РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.10.2015Справа №910/24704/15

Господарський суд міста Києва в складі:

головуючого судді Привалова А.І.

при секретарі Островській О.С.

розглянувши справу № 910/24704/15

за позовом комунального підприємства по утриманню житлового господарства

Дніпровського району м. Києва;

до товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція»;

про розірвання договору.

За участю представників сторін:

від позивача: Турченко Д.Л., довіреність № 47-5 від 05.01.2015р.;

від відповідача: Гогітідзе В.Ф., довіреність № 48/3 від 28.07.2015р.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернулось з позовом комунальне підприємство по утриманню житлового господарства Дніпровського району м. Києва (надалі - позивач) до товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» (надалі - відповідач) про розірвання договору № 460063 від 01.07.2012р.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 01.07.2012р. між відповідачем, як енергопостачальною організацією, та позивачем, в якості покупця, було укладеного договір № 460063 на постачання теплової енергії у вигляді гарячої води, предметом якого є постачання та своєчасна сплата в повному обсязі спожитої теплової енергії у гарячій воді, на умовах, передбачених цим договором. 17.06.2013р. Дніпровською районною в місті Києві державною адміністрацією прийнято розпорядження №335 «Про організаційно-правові заходи щодо обслуговування житлового та нежитлового фонду Дніпровського району міста Києва, переданого до сфери управління Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації», відповідно до якого об'єкти житлового та нежитлового фонду з 02.09.2013р. передано на праві господарського відання Комунальному підприємству «Керуюча дирекція Дніпровського району міста Києва». Крім того, відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги», із змінами, внесеними 26.04.2014р., виконавцем послуг централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для об'єктів усіх форм власності є суб'єкт господарювання з постачання теплової енергії. Відтак, враховуючи, що підприємство позивача не є теплопостачальною організацією та не може проводити діяльність з надання послуг централізованого опалення та гарячого водопостачання, позивач просить розірвати договір № 460063 постачання теплової енергії у вигляді гарячої води від 01.07.2012р.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.09.2015р. порушено провадження у справі № 910/24704/15 та призначено її розгляд на 29.10.2015р.

02.10.2015р. через відділ діловодства суду від відповідача отримано клопотання про доручення до матеріалів справи документів.

Присутній у судовому засіданні 29.10.2015р. представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти задоволення позовних вимог, мотивуючи тим, що п. 10.1 спірного договору останній укладений на термін з 01.07.2012р. по 01.07.2013р. і вважається продовженим на кожний наступний рік, в частині розрахунків дія договору триває до повного завершення. Пунктом 10.4 договору передбачено, що його дія може бути припинена за спільною письмовою згодою сторін та при умові відсутності заборгованості.

Крім того, відповідач стверджує, що на даний час позивач має заборгованість по договору. Крім того, відповідач зазначає, що 01.10.2014 р. ним було укладено з Комунальним підприємством «Керуюча дирекція Дніпровського району міста Києва» договір на постачання теплової енергії у гарячій воді, проте об'єкти згідно спірного договору не були включені до переліку об'єктів постачання енергії, тобто до цього часу фактично обслуговування здійснював позивач, та позивачем не надано доказів передачі об'єктів за спірним договором у господарське відання новоствореному комунальному підприємству.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення прийнято господарським судом за результатами оцінки доказів, поданих позивачем і відповідачем, у нарадчій кімнаті.

Згідно ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, після закінчення розгляду справи у судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

01.07.2012р. між відповідачем (за договором - енергопостачальна організація) та позивачем (за договором - покупець) було укладеного договір № 460063, за умовами якого енергопостачальна організація зобов'язується виробляти, систематично поставляти та передавати у власність покупцю до об'єктів згідно додатку №3 та додатку №3-а до даного договору теплову енергію у вигляді гарячої води у період з 01 липня 2012р. по 30 червня 2013р., у кількості 10 853,182 Гкал, з максимальним тепловим навантаженням 5,168 Гкал/год.

Умовами п. 2.1 договору визначено, що поставка товару (постачання теплової енергії) здійснюється "Енергопостачальною організацією" на межу балансової належності, визначеному у додатку №1 до Договору.

Із змісту п. 5.1 договору вбачається, що облік спожитої теплової енергії виконується по приладам обліку, що встановлені на межі балансової належності "Покупця" та АК "Київенерго", у відповідності до "Тимчасових правил обліку відпускання і споживання теплової енергії". Встановлення приладів обліку теплової енергії підтверджується актом постановки на комерційний облік приладів. Прилади обліку пломбуються у встановленому порядку.

Згідно п. 6.1 договору, розрахунки з покупцем за теплову енергію проводяться згідно з тарифами, по групах споживачів, що затверджені розпорядженнями (рішеннями) Київської міської державної адміністрації (а також органами місцевого самоврядування, актами інших органів, що затверджують (погоджують, встановлюють) тарифи на теплову енергію) для "Енергопостачальної організації" за кожну відпущену Гігакалорію (грн./1Гкал). Тарифи можуть змінюватися у зв'язку зі змінами розмірів складових калькуляцій собівартості теплової енергії (ціни на паливо, тощо а також в інших випадках передбачених діючим законодавством та нормативними актами). У разі зміни тарифів на теплову енергію сторони здійснюють розрахунки за новими тарифами, з дня їх введення в дію згідно умов даного договору. Діючи на час укладення договору тарифи (без урахування ПДВ) на теплову енергію обумовлені Додатком №4 до договору.

Відповідно до п. 10.1 договору, даний договір укладений на термін з 01.07.2012р. по 01.07.2013р. і вважається подовженим на кожен наступний рік, якщо жодна із сторін даного договору не заявить іншій стороні протилежне не пізніше ніж за місяць до закінчення строку дії цього Договору. В частині розрахунків дія договору триває до повного їх завершення.

Пунктом 10.2 договору встановлено, що договір може бути розірваний енергопостачальною організацією в односторонньому порядку в разі наявності у покупця заборгованості, недопущення покупцем представників енергопостачальної організації для обстеження та здійснення відключення об'єктів теплоспоживання покупця від мереж теплопостачання. В інших випадках договір може бути розірвано відповідно до норм, передбачених чинним законодавством України. Сторона, яка має намір достроково розірвати договір повинна письмово попередити про це іншу не менш ніж за місяць до визначеної дати припинення дії договору.

Згідно з п.10.3 договору зміни та доповнення до даного договору мають юридичну силу, якщо вони підписані обома сторонами. При цьому зміни та доповнення, які обумовлені законодавством України, в тому числі розпорядженнями (рішеннями) Київської міської державної адміністрації, органів місцевого самоврядування, актами інших органів, що затверджують (погоджують. встановлюють) тарифи на теплову енергію, не підлягають додатковому письмовому узгодженню та підписанню (і скріпленню печатками) між сторонами угод.

17.03.2013р. Дніпровською районною в місті Києві державною адміністрацією було прийнято розпорядження № 335 «Про організаційно-правові заходи щодо обслуговування житлового та нежитлового фонду територіальної громади міста Києва, переданого до сфери управління Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації», відповідно до якого з 02.09.2013р. закріплено на праві господарського відання за Комунальним підприємством «Керуюча дирекція Дніпровського району міста Києва» об'єкти житлового та нежитлового фонду територіальної громади міста Києва, переданого до сфери управління Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації.

Як вбачається з матеріалів справи, 07.08.2014р. позивач листом за вих. №47-3578 звернувся до відповідача про розірвання дії договорів згідно додатку №1 на постачання теплової енергії у гарячій воді з 01.08.2014р., в тому числі й договору №460063 на постачання теплової енергії у гарячій воді від 01.07.2012р.

Відповідач листом № 09/2280/1 від 18.12.2014р. повідомив позивача про відмову розірвати спірний договір.

Спір виник у зв'язку з відмовою відповідача надати згоду на розірвання спірного договору, у зв'язку з чим за твердженням позивача вказаний договір підлягає розірванню в судовому порядку з огляду на зміни в законодавстві, що набули чинності 26.04.2014р.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Проаналізувавши наявні у справі докази та надавши їм правову оцінку, суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наступного.

26.04.2014р. набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення розрахунків за енергоносії» від 10.04.2014р.

Частиною 4 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції, що діяла до внесення вказаних змін) визначено, що особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником послуг.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач на час укладання договору був балансоутримувачем житлового та нежитлового фонду Дніпровського району міста Києва. При цьому, договір було укладено для забезпечення потреб населення у тепловій енергії, а виконання позивачем грошових зобов'язань за договором щодо оплати поставленої відповідачем теплової енергії відбувалося за рахунок коштів, які сплачували безпосередньо кінцеві споживачі.

26.04.2014р. набули чинності зміни у законодавстві, якими, зокрема, серед іншого, правовідносини в сфері розрахунків за енергоносії, зокрема, Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення розрахунків за енергоносії" від 10.04.2014 р. № 1198-VII внесено зміни до Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 24.06.2004 р. № 1875-IV.

З урахуванням внесених змін, ч. 4 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» з 26.04.2014р. викладено наступним чином: «Виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для об'єктів усіх форм власності є суб'єкт господарювання з постачання теплової енергії (теплопостачальна організація)».

Обумовлені спірним договором послуги з постачання теплової енергії для потреб опалення і гарячого водопостачання у контексті спірних правовідносин сторін наразі слід прирівнювати до послуг з централізованого опалення і централізованого постачання гарячої води.

Згідно з ч. 1 ст. 29 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», в редакції зі змінами від 26.04.2014р., договір на надання житлово-комунальних послуг (крім послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) у багатоквартирному будинку укладається між власником квартири, орендарем чи квартиронаймачем та балансоутримувачем або уповноваженою ним особою.

Договір на надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) у багатоквартирному будинку укладається між власником квартири, орендарем чи квартиронаймачем та виконавцями цих послуг (ч. 3 ст. 29 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

Виходячи з постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг від 10.08.2012р. № 278 «Про затвердження Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з постачання теплової енергії» вид господарської діяльності у сфері теплопостачання та у сфері послуг з централізованого водопостачання та водовідведення підлягає ліцензуванню.

Судом встановлено, що позивач не здійснює діяльність з виробництва і постачання теплової енергії для потреб опалення, вентиляції та гарячого водопостачання, не має необхідних дозвільних документів на провадження діяльності у сфері теплопостачання та у сфері послуг з централізованого водопостачання та водовідведення та, відповідно, не є виконавцем цих послуг.

Окрім того, позивач не є балансоутримувачем жилого та нежилого фонду міста Києва, оскільки вказане майно було повернуто Дніпровській районній у м. Києві раді та закріплено за Комунальним підприємством «Керуюча дирекція Дніпровського району м. Києва».

Відповідно до ч. 1. ст. 607 Цивільного кодексу України, зобов'язання припиняється неможливістю його виконання у зв'язку з обставиною, за яку жодна із сторін не відповідає.

Порядок зміни та розірвання господарських договорів визначено статтею 188 Господарського кодексу України.

За приписами ч. 2, ч. 4 ст. 188 Господарського кодексу України сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором; сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду; у разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Зважаючи на вимоги ст. 188 Господарського кодексу України, ст. 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та п. 32 Типового договору, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005р., договір про надання послуг з теплопостачання може бути розірвано, зокрема, у зв'язку зі зміною власника об'єкта теплопостачання.

Таким чином, набрання законної сили Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення розрахунків за енергоносії», яким внесено зміни до ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», передання до сфери управління Дніпровської районної у м. Києві раді з балансу Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровської районної у м. Києві ради жилого та нежилого фонду, а також, з урахуванням положень ст. 188 Господарського кодексу України, є визначеною сукупністю необхідних умов, за яких договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони, у зв'язку з істотною зміною обставин.

Тобто, наведене вказує на те, що з урахуванням термінологічних визначень, які містяться у Законі України «Про житлово-комунальні послуги» (з урахуванням Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення розрахунків за енергоносії») Комунальне підприємство по утриманню житлового господарства Дніпровського району міста Києва (позивач) не може мати статус виконавця комунальних послуг.

При цьому, за висновками суду, при укладенні договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане, так як контрагенти не могли передбачити відповідні законодавчі зміни та можливість бути виконавцем послуг з теплопостачання лише за умови наявності статусу теплопостачальної організації.

Зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагались, оскільки позивач позбавлений можливості надавати послуги з теплопостачання за відсутності відповідної ліцензії, отримання якої є правом, а не обов'язком позивача.

З урахуванням того, що метою укладення договору було не безпосереднє споживання позивачем теплової енергії, а надання ним житлово-комунальних послуг, як виконавцем, кінцевим споживачам, суд дійшов висновку, що подальше виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б позивача того, на що він розраховував при його укладенні.

У ч.1 ст. 651 Цивільного кодексу України визначено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. (ч.2 ст.651 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 652 Цивільного кодексу України, у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання.

Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Отже, закон пов'язує можливість розірвання договору безпосередньо не з наявністю істотної зміни обставин, а з наявністю чотирьох умов, визначених ч. 2 ст. 652 Цивільного кодексу України, при істотній зміні обставин. Аналогічну правову позицію наведено у постанові від 23.05.2011р. Верховного Суду України по справі №3-47гс11.

Фактичні обставини справи свідчать про наявність істотної зміни обставин, які, відповідно до п. 1 та п. 2 ч. 1 ст. 652 Цивільного кодексу України, є достатньою підставою для розірвання договору за рішенням суду, оскільки на вимогу позивача підтвердити припинення правовідносин шляхом укладення угоди про розірвання договору від 01.07.2012р. №460063 відповідач надав відмову.

Враховуючи вищенаведене, оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що позивачем належним чином доведено існування передбачених законом, та, зокрема ст. 652 ЦК України, підстав для розірвання спірного договору, і тому заявлені позовні вимоги про розірвання договору на постачання теплової енергії у вигляді гарячої води від 01.07.2012р. за №460063 є законними, обґрунтованими і підлягають задоволенню.

При цьому, судом не беруться до уваги заперечення відповідача проти позовних вимог, які полягають у тому, що на момент вирішення спору у позивача наявна заборгованість за договором, і в силу вимог п. 10.1 договору договір діє до повного виконання сторонами зобов'язань, з огляду на те, що розірвання договору не може вплинути на відносини, які виникли у сторін під час дії договору.

Відповідно до ч. 3 ст. 653 ЦК України, якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов'язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили.

Судові витрати, відповідно до ст. 49 ГПК України, покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Розірвати договір №460063 на постачання теплової енергії у вигляді гарячої води від 01.07.2012 р., укладений між комунальним підприємством по утриманню житлового господарства Дніпровського району міста Києва та товариством з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція».

3. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» (01011, м. Київ, вул. Панаса Мирного, буд. 28, офіс. 20, ) на користь Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського району міста Києва (02002, м. Київ, вул. Челябінська, буд. 9-г, ) судовий збір у сумі 1218 (одна тисяча двісті вісімнадцять) грн. 00 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття, оформленого відповідно до вимог ст. 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення підписано: 03.11.2015р.

Суддя А.І. Привалов