ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

10.11.2015 Справа № 905/1774/15

Господарський суд Донецької області у складі судді Курило Г.Є.

При секретарі судового засідання Сватіковій Д.А.

розглянув у відкритому судовому засіданні господарського суду матеріали справи

за позовом: Публічного акціонерного товариства "ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ БАНК РОЗВИТКУ", м. Київ

до відповідача: Державного підприємства "Донецька залізниця", м. Донецьк

про стягнення 3497999,33 доларів США

Представники сторін

від позивача: Корж О.В. - за довіреністю

від відповідача: не з'явились

Суть спору: Позивач, Публічне акціонерного товариства "ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ БАНК РОЗВИТКУ", м. Київ звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, Державного підприємства "Донецька залізниця", м. Донецьк про стягнення 3499489,09 доларів США., в тому числі поточна заборгованість по тілу кредиту у розмірі 3127736,76 доларів США, поточна заборгованість за процентами у розмірі 28792,31 доларів США, прострочена заборгованість за процентами у розмірі 280725,09 доларів США, пеня в розмірі 62234,93 доларів США.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на невиконання відповідачем умов кредитного договору № ККРОSKD.991040.026 від 30.04.2013р.

Ухвалою від 31.08.2015р. господарського суду Донецької області порушено провадження по справі №905/1774/15.

15.10.2015 року через канцелярію суду позивач надав заяву № 7871 від 13.10.2015р. про зменшення розміру позовних вимог, та просить суд стягнути з відповідача поточну заборгованість по тілу кредиту у розмірі 3127736,76 доларів США, поточну заборгованість за процентами у розмірі 27764,02 доларів США, прострочена заборгованість за процентами у розмірі 280725,09 доларів США, пеню у розмірі 61773,46 доларів США, що є еквівалентом 1323539,75грн. Господарський суд розглядає справу з урахуванням даної заяви, оскільки зменшення позовних вимог є правом позивача відповідно до ст.22 ГПК України.

Відповідач жодного разу не скористалися своїм законним правом на участь в судовому засіданні.

Через канцелярію суду 16.09.2015р. відповідач надав клопотання про відкладання розгляду справи та просив суд направляти процесуальні документи на електронну адресу відповідача. Суд задовольнив клопотання відповідача, відклав розгляд справи, та направляв всі ухвали суду на електронну адресу відповідача, що підтверджується витягами з журналу вихідної електронної пошти, що наявні в матеріалах справи.

Через канцелярію суду 29.09.2015р. відповідач надав клопотання про відкладання розгляду справи. Суд задовольнив клопотання відповідача.

09.11.2015р. від відповідача через канцелярію суду надійшло клопотання, в якому відповідач просить суд відкласти розгляд справи на один місяць та зобов'язати позивача направити на електрону адресу відповідача позовну заяву з додатками у повному обсязі та заяву про зменшення розміру позовних вимог. У зв'язку з тим, що справа розглядається тривалий час, судові засідання неодноразово відкладались, строк розгляду справи закінчується, в матеріалах справи наявні докази направлення позивачем на електрону адресу відповідача позовної заяви з додатками та заяви про зменшення розміру позовних вимог, суд відмовляє у задоволенні означеного клопотання відповідача.

За змістом наявного у матеріалах справи витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців місцезнаходженням відповідача на теперішній час є: 83000, м.Донецьк, вул. Артема, 68. Аналогічна адреса зазначена позивачем в позовній заяві.

У відповідності до листа Харківської дирекції Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" від 08.07.2015р. № 7-14-332 відділення поштового зв'язку призупинили приймання та пересилання поштових відправлень на адресу населених пунктів Донецької та Луганської областей, у т.ч. м. Донецьк, у зв'язку з чим ухвали суду про порушення провадження у справі та відкладання розгляду справи були розміщені на сторінці господарського суду Донецької області (у розділі "Новини та події суду") офіційного веб-порталу "Судова влада в Україні" в мережі Інтернет, відповідно до Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 01.12.2014р. № 01-06/2052/14, про що свідчать відповідні копії витягів з сайту.

Таким чином, господарським судом було вжито всіх можливих та залежних від суду заходів для повідомлення відповідача про наявність порушеної справи та призначених до розгляду судових засідань (про день, місце та час кожного судового засідання).

Враховуючи викладене, справа розглядається відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України без явки представника відповідача за наявними в ній матеріалами

Розгляд справи на підставі ст.77 Господарського процесуального кодексу України відкладався та продовжувався на підставі ст. 69 Господарського процесуального кодексу України.

Перед початком розгляду справи по суті представника позивача було ознайомлено з правами та обов'язками відповідно до ст.ст. 20, 22 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши в судовому засіданні пояснення представника позивача господарський суд, встановив що 30 квітня 2013 року між позивачем, Публічним акціонерним товариством "ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ БАНК РОЗВИТКУ", м.Київ (банк, кредитор) та відповідачем, Державним підприємством "Донецька залізниця", м.Донецьк (позичальник) був укладений кредитний договір №ККРОSKD.991040.026 (кредитний договір), відповідно до умов цього договору банк надає позичальнику у тимчасове користування на умовах повернення, строковості, платності, забезпечення та цільового характеру використання грошові кошти, на умовах визначених договором. Кредит надається в сумі 3127736,76 доларів США, термін користування кредитом до 29.04.2016р. (п.п. 1.1., 1.1.1, 1.1.3 кредитного договору)

За своєю правовою природою договір №ККРОSKD.991040.026 від 30.04.2013р. є кредитним договором, згідно з яким, за приписами ст. 1054 Цивільного кодексу України, банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу України, якщо інше не встановлено параграфом 2 і не випливає із суті кредитного договору.

Позивач на підставі Генеральної ліцензії на здійснення валютних операцій від 18.11.2011р. №253 має право здійснювати кредитування клієнтів в іноземній валюті.

Надання кредиту банком позичальнику підтверджується меморіальними ордерами, банківськими виписками, позичальник не заперечив одержання від банку кредитних коштів.

Процентна ставка за користування кредитом: 12% відсотків річних. Тип процентної ставки - фіксована (п. 1.1.4 кредитного договору в редакції додаткової угоди № 1 від 12.06.2013р. до кредитного договору).

Розрахунок відсотків здійснюється до повного погашення заборгованості за кредитом, на суму залишку заборгованості за кредитом. Нарахування відсотків здійснюється щоденно, при цьому відсотки розраховуються на непогашену частину кредиту за фактичну кількість днів користування кредитними ресурсами (методом факт/факт). День повернення кредиту в часовий інтервал нарахування відсотків не включається (п.п.2.7, 2.8 кредитного договору).

Період сплати відсотків з 1-го по 5-е число кожного поточного місяця, починаючи з дати підписання даного договору. Заборгованість за відсотками погашається в сумі залишку на 1-ше число кожного поточного місяця за попередній місяць, починаючи з дати підписання даного договору (п. 2.4 кредитного договору).

Період сплати відсотків з 1-го по 5-е число кожного поточного місяця, починаючи з дати підписання даного договору. В листопаді 2014р. період сплати відсотків: з 1-го по 25 листопада 2014р. Заборгованість за відсотками погашається в сумі залишку на 1-ше число кожного поточного місяця за попередній місяць, починаючи з дати підписання даного договору (п. 2.4 кредитного договору в редакції додаткової угоди №4 від 05.11.2014р.).

Відповідно до п. 3.1.9 кредитного договору банк має право відмовитись від надання кредиту повністю або частково при порушенні позичальником зобов'язань, передбачених даним договором, з направленням позичальникові повідомлення про це.

У відповідності до п. 6.1 кредитного договору при настанні будь-якої з наступних подій, в тому числі, порушенні позичальником будь-якого із зобов'язань, передбачених умовами даного договору, банк має право вимагати від позичальника дострокового повернення кредиту, сплати процентів за користування ним, виконання інших зобов'язань за договором у повному обсязі шляхом направлення повідомлення. При цьому згідно зі ст.ст. 212, 611, 651 Цивільного кодексу України, за зобов'язаннями, строки виконання яких не настали, строки вважаються такими, що настали в зазначену в повідомленні дату. У цю дату позичальник зобов'язується повернути банку суму кредиту в повному обсязі, проценти за фактичний строк користування ним, повністю виконати інші зобов'язання за договором.

Згідно п. 9.5 кредитного договору всі повідомлення за цим договором будуть вважатися зробленими належним чином у разі, якщо вони здійсненні у письмовій формі та надіслані рекомендованим листом, кур'єром телеграфом або вручені особисто за зазначеними адресами сторін. Датою отримання таких повідомлень буде вважатися дата їх особистого вручення або дата поштового штемпеля відділення зв'язку одержувача про вручення, відсутність адресата за вказаною адресою, тощо.

За твердженням позивача, оскільки відповідач не здійснював сплату відсотків у відповідності до умов кредитного договору, позивач підготував повідомлення вих.№ 5511 від 20.08.2015р., копія якого наявна в матеріалах справи з вимогою повернути всю суму заборгованості за кредитом до 28.08.2015р. В підтвердження надсилання на адресу відповідача 21.08.2014р. позивачем до матеріалів справи надана розрахункова квитанція №679903 ДП «Почта Донбасса». Суд не приймає цю квитанцію в якості належного доказу направлення повідомлення відповідачу, оскільки ДП «Почта Донбасса» є оператором поштової мережі на непідконтрольній Україні території, крім того відповідач не підтвердив факт отримання означеного повідомлення.

У відповідності до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців місцезнаходженням відповідача на теперішній час є: 83000, м.Донецьк, вул. Артема, 68.

УДППЗ «Укрпошта» з 27.11.2014р. припинила приймання поштових відправлень на/з територію(ї) Донецької та Луганської областей до/з населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, в тому числі м. Донецьку.

Однак, факт припинення приймання поштових відправлень у місто Донецьк, не звільняє позивача від зобов'язання звернутися до УДППЗ «Укрпошта» для отримання офіційної відмови у прийнятті кореспонденції. Крім того, позивач не надав суду жодних доказів звернення до відповідача шляхом передачі електронних повідомлень, факсограм, телефонограм, не скористався альтернативними службами доставки пошти. Також у відповідача наявні відокремлені підрозділи, які знаходяться на території, де УДППЗ «Укрпошта» працює.

Суд зазначає, що оскільки до матеріалів справи не надано належних доказів направлення повідомлення вих. №5511 від 20.08.2015р. про дострокове повернення кредиту на адресу відповідача, то позивачем не доведено суду факт зміни терміну повернення кредиту у відповідності до чинного законодавства та умов кредитного договору (п.п. 6.1., 9.5 кредитного договору), тобто згідно з п. 1.1.3 кредитного договору строк повернення кредиту - до 29 квітня 2016р. та на дату винесення рішення є таким, що не настав.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог щодо дострокового стягнення заборгованості за кредитом в розмірі 3127736,76 доларів США.

Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ст. 1048 Цивільного кодексу України).

Отже, укладений між банком та позичальником кредитний договір є належними підставами для виникнення у останнього грошових зобов'язань з сплати відсотків за користування кредитом.

До матеріалів справи надані банківські виписки, що підтверджують факт заборгованості позичальника перед банком за поточними процентами у розмірі 27764,02 доларів США, за простроченими процентами у розмірі 280725,09 доларів США

Враховуючи, що матеріали справи не містять доказів виконання відповідачем своїх грошових зобов'язань у порядку і строки, передбачені умовами кредитного договору №ККРОSKD.991040.026 від 30.04.2013р., відповідач не спростував належними та допустимими доказами доводів позивача, тому позовні вимоги про стягнення заборгованості за поточними процентами у розмірі 27764,02 доларів США, за простроченими процентами у розмірі 280725,09 доларів США підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача пені в розмірі 61773,46 доларів США, що є еквівалентом 1323539,75 грн. за період з 10.12.2014р. по 28.08.2015р. суд зазначає наступне.

За порушення строків сплати процентів за користування кредитом банк має право нараховувати позичальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченої заборгованості за процентами за кожний день прострочення (п.6.3 кредитного договору).

Відповідно до статті 192 Цивільного кодексу України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно із частиною 1 статті 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях.

Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом (частина 3 статті 533 ЦК України). Такий порядок визначено Декретом Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» від 19 лютого 1993 року № 15-93. Проте, зі змісту ст. 5 Декрету використовувати іноземну валюту як засіб платежу на території України можливо за наявністю відповідної ліцензії. Позивачем до матеріалів справи надано генеральна ліцензія на здійснення валютних операцій від 18.11.2011р. №253. Зі змісту ліцензії не вбачається право позивача на отримання штрафних санкцій в іноземній валюті. Доказів наявності відповідної ліцензії у відповідачів суду не надано.

Крім зазначеного, згідно ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за просрочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня (стаття 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань»).

Таким чином, розмір пені встановлений сторонами спірних відношень та законодавчо визначений максимальний розмір пені пов'язані із розміром облікової ставки Національного банку України. Оскільки чинне законодавство не передбачає встановлення Національним банком України облікової ставки для іноземної валюти, пеня має обчислюватися та стягуватися за судовими рішеннями лише у національній валюті України - гривні. При вирішенні зазначеного питання суд , в порядку ст. 82 ГПК України, застосовує висновки Верховний суд України, викладені у постанові по справі №3-29гс15 від 01.04.2015р.

Як свідчить розрахунок пені, доданий до матеріалів справи, позивач, здійснив нарахування пені без застосування курсу іноземної валюти до національної, що складався в кожний з днів прострочення зобов'язання, що порушує принцип, визначений Верховним судом України в постанові від 01.04.2015 року.

Крім того, Указом Президента України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» запроваджено антитерористичну операцію на території України.

Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» визначений період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності зазначеним Указом Президента України та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України. На час розгляду справи антитерористична операція триває.

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція.

У відповідності до ч. 5 ст. 11 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» на Кабінет Міністрів України покладено обов'язок у 10-денний строк з дня опублікування вказаного Закону затвердити перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014, у період з 14 квітня 2014 року до її закінчення.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України № 1053-р від 30.10.2014р. був затверджений перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція до якого включено м. Донецьк, де проводить свою господарську діяльність відповідач, що підтверджується даними з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

05.11.2014р. Кабінетом Міністрів України прийнято нове розпорядження № 1079-р, яким зупинено дію розпорядження КМУ від 30.10.2014р. № 1053-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція».

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 26.01.2015р. у справі №826/18327/14 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Тар Альянс» до Кабінету Міністрів України визнано нечинним розпорядження Кабінету Міністрів України № 1079-р від 05.11.2014р. «Про зупинення дії розпорядження Кабінету Міністрів України» від 30.10.2014р. № 1053-р». Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 02.04.2015р. постанова Окружного адміністративного суду м.Києва від 26.01.2015р. у зазначеній адміністративній справі залишена без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України К/800/19383/15 від 28.07.2015р. постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 26.01.2015р. та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 02.04.2015р. скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Таким чином, на дату винесення рішення дія розпорядження Кабінету Міністрів України від 30.10.2014р. № 1053-р зупинена на підставі розпорядження Кабінету Міністрів України №1079-р від 05.11.2014р., однак вона не скасована і не визнана незаконною.

Одночасно, відповідно до ст. 1 Закону України "Про боротьбу з тероризмом" антитерористична операція включає комплекс скоординованих спеціальних заходів, спрямованих на попередження, запобігання та припинення терористичної діяльності, звільнення заручників, забезпечення безпеки населення, знешкодження терористів, мінімізацію наслідків терористичної діяльності. Райони проведення антитерористичної операції визначаються у тому числі керівництвом антитерористичної операції.

Керівником Антитерористичного центру при СБУ виданий Наказ від 07.10.2014р. №33/6/а "Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення", відповідно до якого районами проведення АТО визначені Донецька та Луганська області з терміном дії з 07.04.2014 року.

Таким чином, проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей з 07.04.2014р. визначено компетентним органом у сфері боротьби з тероризмом. Одночасно, проведення антитерористичної операції на території м. Донецьк є загальновідомим фактом.

Розпорядженням КМУ України від 7 листопада 2014 року № 1085-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження та перелік населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення. До переліку пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження увійшло місто Донецьк.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією та Законами України. Закріплене в ст.2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» право суб'єкта господарювання, який проводив та/або проводить свою господарську діяльність на території, де проводилась або проводиться антитерористична операція не може бути ілюзорним та носити декларативний характер. У розумінні положень ст. 58 Конституції України приписи ст. 2 означеного закону відносно заборони нарахування пені з 14 квітня 2014 року мають ретроспективну дію для розглядуваних правовідносин та не містять жодних вилучень щодо їх незастосування.

На підставі вищевикладеного, враховуючи приписи Закону України «Про боротьбу з тероризмом», прийнятий на його виконання та виконання рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" наказ керівника Антитерористичного центру при СБУ від 07.10.2014 № 33/6/а "Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення", Розпорядження КМУ України від 7 листопада 2014 року № 1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення», а також усвідомлюючи загальновідомий факт місцезнаходження відповідача в зоні активних бойових дій, суд застосовує до правовідносин між позивачем та відповідачем ст. 2 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції".

За таких обставин суд відмовляє в задоволені вимог про стягнення пені в повному обсязі.

У відповідності до ст. 49 ГПК України судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в доход бюджету пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись ст.ст. 33, 43, 47, 49, 75, 77, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ БАНК РОЗВИТКУ" м. Київ до Державного підприємства "Донецька залізниця", м. Донецьк задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства "Донецька залізниця", м.Донецьк (83000, м.Донецьк, вул. Артема, 68, ) на користь Публічного акціонерного товариства "ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ БАНК РОЗВИТКУ" (01135, м. Київ, вул. Чорновола В'ячеслава, буд. 25, ) заборгованість за поточними процентами у розмірі 27764,02доларів США, заборгованість за простроченими процентами у розмірі 280725,09 доларів США.

Стягнути з Державного підприємства "Донецька залізниця", м. Донецьк (83000, м.Донецьк, вул. Артема, 68, ) на користь державного бюджету судовий збір у розмірі 6442,19 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

У судовому засіданні 10.11.2015р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст рішення буде підписаний 16.11.2015р.

Суддя Г.Є. Курило

Повний текст рішення підписаний 16.11.2015р.