КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" листопада 2015 р. Справа№ 910/12694/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Мартюк А.І.

суддів: Новікова М.М.

Зубець Л.П.

при секретарі Єременко К.Л.

за участю представників

від позивача: не з'явились

від відповідача: Кудрявський С.М., дов. № ГО-14/246 від 19.12.2014р.

розглянувши у відкритому

судовому засіданні

апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова група

"ТАС"

на рішення Господарського суду міста Києва

від 09.06.2015 року

у справі № 910/12694/15 (суддя - Головатюк Л.Д.)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія"

ІНГОССТРАХ"

до Приватного акціонерного товариства "Страхова група

"ТАС"

про стягнення 7 212,07 грн.

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія" ІНГОССТРАХ" звернулось до Господарського суду м. Києва з позовною заявою про стягнення з Приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС" страхового відшкодування в порядку регресу у розмірі 7 212,07 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач, виплативши страхове відшкодування власнику автомобіля, пошкодженого при дорожньо-транспортній пригоді, винним у якій визнано водія іншого автомобіля, отримав в силу приписів статті 27 Закону України "Про страхування" та статей 993, 1191 Цивільного кодексу України в межах виплаченого відшкодування право зворотної вимоги до відповідальної за збитки особи, якою є відповідач як страховик цивільної відповідальності винної у ДТП особи. Спір виник внаслідок того, що позивачем виконано свій обов'язок щодо виплати страхового відшкодування, а відповідач ухиляється від виконання свого обов'язку здійснити регресну виплату.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 09.06.2015 р. у справі № 910/12694/15 позов Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Інгосстрах" задоволено повністю, стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ТАС" на користь приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Інгосстрах" 7 212 (сім тисяч двісті дванадцять) грн. 07 коп. а також 1 827 (одна тисяча вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп. судового збору.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, Приватне акціонерне товариство "Страхова група "ТАС" звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 09.06.2015 року у справі № 910/12694/15 скасувати та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог Приватного акціонерного товариства "Страхова компанії ІНГОССТРАХ" у повному обсязі.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що судом першої інстанції було неповно з'ясовано обставини, які мають значення для справи, а також невірно застосовано норми матеріального та процесуального права, що призвело до прийняття невірного рішення.

Відповідно до автоматичного розподілу справ між суддями апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС" у справі № 910/12694/15 було передано на розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Жук Г.А., судді: Мальченко А.О., Суховий В.Г.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 15.07.2015р. у справі № 910/12694/15 апеляційну скаргу прийнято до провадження та розгляд справи призначено на 14.09.2015р.

Відповідно до Розпорядження Київського апеляційного господарського суду від №09-52/1159/15 від 14.09.2015 р. призначено повторний автоматичний розподіл справи № 910/12694/15, в зв'язку з перебуванням головуючого судді у відпустці.

Відповідно до протоколу повторного автоматичного розподілу судової справи між суддями від 14.09.2015 р. апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС" на рішення Господарського суду міста Києва від 09.06.2015 року у справі № 910/12694/15 передано на розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі головуючого судді Мартюк А.І., суддів Зубець Л.П., Новіков М.М..

Розпорядженням секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду від 14.09.2015 р. у справі № 910/12694/15 було змінено склад колегії суддів та передано справу № 910/12694/15 для здійснення апеляційного провадження колегії у складі: головуючий суддя Мартюк А.І., судді: Зубець Л.П., Тищенко А.І.

Ухвалою Київського апеляційного госодарського суді від 14.09.2015 р. колегією суду у складі головуючого судді Мартюк А.І., суддів Зубець Л.П., Тищенко А.І. прийнято до провадження справу № 910/12694/15 за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС" та призначено розгляд справи на 12.10.2015 р..

Розпорядженням секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду від 12.10.2015 р. у зв'язку з сформуванням постійного складу судових колегій Київського апеляційного господарського суду та виходом судді Новікова М.М. з відпустки, сформовано для розгляду справи № 910/12694/15 колегію суддів у складі: головуючий суддя: Мартюк А.І., суддів Новіков М.М., Зубець Л.П.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 12.10.2015 р. у справі № 910/12694/15 колегією суду у складі головуючого судді Мартюк А.І., суддів Зубець Л.П., Новіков М.М. апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС" прийнято до провадження.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 12.10.2015 р. у справі № 910/12694/15 відкладено розгляд справи на 09.11.2015р.

Представник відповідача у судовому засіданні проти доводів апеляційної скарги заперечував, просив у її задоволенні відмовити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Представники позивача у судове засідання не з'явились. Враховуючи те, що в матеріалах справи мають місце докази належного повідомлення всіх учасників судового процесу про час та місце проведення судового засідання по розгляду апеляційної скарги, колегія суддів вважає можливим здійснити перевірку рішення першої інстанції у даній справі в апеляційному порядку за наявними матеріалами справи та без участі представників позивача.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія встановила наступне.

30.04.2010р. між ПрАТ "Страхова компанія "Інгосстрах" та фізичною особою ОСОБА_4 (надалі- страхувальник) було укладено Договір страхування наземного транспорту № CSH0AN79357133 (далі - Договір страхування), згідно з яким позивач прийняв на себе обов'язок відшкодувати збитки, що може зазнати страхувальник у результаті пошкодження, знищення або втрати транспортного засобу-автомобіля "Деу Нексія" реєстраційний номер НОМЕР_1 (надалі - застрахований автомобіль).

Предметом договору є майнові інтереси страхувальника пов'язані з володінням, розпорядженням та користуванням вказаним транспортним засобом на випадок настання подій, перелік яких наведено у Договорі, а саме до страхових випадків відноситься: дорожньо-транспортні пригоди; незаконне заволодіння; протиправні дії третіх осіб; інші випадкові події (пожежа, вибух або самозаймання транспортного засобу, стихійне лихо чи природні явища і т.п.).

Згідно з частиною 1 статті 16 Закону України "Про страхування" договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Дана норма кореспондується із статтею 979 Цивільного кодексу України, якою визначено, що за договором страхування страховик зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно статті 20 Закону України "Про страхування" страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Статтею 9 Закону України "Про страхування" визначено, що страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. При цьому, розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Вказаною статтею також визначено, що страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.

Відповідно до частини 1 статті 25 Закону України "Про страхування" здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Як вбачається з матеріалів справи, 02.02.2014 в м. Черкаси на вул. Благовіста-Б. Хмельницького мала місце дорожньо-транспортна пригода (далі ДТП), у якій громадянин ОСОБА_5, керуючи транспортним засобом-автомобілем "Форд Транзіт" реєстраційний номер НОМЕР_3 порушив Правила дорожнього руху України, внаслідок чого вчинив зіткнення з застрахованим позивачем автомобілем Деу Нексія реєстраційний номер НОМЕР_1, що призвело до механічних пошкоджень останнього.

Із довідки ВДАІ України № 9344188 про дорожньо-транспортну пригоду вбачається, що транспортний засіб - автомобіль "Форд Транзіт" реєстраційний номер НОМЕР_3, яким спричинено ДТП, що потягнуло нанесення майнової шкоди автомобілю Деу Нексія реєстраційний номер НОМЕР_1 , знаходився під керуванням громадянина ОСОБА_5

Постановою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 13.02.2014 (справа № 711/1178/14-п) ОСОБА_5 за вчинення вказаного ДТП було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпА, та притягнуто його до адміністративної відповідальності.

Після вказаної ДТП страхувальник звернувся до позивача із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодуванні та надав всі необхідні документи.

Згідно Висновку за результатами експертного автотоварознавчого дослідження ФОП ОСОБА_3 №38 від 12.02.2014, страхового акту № И-597 від 03.03.2014, ремонтної калькуляції і у відповідності розрахунку суми страхового відшкодування від позивачем на виконання умов Договору страхування виплачено на рахунок, визначений страхувальником, страхове відшкодування у розмірі 7212,07 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 1 від 06.03.2014.

Відповідно до частини 1 статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частиною 2 статті 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до пунктів 1, 3 частини 1 статті 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, а за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Згідно з статтею 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно зі ст. 29 вказаного Закону у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Згідно зі ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Таким чином, до позивача у межах фактичних витрат і суми страхового відшкодування перейшло право вимоги, яке страхувальник мав до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

У відповідності до вимог ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Оскільки Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації автомобіля "Форд Транзіт" реєстраційний номер НОМЕР_4, застрахована в ПАТ " Страхова компанія "ТАС" за полісом АЕ №0990303, що підтверджується наданою суду довідкою МТСБУ та копією полісу.

Вказаним полісом передбачено, що ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну третіх осіб - 50000,00 грн., франшиза- 0 грн.

Реальний розмір витрат позивача, пов'язаних з відновлювальним ремонтом автомобіля ДЕУ Нексія реєстраційний номер НОМЕР_1, склав (з урахуванням зносу) 7549,39 грн., фактично понесені витрати 7212,07 грн.

З матеріалів справи вбачається, що позивач з метою отримання коштів від відповідача 17.04.2015 року звернувся до останнього із претензією № 17-04/02-04 про відшкодування збитків в порядку регресу.

Відповідач у відповідь на вказану вимогу листом № 2263 від 24.04.2015 повідомив, що ПрАТ "СК "Інгосстрах" подано до АТ "СГ "ТАС" заяву про виплату страхового відшкодування з пропуском встановленого строку, тому прийнято рішення про відмову у виплаті відшкодування по ДТП 02.02.2014, відповідно до п.37.1.4 ст. 37 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

З приписів вищезазначених норм не вбачається, що позивач мав обов'язково звертатись до страховика, в якого застрахована цивільно-правова відповідальність особи, винної у скоєнні ДТП, з вимогою щодо отримання суми виплаченого страхового відшкодування; натомість ними передбачено перехід до позивача права вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

З огляду на викладене позивач отримує право вимоги потерпілої особи після виплати останній страхового відшкодування та не зобов'язаний звертатися до особи, відповідальної за заподіяний збиток, або до особи, у якої застраховано її цивільно-правову відповідальність, з вимогою виплатити матеріальне відшкодування.

Відповідно до зазначених законодавчих приписів позивач може реалізувати своє право шляхом подання позову до суду (постанова Вищого господарського суду України від 14.11.2012 № 5028/17/22/2012).

Колегія суду погоджується з позицією суду першої інстанції, що позовна вимога про стягнення з відповідача страхового відшкодування у розмірі 7212,07 грн. є законною та такою, що підлягає задоволенню.

Згідно ст. 32 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Приписами статей 33, 34 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обставини, викладені скаржником в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час розгляду даної справи.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення Господарського суду м. Києва від 09.06.2015р. у справі № 910/12694/15 прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим апеляційні скарги скаржника задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 32-34, 49, 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду м. Києва від 09.06.2015р. у справі № 910/12694/15 - без змін.

2. Матеріали справи № 910/12694/15 повернути до Господарського суду м. Києва.

3. Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до касаційного суду протягом двадцяти днів у встановленому законом порядку.

Головуючий суддя А.І. Мартюк

Судді М.М. Новіков

Л.П. Зубець