РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.11.2015Справа №910/23673/15
За позовом Публічного акціонерного товариства "УКРБІЗНЕСБАНК" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "УКРБІЗНЕСБАНК" Білої І.В.

до Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРАЇНСЬКИЙ ЛІЗИНГ"

про стягнення 2 856,74 грн

Суддя Турчин С.О.

Представники сторін:

від позивача: Пріцак І.Є. (довіреність № 99 від 01.11.2015)

від відповідача: Антощук Е.І. (довіреність б/н від 06.10.2015)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач - Публічне акціонерне товариство "УКРБІЗНЕСБАНК" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "УКРБІЗНЕСБАНК" Білої І.В. звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРАЇНСЬКИЙ ЛІЗИНГ" про стягнення 2 856,74 грн. заборгованості за кредитним договором № 206/Ю від 16.08.2013.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем умов Договору № 206/Ю від 16.08.2013.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.09.2015 порушено провадження у справі № 910/23673/15 та призначено її до розгляду на 24.09.2015.

22.09.2015 через відділ діловодства суду від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи № 1608 від 21.09.2015.

23.09.2015 через відділ діловодства суду від позивача надійшли документи на виконання ухвали суду, що оформлені супровідним листом № 5406 від 22.09.2015.

В судове засідання 24.09.2015 з'явився представник позивача.

Представник відповідача в судове засідання 24.09.2015 не з'явився, витребуваних ухвалою суду від 07.09.2015 документів не надав, проте, від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

В судовому засіданні 24.09.2015 представник позивача надав пояснення щодо обставин справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.09.2015 р. розгляд справи відкладено на 22.10.2015 р. на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України.

22.10.2015 р. через канцелярію суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

У поданому відзиві відповідач заперечив проти задоволення позовних вимог та зазначив, що листом від 16.06.2015 р. № 1538 повідомив позивача, що не погоджується із нарахуванням пені на прострочені проценти у розмірі 308,57 грн., у зв'язку з тим, що п. 5.10 Договору передбачено нарахування пені від суми простроченої заборгованості саме за кредитом, а не за простроченими процентами. Платіжним дорученням від 21.07.2015 р. № 69 відповідач сплатив відсотки за користуванням кредитом у розмірі 2548,17 грн.

У судовому засіданні 22.10.2015 р. оголошено перерву до 03.11.2015 р. на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України.

У судовому засіданні представник позивача надав документи для долучення до матеріалів справи, зокрема довідку про стан заборгованості відповідача на 02.11.2015 р., з якої вбачається, що заборгованість становить 308,57 грн., однак при цьому позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечив з підстав, викладених у відзиві.

Враховуючи вищенаведене та те, що наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення, з метою запобігання безпідставному затягуванню розгляду справи, в судовому засіданні 03.11.2015 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення, відповідно до ст. 85 ГПК України.

Розглянувши надані документи та матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

16.08.2013 між Публічним акціонерним товариством "Український бізнес банк" (банк, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "УКРАЇНСЬКИЙ ЛІЗИНГ" (позичальник, відповідач) укладений кредитний договір №206/Ю (надалі - кредитний договір).

Відповідно до п. 1.1. кредитного договору, банк за наявності вільних грошових коштів надає позичальнику у тимчасове користування грошові кошти у вигляді непоновлювальної кредитної лінії з лімітом користування у сумі 421251,00 грн. на придбання транспортного засобу строком до 15.12.2015 зі сплатою 21% річних; ліміт кредитування зменшується відповідно до графіку погашення (додаток № 1). Проценти за користування кредитом нараховуються за кожен календарний день за методом "факт/360", тобто для розрахунку застосовується умовно 360 днів у році.

Позичальник зобов'язується щомісячно, не пізніше 7 числа місяця, наступного за звітним перераховувати на рахунок № 7396 суму процентів за користування кредитом у відповідності до договору (4.2 кредитного договору).

Позичальник зобов'язується погашати наданий банком кредит згідно з графіком погашення, наведеним у додатку № 1, який є невід'ємною частиною цього договору (п. 4.5 кредитного договору).

Згідно із п. 4.6 кредитного договору, у разі невиконання зобов'язань відповідно до п. 4.5 цього договору, а саме - невиконання зобов'язання щодо зменшення суми кредитування з графіком погашення та/або невиконання зобов'язання щодо повного остаточного погашення кредиту до 15 грудня 2015 року включно, позичальник сплачує банку проценти у розмірі 50% річних на суму простроченої заборгованості до моменту її погашення.

Відповідно до п. 4.7 кредитного договору, кошти у погашення будь-якої заборгованості за цим договором направляти на рахунок № 7397 для розподілу у наступній послідовності: прострочена заборгованість за комісіями; прострочена заборгованість за процентами; прострочена заборгованість за кредитом; комісії строк сплати яких настав; проценти, строк сплати яких настав; поточна заборгованість за кредитом.

Пунктом п. 8.12. кредитного договору визначено, що строк дії цього договору встановлюється з дня підписання цього договору і до повного погашення позичальником усіх зобов'язань за цим договором.

Додатковою угодою № 1 від 15.10.2014 до кредитного договору сторони домовились внести зміни до п. 1.1. договору та викласти його наступній редакції: "Банк, за наявності вільних грошових коштів, надає позичальнику у тимчасове користування довгостроковий кредит у формі непоновлюваної кредитної лінії з лімітом кредитування у сумі 421251,00 грн. на придбання транспортного засобу строком до 15 грудня 2015 року зі сплатою:

- у період з 16 серпня 2013 року до 30 вересня 2014 року включно - 21 % річних;

- у період з 01 жовтня 2014 року до 15 грудня 2015 року включно - 15 % річних".

Також, вказаною додатковою угодою сторони погодили, що відповідно до п. 4.6. кредитного договору, позичальник зобов'язується у разі невиконання зобов'язань відповідно до п. 4.5. кредитного договору сплатити банку проценти у розмірі:

- у період з 16 серпня 2013 року до 30 вересня 2014 року включно - 50 % річних на суму простроченої заборгованості до моменту її погашення;

- у період з 01 жовтня 2014 року - 15 % річних на суму простроченої заборгованості до моменту її погашення.

Додатковою угодою №2 від 04.12.2014 сторонами було викладено пункт 4.12 у наступній редакції: "Позичальник зобов'язується забезпечити об'єм кредитових надходжень на поточний рахунок №7310 відкритий у ПАТ "УКРБІЗНЕСБАНК", у сумі не менше 0 (нуль) гривень та 00 копійок впродовж кожного місяця, починаючи з серпня 2013 року".

На виконання умов кредитного договору та на підставі письмової заяви позичальника від 25.06.2013 позивач надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 421251,00 грн., що підтверджується меморіальним ордером №260_3 від 16.08.2013 та випискою з особового рахунку позивача.

17.07.2015 позивачем направлено відповідачу вимогу №3783 від 17.07.2015, в якій позивач, посилаючись на п. 5.3. кредитного договору, вимагав протягом тридцяти днів сплатити заборгованість по пені. Направлення вказаної вимоги відповідачу та отримання її останнім підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення №021, описом вкладення від 17.07.2015, списком згрупованих поштових відправлень та квитанцією про сплату поштових послуг.

За твердженням позивача, вказана вище вимога позивача була залишена позичальником без задоволення.

За розрахунком позивача, станом на 03.06.2015 р., заборгованість відповідача за кредитним договором складає 2 856,74 грн., з яких: 2856,74 грн. - заборгованість по пені.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною першою статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

У силу положень ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 1048 Цивільного кодексу України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Як підтверджується матеріалами, позивач взяті на себе зобов'язання виконав належним чином, перерахувавши грошові кошти позичальнику - ТОВ "УКРАЇНСЬКИЙ ЛІЗИНГ", тоді як позичальник свої зобов'язання, як вбачається із матеріалів справи та розрахунку заборгованості, в частині своєчасної сплати основного боргу та процентів за користування кредитом у розмірах та терміни, передбачених умовами кредитного договору не виконував.

Позивач на підставі п. 5.3. кредитного договору направив відповідачу вимогу №3783 від 17.07.2015, в якій вимагав від відповідача протягом тридцяти днів сплатити заборгованість по пені, яка нарахована за несвоєчасні розрахунки.

Відповідно до ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання -відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Нормами статті 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Згідно частини 1 статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов'язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ч.1 ст. 611 ЦК України).

За приписами ч.1 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 Цивільного кодексу України).

Згідно із ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Частиною 6 статті 232 ГК України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідальність у вигляді пені за несвоєчасну сплату нарахованих процентів, встановлена сторонами у п. 5.10. кредитного договору, відповідно до якого, при порушенні строків погашення кредиту, нарахованих за ним процентів, комісій (п. 4.2, п. 4.3, п. 4.5) вимагати від позичальника за кожен день прострочення сплатити пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченої заборгованості за кредитом.

Як вбачається з розрахунку позивача, останнім нараховано пеню у розмірі 2 856,74 грн., з яких 2 548,17 грн. - пеня за простроченим основним боргом, 308,57 грн. - пеня за простроченими процентами.

Однак, суд не погоджується з розміром пені, заявленої до стягнення, з огляду на наступне.

Як вбачається із виписки, наданої позивачем за 28.07.2015 р., заборгованість по сплаті пені за простроченим основним боргом у розмірі 2 548,17 грн. сплачена відповідачем 28.07.2015 р.

Більше того, з наданої позивачем довідки про стан заборгованості на 02.11.2015 р. вбачається, що за відповідачем рахується заборгованість у розмір 308,57 грн. - пеня за простроченими процентами.

Згідно з п. 4.4 вказаної вище Постанови господарський суд припиняє провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмета спору (пункт 1-1 частини першої статті 80 Господарського процесуального кодексу України) зокрема у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв'язку з цим не залишилося неврегульованих питань. Припинення провадження у справі на підставі зазначеної норми Господарського процесуального кодексу України можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до порушення провадження у справі, то зазначена обставина тягне за собою відмову в позові, а не припинення провадження у справі.

Оскільки, заборгованість по пені у розмірі 2 548,17 грн. сплачена відповідачем до звернення позивача з позовом до суду та порушення провадження у справі, то у задоволенні позову в цій частині слід відмовити.

Що стосується позовної вимоги про стягнення пені за простроченими процентами у розмірі 308,57 грн., то суд, перевіривши наданий позивачем розрахунок, встановив, що він є арифметично вірним, а тому в даній частині позов підлягає задоволенню.

Що стосується твердження відповідача про те, що умовами кредитного договору не передбачено нарахування пені за простроченими процентами, то зазначене спростовується п. 5.10 кредитного договору: «при порушенні строків погашення кредиту, нарахованих за ним процентів, комісій (п. 4.2, п. 4.3, п. 4.5) банк має право вимагати від позичальника за кожен день прострочення сплатити пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченої заборгованості за кредитом».

Відповідно до ч. 1 статті 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Частиною 1 статті 33 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно із ч. 2 ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню у розмірі 308,57 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" №3674-VI від 08.07.2011 (у редакції чинній на час подання позову), за подання позовних заяв майнового характеру ставка судового збору встановлюється у розмірі 2 відсотків ціни позову, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 60 розмірів мінімальних заробітних плат.

Оскільки, позивачем заявлено до стягнення 2 856,74 грн., то розмір судового збору за подання даного позову складає 1827,00 грн.

Враховуючи, позовні вимоги судом задоволено частково, то на підставі ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони, пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно із п. 22 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" (у редакції чинній на час подання позову) від сплати судового збору звільняється уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - у справах, пов'язаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку.

Відповідно до постанови Правління НБУ від 23 квітня 2015 року № 265 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Український бізнес банк" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 24 квітня 2015 р. № 87, "Про початок процедури ліквідації ПАТ "УКРБІЗНЕСБАНК" та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку", згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації ПАТ "УКРБІЗНЕСБАНК" та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ "УКРБІЗНЕСБАНК" провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Білу Ірину Володимирівну строком на 1 рік з 24 квітня 2015 року до 23 квітня 2016 року включно.

Оскільки, позов було подано уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, яка у відповідності до ст. 5 Закону України "Про судовий збір" (у редакції чинній на час подання позову) була звільнена від сплати судового збору, судовий збір в сумі 197,34 грн. підлягає стягненню з відповідача в дохід Державного бюджету України.

Керуючись ст. ст. 4, 32-34, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРАЇНСЬКИЙ ЛІЗИНГ" (03680, м. Київ, вул. Предславинська, будинок 13, офіс 211, код 38291386) на користь Публічного акціонерного товариства "Український бізнес банк" (83001, Донецька обл., місто Донецьк, вул. Артема, будинок 125, код 19388768) пеню у розмірі 308,57 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРАЇНСЬКИЙ ЛІЗИНГ" (03680, м. Київ, вул. Предславинська, будинок 13, офіс 211, код 38291386) в дохід Державного бюджету України судовий збір у 197,34 грн.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено та підписано 09.11.2015 р.

Суддя С.О. Турчин