відповідно до якого предметом іпотеки є:

будівлі та споруди, що знаходяться в будинку під АДРЕСА_2, що належать Іпотекодавцю на підставі свідоцтва про право власності на будівлі та споруди, виданого виконкомом Вінницької міської ради 09 серпня 2007 року за №276 на підставі рішення виконкому Вінницької міської ради від 09 серпня 2007 року №1797,взамін договору купівлі-продажу від 09.02.2004 року № 3-594, акту передачі майна від 23.03.1994 р., свідоцтва про власність від 22.03.1994 р. НОМЕР_3, виданого Фондом комунального майна Вінницької міської ради народних депутатів, додаткової угоди від 22.01.2002 року № 71, зареєстрованого в КП «Вінницьке обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації» 20.08.2007р. в реєстровій книзі №6 за реєстровим № 401.

Будівлі та споруди в цілому складаються з приміщень: літера "А"- магазин з прибудовами, площею 220,7 кв.м., літера "Б", холодильна камера, площею 17,2 кв; літера "В"- склад, площею 33,1 кв.м.; літера "Г"- павільйон, площею 33,5 кв.м.; літера "Д"- убиральня; № 1-№2- огорожа.

Крім того відповідно до п.1.2. Іпотечного договору предметом іпотеки є: земельна ділянка загальною площею 0,0475 га, кадастровий номер НОМЕР_1, що знаходиться в по АДРЕСА_2 та належить Іпотекодавцю на праві власності на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку,серія НОМЕР_4,виданого 21 вересня 2004 року на підставі договору купівлі - продажу земельної ділянки, посвідченого Майструк В.І. приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу, 02 квітня 2003 року за реєстром№781 та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №1/40-В. Призначення земельної ділянки для комерційних потреб.

Пунктом 3.4.1. договору іпотеки, сторони передбачили, що позивач як іпотекодержатель має право у випадку невиконання позичальником, своїх зобов'язань за кредитним договором задовольнити свої вимоги за рахунок предмету іпотеки шляхом його реалізації у спосіб визначений цим договором та чинним законодавством.

Договором іпотеки передбачено, що позивач набуває право задовольнити свої вимоги за рахунок Предмета іпотеки у випадках, якщо сума наданого кредиту та/або проценти за користування ним, можливі неустойки й витрати не будуть сплачені у строки, встановлені Кредитним договором ( п.5.1. договору).

Відповідно до умов пункту 5.2. договору іпотеки встановлено, що іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання зобов'язання за кредитним договором, забезпеченого іпотекою, а якщо його вимога не буде виконана-звернути стягнення на предмет іпотеки.

Умовами договору іпотеки встановлено, що порядок реалізації предмету іпотеки для погашення заборгованості за кредитним договором визначається іптекодержателем та може здійснюватись як із залученням іпотекодавця, так і без нього, всіма можливими способами, зокрема через аукціони біржі тощо.

Як слідує із матеріалів справи, позивачем було направлено відповідачу вимогу № 9733/12 від 30.07.2015 року, з претензією сплатити борг, яка залишена без задоволення та якою було попереджено відповідача, що у разі несплати боргу, позивачем буде здійснено звернення стягнення на майно яке знаходиться в іпотеці.

Позивач зазначає, що в рахунок виконання основного зобов'язання позивач має право звернути стягнення на предмет іпотеки.

Слід зазначити, що відповідачем та позичальником за кредитною угодою встановлені факти не спростовано, не заперечено доводи позивача щодо наявності та розміру заборгованості, не подано суду доказів проведення розрахунку із позивачем в повному обсязі відповідно до умов кредитного договору.

З врахуванням встановлених обставин, суд дійшов наступних висновків.

Згідно із ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, передбачає договори та інші правочини.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст.174 Господарського кодексу України господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

З моменту укладення сторонами договорів по позову між ними виникли зобов'язання, які регулюються наступними нормами чинного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За змістом ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому.

За змістом частини 2 статті 1054 ЦК України положення частини 2 статті 1050 Кодексу застосовуються до відносин за кредитним договором.

Згідно із ч. 1 статті 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Нормою ст.525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України).

Згідно із п.1 ч.1 ст.512 Цивільного кодексу України (ЦК України) кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Частиною 1 ст.513 ЦК України визначено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Відповідно до ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням. (ст. 516 ЦК України).

Як вбачається з матеріалів справи, позивач вимагає дострокового повернення несплаченої частини кредиту в зв'язку з порушенням позичальником своїх зобов'язань за кредитною угодою та договору про видачу траншу щодо щомісячної сплати кредиту і процентів та допущення ним прострочення сплати кредиту.

Матеріалами справи підтверджується, що за позичальником рахується заборгованість:

прострочена заборгованість по поверненню кредитних коштів -148 821,57 дол. США, що еквівалентно 1 189 530 грн. 81 коп.;

поточна заборгованість по поверненню кредитних коштів - 307 734,16 дол.США, що еквівалентно 2 459 719 грн. 14 коп.;

прострочена заборгованість за процентами - 212 819,64 дол. США, що еквівалентно 1 1 701 067 грн. 38 коп.;

поточна заборгованість за процентами - 4 597,26 дол. США, що еквівалентно 36 745 грн. 90 коп. які станом на день розгляду справи в суді не сплачені.

Відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

У статті 611 Цивільного кодексу України передбачено настання правових наслідків, встановлених договором або законом, у разі порушення зобов'язання, зокрема, у вигляді сплати неустойки.

Згідно з ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.2 ст.549 ЦК України, штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежного виконання зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 ЦК України).

Відповідно до пункту 4.1. кредитного договору за несвоєчасне повне чи часткове повернення кредитних кошів та за несвоєчасну повну чи часткову сплату процентів. позичальник сплачує неустойку у вигляді пені у розмірі 0,2 ( нуль цілих два десятих) процентів, що обчислюється з суми неповерненого кредиту та/або несплачених процентів за кожен день прострочення. Сплата пені не звільняє позичальника від сплати процентів за користування кредитними коштами до моменту фактичного погашення заборгованості..

Як видно з розрахунку позовних вимог, позивачем за неналежне виконання позичальником своїх договірних зобов'язань нараховано пеню за прострочену заборгованість по кредиту та відсотках - 384 989 грн.80 коп.

Перевіривши проведені позивачем нарахування пені за несвоєчасну сплату кредиту, наведені у розрахунку, суд встановив, що вони є обґрунтованими.

Відповідно до ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися, у тому числі заставою, окремим видом якої за ст. 575 ЦК України є іпотека.

Згідно частини 1 ст. 574 ЦК України підставою виникнення застави є договір.

Договором іпотеки передбачено, що позивач набуває право задовольнити свої вимоги за рахунок Предмета іпотеки у випадках, якщо сума наданого кредиту та/або проценти за користування ним, можливі неустойки й витрати не будуть сплачені у строки, встановлені Кредитним договором ( п.5.1. договору).

Відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону України "Про іпотеку" у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону.

У зв'язку з виникненням у позичальника простроченої заборгованості по кредиту на адресу ТОВ "Леся" направлявся лист-вимога про погашення заборгованості на протязі тридцяти календарних днів з дня її отримання. При цьому, останнього попереджено, що у випадку відмови від задоволення вимог банку, позивач буде здійснювати погашення кредиту в повному обсязі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Згідно частини 1 статті 33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до частини 3 статті 33 Закону України "Про іпотеку" звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Згідно з ч.1 ст. 39 Закону України "Про іпотеку" у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Частиною 1 ст. 41 Закону України "Про іпотеку", передбачено, що реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження", з дотриманням вимог цього Закону.

Право позивача (позичальника, іпотекодержателя) на пред'явлення вимоги до відповідача (іпотекодавця) про звернення стягнення на предмет іпотеки ґрунтується на умовах договору іпотеки, кредитного договору, а також підтверджується матеріалами справи.

Як визначає ст.32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до ст.ст. 34, 43 Господарського процесуального кодексу України докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення для господарського суду не є обов'язковим.

За змістом статті 33 Господарського процесуального кодексу України, обов'язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги і заперечення.

Враховуючи викладене та беручи до уваги встановлені обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб визначений в позові, не суперечить умовах договору іпотеки та наведеним приписам законодавства, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі.

Обґрунтованість та правомірність заявлених позивачем вимог підтверджуються наданими та дослідженими судом письмовими доказами, наявними в матеріалах справи.

Судовий збір від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в доход Державного бюджету пропорційно розміру задоволених вимог.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до статей 44, 49 ГПК України, покладаються судом на відповідача.

Керуючись ст.ст. 4-3, 4-5, 22, 32, 33, 34, 36, 43, 44, 49, 82, 83, 84, 85, 86, 87, 115, 116 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити повністю.

В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 за кредитним договором № 0002/07/20-КС від 10 жовтня 2007 року в сумі 5772053, 03 грн. звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: будівлі та споруди, що знаходяться в будинку під № АДРЕСА_2 загальною площею 304,5 кв.м., що належать товариству з обмеженою відповідальністю «Леся» ().

В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 за кредитним договором № 0002/07/20-КС від 10 жовтня 2007 року в сумі 5772053, 03 грн. звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: земельну ділянку загальною площею 0,0475 га, кадастровий номер НОМЕР_1, що знаходиться по АДРЕСА_2, що належить товариству з обмеженою відповідальністю «Леся» ().

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Леся» ( 21020, м. Вінниця, вул. Л. Українки,13, ) в дохід Державного бюджету України судовий збір в розмірі 73080,00 грн.

Видати накази після нбрання рішенням законної сили.

Копію рішення надіслати відповідачу та третій особі.

Повне рішення складено 06 листопада 2015 р.

Суддя Яремчук Ю.О.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - відповідачу (21020, м. Вінниця, вул. Лесі Українки, буд. 13)

3- третій особі (АДРЕСА_1)