ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2015 року Справа № 5015/3282/11
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Головуючого Кочерової Н.О. (доповідач),
суддівІванової Л.Б., Саранюка В.І.,
розглянувши касаційну скаргу приватного підприємства "ТрастТер"
на ухвалуЛьвівського апеляційного господарського суду від 27.04.2015
у справі№ 5015/3282/11 господарського суду Львівської області
за позовомпублічного акціонерного товариства "Брокбізнесбанк" в особі Львівської філії ПАТ "Брокбізнесбанк"
доприватного підприємства "ТрастТер"
простягнення заборгованості
за участю представників сторін:

від позивача: Юр М.А., дов. від 02.11.2015

від відповідача: не з'явилися

ВСТАНОВИВ:

В червні 2011 року публічне акціонерне товариство "Брокбізнесбанк" в особі Львівської філії ПАТ "Брокбізнесбанк" звернулось до господарського суду з позовом до приватного підприємства "ТрастТер" про стягнення 151 316,63 грн заборгованості за кредитним договором № 177/М1 від 20.09.2007, укладеним між ним та відповідачем.

Ухвалою господарського суду Львівської області від 16.06.2011 порушено провадження у справі № 5015/3282/11 та призначено справу до розгляду в судовому засіданні на 04.07.2011.

В судовому засіданні 04.07.2011 оголошено перерву до 13.07.2011.

Ухвалою господарського суду Львівської області від 13.07.2011 зупинено провадження у справі до вирішення господарським судом Львівської області справи № 5015/3670/11.

Ухвалою господарського суду Львівської області від 27.10.2011 поновлено провадження у справі, розгляд справи призначено на 15.11.2011.

У зв'язку з поданням 28.10.2011 апеляційної скарги на ухвалу господарського суду Львівської області від 13.07.2011 ухвалою господарського суду Львівської області від 28.10.2011 провадження у справі було зупинено до розгляду Львівським апеляційним господарським судом вказаної апеляційної скарги та повернення матеріалів справи до господарського суду Львівської області.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 15.11.2011 апеляційну скаргу ПП "ТрастТер" залишено без задоволення, а ухвалу господарського суду Львівської області від 13.07.2011 - без змін.

Ухвалою господарського суду Львівської області від 30.11.2012 провадження у справі поновлено та розгляд справи призначено на 17.12.2012.

04.12.2012 до господарського суду Львівської області надійшов лист Львівського апеляційного господарського суду № 5015/3282/11 від 30.11.2012 з проханням надіслати до суду апеляційної інстанції матеріали справи для подальшого їх скерування до Вищого господарського суду України разом з касаційною скаргою на постанову Львівського апеляційного господарського суду від 15.11.2011.

Ухвалою господарського суду Львівської області від 07.12.2012 провадження у справі зупинено до розгляду Вищим господарським судом України касаційної скарги ПП "ТрастТер" на постанову Львівського апеляційного господарського суду від 15.11.2011.

Ухвалою господарського суду Львівської області від 09.04.2014 у даній справі поновлено провадження у справі, розгляд справи призначено у судовому засідання на 15.04.2014.

Проте, 11.04.2014 до господарського суду Львівської області надійшла апеляційна скарга ПП "ТрастТер" на ухвалу господарського суду Львівської області від 07.12.2012 про зупинення провадження у справі.

Ухвалою господарського суду Львівської області від 14.04.2014 (суддя Фартушок Т.Б.) провадження у справі зупинено до розгляду апеляційної скарги ПП "ТрастТер" на ухвалу господарського суду Львівської області від 07.12.2012 про зупинення провадження у справі та повернення справи до господарського суду Львівської області.

Не погоджуючись з винесеною місцевим господарським судом ухвалою від 14.04.2014 про зупинення провадження у справі приватне підприємство "ТрастТер" вісім разів зверталося до Львівського апеляційного господарського суду з апеляційними скаргами, за результатами перевірки яких Львівським апеляційним господарським судом були винесені:

1) ухвала від 18.06.2014 про повернення апеляційної скарги на підставі п.п. 3, 4 ст. 97 ГПК України у зв'язку з тим, що до апеляційної скарги скаржником не було додано документів про сплату судового збору та скаргу подано після закінчення строку, встановленого для її подання без клопотання про поновлення такого строку; при цьому, зазначеною ухвалою суд апеляційної інстанції відмовив ПП "ТрастТер" у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору з огляду на відсутність доказів незадовільного майнового стану скаржника;

2) ухвала від 01.08.2014 про повернення апеляційної скарги на підставі п. 3 ст. 97 ГПК України у зв'язку з тим, що до апеляційної скарги скаржником не додано документів про сплату судового збору; зазначеною ухвалою суд апеляційної інстанції відмовив ПП "ТрастТер" у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору з огляду на відсутність доказів незадовільного майнового стану скаржника;

3) ухвала від 29.09.2014 про повернення апеляційної скарги на підставі п.п. 2, 3 ст. 97 ГПК України у зв'язку з тим, що до апеляційної скарги скаржником не додано доказів надсилання її копії позивачу у справі та документів про сплату судового збору;

4) ухвала від 31.10.2014 про повернення апеляційної скарги на підставі п.п. 3, 4 ст. 97 ГПК України у зв'язку з тим, що до апеляційної скарги скаржником не додано документів про сплату судового збору та скаргу подано після закінчення строку, встановленого для її подання; зазначеною ухвалою суд апеляційної інстанції відмовив ПП "ТрастТер" у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору з огляду на відсутність доказів незадовільного майнового стану скаржника, а також відмовив у задоволенні клопотання про відновлення строку на подання апеляційної скарги;

5) ухвала від 12.12.2014 про повернення апеляційної скарги на підставі п.п. 3, 4 ст. 97 ГПК України у зв'язку з тим, що до апеляційної скарги скаржником не додано документів про сплату судового збору та відсутні підстави для звільнення від сплати судового збору, а скаргу подано після закінчення строку, встановленого для її подання.

6) ухвала від 16.01.2015 про повернення апеляційної скарги на підставі п. 4 ст. 97 ГПК України у зв'язку з тим, що скаргу подано після закінчення строку, встановленого для її подання, а подання повторної апеляційної скарги після повернення попередньої на підставі п. 4 ч. 1 ст. 97 ГПК України у разі відхилення клопотання про відновлення строку на подання апеляційної скарги унеможливлює прийняття такої до розгляду;

7) ухвала від 18.03.2015 про повернення апеляційної скарги на підставі п. 4 ст. 97 ГПК України у зв'язку з тим, що скаргу подано після закінчення строку, встановленого для її подання, а подання повторної апеляційної скарги після повернення попередньої на підставі п. 4 ч. 1 ст. 97 ГПК України у разі відхилення клопотання про відновлення строку на подання апеляційної скарги унеможливлює прийняття такої до розгляду;

8) ухвала Львівського апеляційного господарського суду від 27.04.2015 (склад колегії суддів: Давид Л.Л. - головуючий, Гриців В.М., Кордюк Г.Т.) про повернення апеляційної скарги на підставі п. 4 ст. 97 ГПК України у зв'язку з тим, що скаргу подано після закінчення строку, встановленого для її подання, а подання повторної апеляційної скарги після повернення попередньої на підставі п. 4 ч. 1 ст. 97 ГПК України у разі відхилення клопотання про відновлення строку на подання апеляційної скарги унеможливлює прийняття такої до розгляду.

Не погоджуючись з винесеною Львівським апеляційним господарським судом ухвалою від 27.04.2015 відповідач - ПП "ТрастТер" оскаржив її до суду касаційної інстанції. В касаційній скарзі приватне підприємство "ТрастТер" просить ухвалу апеляційного господарського суду від 27.04.2015 скасувати, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права.

Заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши правильність застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права, Вищий господарський суд України вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.91 Господарського процесуального кодексу України сторони у справі, прокурор, треті особи, особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення місцевого господарського суду, яке не набрало законної сили. Ухвали місцевого господарського суду оскаржуються в апеляційному порядку окремо від рішення господарського суду лише у випадках, передбачених статтею 106 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 5 ст. 79 та пп. 6 ч. 1 ст. 106 ГПК України ухвала про зупинення провадження у справі може бути оскаржена в апеляційному порядку окремо від рішення місцевого господарського суду.

Відповідно до ч.1 ст.93 ГПК України апеляційна скарга подається на ухвалу місцевого господарського суду протягом п'яти днів з дня її оголошення місцевим господарським судом.

Згідно з ч. 1 та ч. 3 ст. 50 ГПК України процесуальні дії вчиняються у строки, встановлені цим кодексом. Перебіг процесуального строку, обчислюваного роками, місяцями або днями, починається наступного дня після календарної дати або настання події, якими визначено його початок.

Частиною 3 статті 51 ГПК України передбачено, що у випадках, коли останній день строку припадає на неробочий день, днем закінчення строку вважається перший наступний за ним робочий день.

Як встановлено судом апеляційної інстанцій та підтверджується матеріалами справи 14.04.2014 господарським судом Львівської області винесено ухвалу про зупинення провадження у справі до розгляду апеляційної скарги ПП "ТрастТер" на ухвалу господарського суду Львівської області від 07.12.2012 про зупинення провадження у справі та повернення справи до господарського суду Львівської області. Отже, останнім днем строку для подання апеляційної скарги на ухвалу місцевого господарського суду від 14.04.2014, з урахуванням вимог ст. 93, ч. 1 ст. 50 та ч. 3 ст. 51 ГПК України, було 21.04.2014.

Як вбачається з матеріалів справи, вперше апеляційна скарга приватного підприємства "ТрастТер" на ухвалу господарського суду Львівської області від 14.04.2014 була подана 21.05.2014 (про що свідчить відбиток календарного штемпелю місцевого господарського суду на першому аркуші апеляційної скарги) тобто з пропуском строку для її подання та без клопотання про його відновлення. Вказана апеляційна скарга була повернута скаржнику ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 18.06.2014.

04.07.2014 відповідач повторно звернувся з апеляційною скаргою на ухвалу господарського суду Львівської області від 14.04.2014 та з клопотанням про поновлення пропущеного строку для подання апеляційної скарги. За результатами перевірки вказаної апеляційної скарги 01.08.2014 Львівський апеляційний господарський суд виніс ухвалу про повернення апеляційної скарги.

18.08.2014 та 20.10.2014 відповідач в черговий раз звернувся з апеляційними скаргами на ухвалу господарського суду Львівської області від 14.04.2014 та з клопотаннями про поновлення пропущеного строку для подання апеляційної скарги. Однак, ухвалами Львівського апеляційного господарського суду від 29.09.2014 та від 31.10.2014 у задоволенні клопотань про відновлення строку на подання апеляційних скарг відповідачу було відмовлено з огляду на недоведеність існування поважних причин пропуску такого строку.

В подальшому ПП "ТрастТер" 26.11.2014, 30.12.2014 та 17.02.2015 також зверталось з апеляційними скаргами на ухвалу господарського суду Львівської області від 14.04.2014, які ухвалами Львівського апеляційного господарського суду від 12.12.2014, від 16.01.2015 та від 18.03.2015 були повернуті скаржнику, зокрема на підставі п. 4 ч. 1 ст. 97 ГПК України у зв'язку з тим, що скаргу подано після закінчення строку, встановленого для її подання, а подання повторної апеляційної скарги після повернення попередньої на підставі п. 4 ч. 1 ст. 97 ГПК України у разі відхилення клопотання про відновлення строку на подання апеляційної скарги унеможливлює прийняття такої до розгляду.

Крім того, оскаржуваною відповідачем до суду касаційної інстанції ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 27.04.2015 апеляційну скаргу ПП "ТрастТер" також було повернуто на підставі п. 4 ст. 97 ГПК України у зв'язку з тим, що скаргу подано після закінчення строку, встановленого для її подання, а подання повторної апеляційної скарги після повернення попередньої на підставі п. 4 ч. 1 ст. 97 ГПК України у разі відхилення клопотання про відновлення строку на подання апеляційної скарги унеможливлює прийняття такої до розгляду.

Частиною 4 статті 97 ГПК України визначено, що після усунення обставин, зазначених у пунктах 1, 2 і 3 частини першої цієї статті, апеляційна скарга може бути подана повторно.

Таким чином, наведена норма виключає можливість звернення з апеляційною скаргою повторно у разі відхилення клопотання скаржника про поновлення строку подання апеляційної скарги.

Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 17.05.2011 "Про деякі питання практики застосування розділу ХІІ Господарського процесуального кодексу України" якщо апеляційну скаргу подано повторно після повернення первісної апеляційної скарги на підставі пункту 4 частини першої статті 97 ГПК у разі коли клопотання про відновлення строку подання апеляційної скарги було відхилено, то відповідні обставини виключають перегляд судових актів суду першої інстанції апеляційним господарським судом.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком апеляційного господарського суду про те, що подання повторної апеляційної скарги після повернення попередньої апеляційної скарги на підставі п. 4 ч. 1 ст. 97 ГПК України у разі відхилення клопотання про відновлення строку на подання апеляційної скарги унеможливлює прийняття такої до розгляду.

При цьому, як свідчать матеріали справи, звертаючись до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою вісім разів, відповідачем жодного разу не було дотримано вимог ст. 94 ГПК України стосовно подання доказів сплати судового збору. З огляду на викладене, колегія суддів касаційної інстанції наголошує, що чергове звернення відповідача з апеляційною скаргою, яка вже неодноразово поверталась судом апеляційної інстанції, свідчить про те, що відповідач навмисно затягує розгляд справи, перешкоджаючи розгляду даної господарської справи по суті та зловживає правами, наданими йому нормами Господарського процесуального кодексу України, чим порушує вимоги ч. 3 ст. 22 ГПК України, яка встановлює, що сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони.

З огляду на викладене, висновки суду апеляційної інстанції ґрунтуються на правильному застосуванні норм процесуального права, а ухвала Львівського апеляційного господарського суду від 27.04.2015 підлягає залишенню без змін.

Посилання скаржника на порушення норм процесуального права при винесенні апеляційним господарським судом ухвали від 27.04.2015 не знайшли свого підтвердження, у зв'язку з чим підстав для зміни чи скасування зазначеного судового акту колегія суддів не вбачає.

Крім того, відповідно до ч.ч. 1- 4 ст. 79 ГПК України господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом, а також у разі звернення господарського суду із судовим дорученням про надання правової допомоги до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави.

Господарський суд має право зупинити провадження у справі за клопотанням сторони, прокурора, який бере участь в судовому процесі, або за своєю ініціативою у випадках:

1) призначення господарським судом судової експертизи;

2) надсилання господарським судом матеріалів прокурору або органу досудового розслідування;

3) заміни однієї з сторін її правонаступником.

Господарський суд поновлює провадження у справі після усунення обставин, що зумовили його зупинення.

Про зупинення провадження у справі та його поновлення виноситься ухвала.

Господарський процесуальний кодекс України передбачає два види зупинення провадження у справі: обов'язковий, зазначений в законі, за наявності якого господарський суд зобов'язаний зупинити провадження у справі (ч. 1 ст. 79 ГПК України), і факультативний, необов'язковий для господарського суду, але який застосовується судом на його розсуд, зокрема, виключно у випадках, передбачених частиною другою ст. 79 ГПК України.

Виходячи зі змісту вимог ст. 79 ГПК України господарський суд зупиняє провадження у справі у разі об'єктивної неможливості вирішення спору без встановлення відповідних обставин справи і фактів, що мають суттєве значення для вирішення спору.

Таким чином, подання апеляційної та/або касаційної скарги на будь який процесуальний документ, винесений судом першої/апеляційної інстанції, не є підставою згідно з положеннями ст. 79 ГПК України для обов'язкового чи факультативного зупинення провадження у справі, чого не було враховано судами попередніх інстанцій.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України "Про судовий збір" за подання до суду касаційної скарги на судове рішення справляється судовий збір.

Згідно з ч. 1 ст. 4 вказаного Закону судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Розмір мінімальної заробітної плати у місячному розмірі станом на 01.01.2015 встановлено Законом України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" в сумі 1 218,00 грн.

Розмір ставок судового збору встановлені частиною другою статті 4 Закону України "Про судовий збір".

Відповідно до пп. 8 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" в редакції, чинній станом на 26.06.2015 - дату подання відповідачем касаційної скарги на ухвалу Львівського апеляційного господарського суду від 27.04.2015, за подання до господарського суду касаційної скарги на ухвалу суду розмір ставки судового збору складає 0,5 розміру мінімальної заробітної плати, що становить 609,00 грн.

Враховуючи наведене вище, а також те, що скаржником до касаційної скарги не було додано доказів сплати судового збору, а підстав для звільнення відповідача від сплати судового збору колегія суддів касаційної інстанції не вбачає у зв'язку з недоведеністю існування тяжкого фінансового становища підприємства, на яке послався скаржник, судовий збір за розгляд касаційної скарги на ухвалу Львівського апеляційного господарського суду від 27.04.2015 підлягає стягненню з відповідача у розмірі 609,00 грн.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111, 11113 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу приватного підприємства "ТрастТер" залишити без задоволення, а ухвалу Львівського апеляційного господарського суду від 27.04.2015 у справі № 5015/3282/11 - без змін.

Стягнути з приватного підприємства "ТрастТер" на користь спеціального фонду Державного бюджету України (отримувач коштів: УДКСУ у Печерському районі м.Києва, 22030004, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 38004897, рахунок отримувача: 0007, банк отримувача: ГУ ДКСУ у м. Києві, код банку отримувача: 820019) 609,00 грн (шістсот дев'ять гривен) судового збору за подання касаційної скарги на ухвалу Львівського апеляційного господарського суду від 27.04.2015.

Доручити господарському суду першої інстанції видати відповідний наказ.

Головуючий Н. Кочерова

Судді Л. Іванова

В. Саранюк