РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.11.2015Справа №910/22081/15
За позовом UniCredit Bank Austria AG (УніКредит Банк Австрія АГ)

до Публічного акціонерного товариства «Укрнафта»

про стягнення коштів.

Суддя Сташків Р.Б.

Представники сторін:

від позивача - Кацер Ю.І. (представник за довіреністю);

від відповідача - Мануілова Я.І. (представник за довіреністю).

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передано указаний позов, з урахуванням прийнятої судом заяви про збільшення позовних вимог в порядку ст.ст. 22, 55 ГПК України, про стягнення 1951635,26 грн. інфляційних нарахувань та 115931,84 грн. 3% річних у зв'язку з неналежним виконанням Відповідачем своїх зобов'язань щодо повної та вчасної виплати Позивачу дивідендів.

Відповідач проти позову заперечує, оскільки вважає, що відсутня його вина у невиконанні грошового зобов'язання через вкрай важкий фінансовий стан, а отже, відсутні підстави стягувати з Відповідача втрати від інфляції та 3% річних. Також Відповідач вказує на ненаправлення йому окремої вимоги про сплату спірних втрат від інфляції та 3% річних, і на неправильність здійснених Позивачем розрахунків.

У судових засіданнях 30.09.2015 та 19.10.2015 судом оголошувались перерви.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши надані докази та оцінивши їх в сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

Рішеннями Загальних зборів акціонерів Відкритого акціонерного товариства «Укрнафта» (після зміни організаційно-правової форми - Публічного акціонерного товариства «Укрнафта», Відповідач, Товариство), оформленими п.п. 6.1-6.4 протоколу №20 від 25.02.2011, (надалі - Рішення) вирішено:

- затвердити прибуток у розмірі грн., отриманий ВАТ «Укрнафта» за 2010 рік;

- затвердити наступний порядок розподілу прибутку, отриманого ВАТ «Укрнафта» у 2010 році: 793905386,40 грн., що складає 30,00073% від суми чистого прибутку, отриманого Товариством за 2010 рік, спрямувати на виплату дивідендів. Розмір дивідендів, що припадає на одну акцію, становить 14,64 грн.; ,60грн. чистого прибутку, отриманого Товариством за 2010 рік, спрямувати на поповнення обігових коштів та технічне переобладнання Товариства;

- виплату дивідендів за 2010 рік здійснити в грошовій формі у строк з 01.03.2011 по 31.12.2011 відповідно до Закону;

- затвердити наступний порядок виплати акціонерам дивідендів за підсумками 2010 року: дивіденди виплачуються пропорційно до загальної кількості належних акціонеру акцій на дату початку виплати дивідендів, тобто на 01.03.2011; виплату дивідендів здійснити Товариству (центральній бухгалтерії) із залученням реєстратора ВАТ «Фінансова компанія «Укрнафтогаз» акціонерам - юридичним особам шляхом перерахування на банківський рахунок, акціонерам - фізичним особам - готівкою, поштовим переказом або на банківський рахунок; витрати по оплаті переказу дивідендів несе акціонер; виплату дивідендів акціонерам - юридичним та фізичним особам на банківський рахунок проводити після надходження від акціонерів листів, оформлених згідно вимог чинного законодавства України, з зазначенням (уточненням) усіх необхідних банківських реквізитів, на які необхідно здійснити перерахування належних їм дивідендів. Відповідальність за своєчасність, достовірність та повноту наданих банківських реквізитів покладається на акціонера.

Станом на 01.03.2011 Банк (Позивач) був власником 264974 простих іменних акцій Товариства, що підтверджується випискою про стан рахунку у цінних паперах №005037 (обмежена) від 27.06.2014.

Листом від 15.04.2011 №10-2098 Банк звернувся до Товариства із заявою на виплату дивідендів за 2010 рік за змістом якої просив нарахувати дивіденди за 2010 рік на інвестиційний рахунок №2106, відкритий у ПАТ «УніКредит Банк», та до якої було додано в т.ч. довідку про відкриття інвестиційного рахунку UniCredit Bank Austria AG (УніКредит Банк Австрія АГ).

20.05.2011 листом №33-01-13/570 Товариство повідомило Банк про те, що відповідно до прийнятого рішення Загальними зборами акціонерів Товариства від 25.02.2011 розрахунок та виплату від імені та за рахунок Товариства власникам простих іменних акцій дивідендів за 2010 рік здійснює Фінансова компанія, у зв'язку з чим порадило з метою уточнення усіх необхідних банківських реквізитів та врахування інформації щодо пільг при оподаткуванні дивідендів направити до Фінансової компанії аналогічний пакет документів, що додавався Банком до заяви від 15.04.2011 №10-2098.

Листом від 21.07.2011 №10-2505 Банк звернувся до Фінансової компанії з заявою на виплату дивідендів за 2006, 2007 та 2010 роки ПАТ «Укрнафта» відповідно до якої надіслав на адресу Фінансової компанії пакет документів для виплати дивідендів за 2006, 2007 та 2010 роки та просив зарахувати їх на інвестиційний рахунок №2106, відкритий у ПАТ «УніКредит Банк».

27.07.2011 листом №2707/47 Фінансова компанія повідомила Банк про те, що дивіденди Товариства за 2010 рік зможе виплатити Банку на вказані банківські реквізити після надання Товариством відповідного розпорядження, затверджених дивідендних відомостей для виплати дивідендів та перерахування відповідних коштів на користь Фінансової компанії.

Листом від 16.02.2012 №10-3369 Банк звернувся до Фінансової компанії з заявою на виплату дивідендів за 2006, 2007 та 2010 роки ПАТ «Укрнафта» відповідно до якої надіслав на адресу Фінансової компанії пакет документів для виплати дивідендів за 2006, 2007 та 2010 роки та просив зарахувати їх на інвестиційний рахунок №2106, відкритий у ПАТ «УніКредит Банк».

22.02.2012 листом №2202/1 Фінансова компанія повідомила Банк про те, що дивіденди Товариства за 2010 рік зможе виплатити Банку на вказані банківські реквізити, від імені та за рахунок емітента Товариства, після надання останнім затверджених дивідендних відомостей для виплати дивідендів та перерахування відповідних коштів на рахунок Фінансової компанії.

Вищеописані обставини встановлені постановою від 05.11.2014 Київського апеляційного господарського суду, якою змінено рішення Господарського суду міста Києва від 11.09.2014 у справі №910/14548/14, тому в силу ст. 35 ГПК України не потребують повторного доведення.

Вказаною постановою суду у справі №910/14548/14 також встановлено, що з урахуванням положень ст. 530 ЦК України, ст. 30 Закону України «Про акціонерні товариства», ст. 41 Закону України «Про господарські товариства» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), а також визначених Рішенням строків та факту повідомлення Банком Товариства та Фінансової компанії банківських реквізитів, за якими необхідно здійснити перерахування належних спірних дивідендів, грошове зобов'язання відповідача по виплаті на користь позивача дивідендів за 2010 рік у розмірі 3879219,36 грн. мало бути виконано до 31.12.2011, та суд дійшов висновку, що на користь позивача підлягає стягненню 90% з суми дивідендів, оскільки 10% є податком на доходи, який підлягає перерахуванню позивачем до Державного бюджету України, та отже вирішив, що підлягає стягненню 3491297 грн. 42 коп. боргу з виплати дивідендів.

Також за порушення грошового зобов'язання з виплати дивідендів у розмірі 3491297,42 грн. судом у справі №910/14548/14 в порядку ст. 625 ЦК України було присуджено до стягнення з Відповідача за період з 01.01.2012 по 10.09.2014 462240,78 грн. інфляційних втрат та 282364,66грн. 3% річних.

У межах даного спору в зв'язку з непогашенням Відповідачем у період 11.09.2014 - 19.10.2015 заборгованості з виплати дивідендів у сумі 3491297 грн. 42 коп., Позивач заявляє до стягнення з Відповідача 1951635,26 грн. втрат від інфляції та 115931,84 грн. 3% річних за указаний період прострочення.

Заперечення Відповідача проти позову, що відсутня його вина у невиконанні грошового зобов'язання через вкрай важкий фінансовий стан, а отже, відсутні підстави стягувати з Відповідача втрати від інфляції та 3% річних судом відхиляються, оскільки за приписами ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, а відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

При цьому, усупереч посиланням Відповідача, направлення окремої вимоги про сплату втрат від інфляції та 3% річних, нарахованих за ст. 625 ЦК України, за приписами чинного законодавства не вимагається, натомість вимогу про сплату дивідендів та повідомлення про реквізити, за якими дивіденди перераховувати, Позивачем вже було Відповідачу направлено, а останнім отримано і не виконано, що встановлено постановою від 05.11.2014 Київського апеляційного господарського суду, якою змінено рішення Господарського суду міста Києва від 11.09.2014 у справі №910/14548/14, тому в силу ст. 35 ГПК України обставина пред'явлення вимоги не потребує повторного доведення.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

За змістом статей 598 - 609 ЦК України рішення суду про стягнення боргу не є підставою для припинення грошового зобов'язання.

Таким чином, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє зобов'язальних правовідносин сторін договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України. Право кредитора вимагати сплату боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору. Зазначену правову позицію наведено також у постановах Верховного Суду України від 20.12.2010 N 10/25, від 04.07.2011 N 13/210/10, від 12.09.2011 N 6/433-42/183, від 14.11.2011 N 12/207, від 23.01.2012 N 37/64.

Отже, виходячи з вищенаведеного та положень ст.ст. 610, 611, 612 ЦК України Відповідач є порушником грошового зобов'язання, що є підставою для застосування до нього правових наслідків, встановлених договором або законом, та зокрема у вигляді нарахування та стягнення інфляційних та 3% річних на підставі ст. 625 ЦК України за весь період прострочення.

Суд перевірив наведений Позивачем у заяві про збільшення позовних вимог розрахунок втрат від інфляції та 3% річних за період 11.09.2014 - 19.10.2015.

Щодо здійснених Позивачем розрахунків суд зауважує, що коефіцієнт втрат від інфляції, наведений у розрахунку Позивачем, не перевищує сукупний коефіцієнт інфляції та спірний період, зокрема враховуючи ту обставину, що у місяці, коли буда дефляція, вона не враховувалась, оскільки у ці місяці «втрат» від інфляційних процесів у Позивача не було.

Також судом не приймаються заперечення Відповідача щодо неправильно здійсненого Позивачем розрахунку 3% річних, та суд зауважує, що даний розрахунок виконувався арифметичним методом, який не забороняє застосування заокруглень на будь-якому етапі (у даному випадку мається на увазі заокруглення до копійок) у залежності від складових суми, тому здійснення Позивачем заокруглення при обрахунку суми за 1 день прострочення, з множенням на кількість днів прострочення, яка обрахована правильно, не є неправовірним.

Отже, з огляду на вищенаведене, та за наслідками перевірки судом розрахунку позовних вимог в редакції заяви про їх збільшення від 16.10.2015, суд дійшов висновку про обґрунтованість розрахунку, його арифметичну правильність і відповідність вимогам закону, зокрема, оскільки методи застосованого арифметичного розрахунку не є протиправними, а розраховані Позивачем розміри санкцій не перевищують дозволені до стягнення згідно з законом, тому позовні вимоги про стягнення за період 11.09.2014 - 19.10.2,26 грн. втрат від інфляції та 115931,84 грн. 3% річних визнаються судом обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Судовий збір відповідно до статті 49 ГПК України покладається на Відповідача.

Виходячи з викладеного та керуючись статтями 32-34, 43, 44, 49, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» (м. Київ, пров. Несторівський, 3-5; ідентифікаційний код 00135390) на користь UniCredit Bank Austria AG (УніКредит Банк Австрія АГ) (Шоттенгассе 6-8, 1010, м. Відень, Австрія; реєстраційний номер: FN 150714 p) 1951635 (один мільйон дев'ятсот п'ятдесят одну тисячу шістсот тридцять п'ять) грн. 26 коп. втрат від інфляції, 115931 (сто п'ятнадцять тисяч дев'ятсот тридцять одну) грн. 84 коп. 3% річних, а також 40935 (сорок тисяч дев'ятсот тридцять п'ять) грн. судового збору.

Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя Сташків Р.Б.