ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" листопада 2015 р. Справа № 914/1434/15

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії

головуючого - судді Гнатюк Г.М.

суддів - Кравчук Н.М.

- ОСОБА_1

Розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Бізнес центр Український капітал, м.Львів від 03.08.2015р.

на рішення господарського суду Львівської області від 02.07.2015р.

у справі № 914/1434/15

за позовом: Публічного акціонерного товариства ВіЕс Банк, м.Львів

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Бізнес центр Український капітал, м.Львів

про стягнення 437718,13 доларів США та 35887,63грн.,

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_2 - представник,

від відповідача: не зявився

04.08.2015р. на адресу суду поступила апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю Бізнес центр Український капітал на рішення господарського суду Львівської області від 02.07.2015р. у даній справі, яка автоматизованою системою документообігу суду розподілена до розгляду судді-доповідачу ОСОБА_3 При цьому, відповідно до довідки про автоматичний розподіл справ між суддями, до складу колегії входять судді Кравчук Н.М. та Мирутенко О.Л.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 06.08.2015р. зазначена вище апеляційна скарга прийнята до провадження та призначена до розгляду на 20.08.2015р.

У звязку із перебуванням судді Мирутенка О.Л. у відпустці, розпорядженням в.о.голови Львівського апеляційного господарського суду від 19.08.2015 року у склад судової колегії для розгляду справи №914/1434/15 внесено зміни, сформувавши її у наступному складі: головуючий суддя Гнатюк Г.М., судді Кравчук Н.М. та Якімець Г.Г.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 20.08.2015 року розгляд справи відкладено на 06.10.2015р.

У звязку з перебуванням головуючого судді Гнатюк Г.М. на лікарняному, 06.10.2015р. судове засідання не відбулось.

Розпорядженням в.о. голови Львівського апеляційного господарського суду від 20.10.2015р. до складу колегії суддів для розгляду справи № 914/1434/15 введено суддю Мирутенка О.Л. у звязку зайнятістю судді Якімець Г.Г., в іншому судовому засіданні.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 20.10.2015р. розгляд справи призначений на 10.11.2015р.

В судове засідання 10.11.2015р. зявився представник позивача, якому розяснено його права та обовязки, передбачені ст.22 ГПК України та який надав суду усні пояснення.

Представник відповідача (скаржника) не забезпечив явку свого повноважного представника в судове засідання, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи.

Враховуючи, що ухвалою суду від 20.10.2015р. явка повноважних представників сторін в судове засідання не була визнана судом обовязковою, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача.

Клопотання про технічну фіксацію судового процесу не поступало, заяв про відвід суддів не надходило.

Встановив :

Рішенням господарського суду Львівської області від 02.07.2015р. у справі №914/1434/15 (суддя Мазовіта А.Б.) позов задоволено повністю та стягнено з Товариства з обмеженою відповідальністю Бізнес Центр Український КАПІТАЛ на користь Публічного акціонерного товариства ВіЕс Банк 425195,00 доларів США заборгованості по кредиту, 19583,40 доларів США заборгованості по сплаті процентів, 685656,19 грн. пені за несвоєчасне виконання зобовязань по кредитному договору, 73080,00 грн. судового збору.

Рішення суду мотивоване тим, що у відповідності до ст.526 ЦК України та ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Боржником прострочено виконання зобовязання, що є підставою для стягнення з нього суми боргу та пені відповідно до п. 17.2. кредитного договору.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, Товариство з обмеженою відповідальністю Бізнес центр Український капітал оскаржило його в апеляційному порядку, оскільки вважає, що воно прийняте з порушенням норм процесуального права, оскільки місцевим господарським судом неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, у звязку з чим просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове, яким частково відмовити в задоволенні позову. Зокрема зазначає про те, що суд першої інстанції виходив із суми заборгованості вказаної позивачем, в той час як розрахунок наданий відповідачем містив відмінності у сумі заборгованості щодо сплати відсотків. При цьому апелянт вказує, що судом першої інстанції було необґрунтовано відмовлено в клопотанні про призначення експертизи та без вказання мотивів надано перевагу одним доказам над іншими. Вважає оскаржуване рішення незаконним в частині стягнення суми заборгованості по сплаті відсотків та нарахованої пені.

У відзиві на апеляційну скаргу №10-3/21319 від 02.10.2015р. (вх.№01-04/6316/15 від 06.10.2015р.) позивач спростовує доводи скаржника та зазначає про законність та обгрунтованість рішення місцевого суду. Наголошує, що розбіжність у розрахунках позивача та відповідача у сумі нарахованих процентів становить 512,58 доларів США, оскільки з 17.03.2015р. банк відповідно до п. 9.5.2 кредитного договору №KU010866 від 11.04.2011р., викладеного в новій редакції відповідно до додаткової угоди №2 від 26.03.2014р. збільшив відповідачу процентну ставку на 1 відсоток, тобто до розміру 9,5% річних+3LIBOR. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення залишити без змін.

Розглянувши матеріали справи та апеляційну скаргу, оцінивши докази, заслухавши пояснення представника позивача, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення господарського суду Львівської області від 02.07.2015р. у справі №914/1434/15 залишити без змін, враховуючи наступне.

Публічне акціонерне товариство ВіЕс Банк звернулося до Господарського суду Львівської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Бізнес Центр Український КАПІТАЛ про стягнення 425195,00 доларів США заборгованості по кредиту, 12523,13 доларів США заборгованості по сплаті процентів, 35887,63 грн. пені за несвоєчасне виконання зобовязань по кредитному договору

01.07.2015 р. позивачем подано заяву про збільшення позовних вимог, в якій просив стягнути з відповідача суму заборгованості, яка становить 444778,40 доларів США та 685 656,19 грн., в тому числі 425195,00 доларів США по кредиту, 19583,40 доларів США по сплаті процентів, 685656,19 грн. пені за несвоєчасне виконання зобовязань по кредитному договору (а.с.67).

Як вбачається з матеріалів справи, 11 квітня 2011 року між Публічним акціонерним товариством Фольксбанк, правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство ВіЕс Банк (банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю Бізнес Центр Український КАПІТАЛ (позичальник) було укладено кредитний договір №KU010866.

Згідно договору банк (позивач) зобовязується надати позичальнику (відповідачу) грошові кошти в розмірі 1000000,00 доларів США строком на 72 місяці.

У відповідності до ст. 11 Цивільного кодексу України та ст. 174 Господарського кодексу України договір є підставою для виникнення цивільних прав і обов'язків (господарських зобов'язань).

Згідно з приписами ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язання є правовідношенням, у якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші), чи утриматися від виконання певних дій, а інша сторона має право вимагати виконання такого обов'язку.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.(ст.1054 ЦК України).

Згідно ч.2 ст.345 ГК України - кредитні відносини здійснюються на підставі кредитного договору, що укладається між кредитором і позичальником у письмовій формі. У кредитному договорі передбачаються мета, сума і строк кредиту, умови і порядок його видачі та погашення, види забезпечення зобов'язань позичальника, відсоткові ставки, порядок плати за кредит, обов'язки, права і відповідальність сторін щодо видачі та погашення кредиту.

Кредити надаються банком під відсоток, ставка якого, як правило, не може бути нижчою від відсоткової ставки за кредитами, які бере сам банк, і відсоткової ставки, що виплачується ним по депозитах.(ч.3 ст.346 ГК України).

Відповідно до п.1.2 договору позичальник зобовязується повернути банку основну суму кредиту частинами відповідно до графіку платежів за кредитом, що містяться в додатку №1 до кредитного договору і є його невідємною частиною, та сплатити проценти за користування кредитом у строки та в порядку, передбачених кредитним договором. Кінцевий строк погашення кредиту не пізніше 11 квітня 2017 року.

Згідно п. 1.3. договору плата за користування кредитом встановлюється у розмірі ставки 3М LIBOR (LIBOR для міжбанківських кредитів строком на 3 місяці) + 7% річних. Ставка 3М LIBOR переглядається у перший робочий день кожного календарного кварталу і є незмінною протягом поточного календарного кварталу.

На виконання умов договору, позивач 12.04.2011 р. надав відповідачу обумовлену суму грошових коштів, що підтверджується заявою на отримання кредитних коштів від 12.04.2011 р., розпорядження від 12.04.2011 р., довідкою про рух коштів по рахунку з 07.04.2011 р. по 12.04.2011 р. (а.с. 41,42, 53)

26 березня 2014 р. сторони уклали додаткову угоду №2 до кредитного договору, якою виклали кредитний договір та додаток №1 (графік погашення кредиту) в новій редакції.

У відповідності до умов кредитного договору в новій редакції, розмір плати за користування кредитом встановлений у розмірі 8,5% річних + 3М LIBOR, яка нараховується щомісячно протягом строку дії кредитного договору та сплачується з 1-го до 10-го числа (включно) наступного місяця.

Відповідно до п. 8.3. кредитного договору в новій редакції, позичальник зобовязується повертати банку кредит з періодичністю та в розмірах, визначених в розділі 1 кредитного договору та відповідно до графіку з урахуванням пільгового періоду щодо погашення кредиту, якщо такий встановлений кредитним договором.

Згідно п. 12.1.8. кредитного договору в новій редакції, банк має право незалежно від інших положень кредитного договору вимагати дострокового виконання боргових зобовязань в цілому або у визначеній банком частині за умови настання будь-якої з викладених обставин, зокрема, утворення в позичальника простроченої заборгованості за борговими зобовязаннями.

Виконання боргових зобовязань повинно бути здійснене позичальником протягом 30 календарних днів з дати одержання повідомлення від банку, але в будь-якому разі не пізніше 45 календарних днів з дня направлення банком відповідного повідомлення позичальнику.

Позивач звернувся до відповідача з вимогою за вих. №09-4/5364 від 17.03.2015 р., в якій вимагав достроково сплатити суму кредиту, нараховані відсотки (а.с.34). Відповідачем вказана вимога залишена без розгляду та задоволення.

Позивач вказує що, відповідач свої зобовязання перед позивачем щодо повернення суми кредиту по кредитному договору виконав частково, заборгованість відповідача перед позивачем становить 425195,00 доларів США по кредиту, 19583,40 доларів США по сплаті процентів.

Зважаючи на те, що відповідачем своєчасно не повернено отриманих кредитних коштів, у звязку з чим, у позивача, згідно з нормою ч.2 ст.1050 ЦК України, виникло право вимоги про дострокове повернення позичальником кредитних коштів.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином, згідно із умовами договору та вимогами Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що зазвичай ставляться.

Стаття 525 ЦК України передбачає недопустимість відмови від виконання зобов'язання або односторонньої зміни його умов. Згідно з ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Частина 1 статті 612 ЦК України передбачає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно п. 17.2. кредитного договору в новій редакції, у разі невиконання чи несвоєчасного виконання боргових зобовязань в частині повернення кредиту/траншу та/або сплати процентів, комісій, згідно з умовами кредитного договору, позичальник зобовязаний сплатити банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми несвоєчасно виконаних боргових зобовязань позичальником за кожен календарний день прострочення.

Суд апеляційної інстанції перевіривши правильність розрахунку заборгованості по кредиту, по процентах за користування кредитом та пені, дійшов висновку про те, що місцевим господарським судом правомірно задоволено вимоги позивача щодо стягнення 425195,00 доларів США заборгованості по кредиту, 19583,40 доларів США заборгованості по сплаті процентів, 685656,19 грн. пені.

Доводи скаржника про безпідставне задоволення вимог позивача, так як місцевим господарським судом не враховано, що розрахунок наданий відповідачем містив відмінності у сумі заборгованості щодо сплати відсотків, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними, зважаючи на наступне.

26 березня 2014 р. сторони уклали додаткову угоду №2 до кредитного договору, якою виклали кредитний договір та додаток №1 (графік погашення кредиту) в новій редакції.

Банк відповідно до п. 9.5.2 кредитного договору №KU010866 від 11.04.2011р., викладеного в новій редакції відповідно до додаткової угоди №2 від 26.03.2014р. збільшив відповідачу процентну ставку на 1 відсоток, тобто до розміру 9,5% річних+3LIBOR.

Отже, позивачем здійснено розрахунок заборгованості щодо сплати відсотків з урахуванням відсоткової ставки 9,5% річних+3LIBOR з 17.03.2015р. (а.с.71).

Таким чином, колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду вважає, що господарським судом Львівської області належним чином досліджені обставини справи та оцінені докази, що мають значення для справи, при прийнятті рішення правильно застосовані норми матеріального та процесуального права.

Апелянт вказує, що судом першої інстанції було необґрунтовано відмовлено в клопотанні про призначення експертизи. Однак, згідно абз. 2 п. 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 р. №4 Про деякі питання практики призначення судової експертизи судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. Враховуючи, що відповідач не заперечує розмір заборгованості по кредиту, а також перелік питань, що пропонувались на вирішення експертизи, апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні клопотання про призначення судово-економічної експертизи.

Враховуючи все вищенаведене в сукупності, апеляційний господарський суд не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору. Судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в доход бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору. Стороні, на користь якої відбулося рішення, господарський суд відшкодовує мито за рахунок другої сторони і в тому разі, коли друга сторона звільнена від сплати судового збору. Суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: при задоволенні позову - на відповідача; при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Зважаючи на те, що апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Товариства з обмеженою відповідальністю Бізнес центр Український капітал залишено без задоволення, витрати по сплаті судового збору, в порядку ст.49 ГПК України, слід віднести на скаржника.

Керуючись ст.ст. 101,103,105 ГПК України Львівський апеляційний господарський суд

Постановив:

1. Рішення господарського суду Львівської області від 02.07.2015р. у справі №914/1434/15 залишити без змін, а апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Бізнес центр Український капітал залишити без задоволення.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

3. Матеріали справи повернути в господарський суд Львівської області.

Головуючий суддя Гнатюк Г.М.

Суддя Кравчук Н.М.

Суддя Мирутенко О.Л.

Повний текст постанови

виготовлено 12.11.2015р.