КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" жовтня 2015 р. Справа№ 910/11729/13

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Станіка С.Р.

суддів: Гончарова С.А.

Федорчука Р.В.

за участю представників сторін:

прокурор: Греськів І.І.

від відповідача-1: Мельник А.І.

від відповідача-2: не з'явився

від відповідача-3: Слизченко В.В., Левочко Б.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги Стрийського міжрайонного товариства мисливців і рибалок "Лісівник" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 30.07.2015

по справі №910/11729/13 (суддя Пінчук В.І.)

за заявою Стрийського міжрайонного товариства мисливців і рибалок " Лісівник " про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду міста Києва від 19.09.2013 р. по справі № 910/11729/13

за позовом Заступника прокурора Львівської області

до 1. Львівської обласної ради

2. Львівського обласного управління лісового та мисливського господарства

3. Стрийського міжрайонного товариства мисливців і рибалок "Лісівник"

про визнання незаконним та скасування рішення, визнання недійсним договору

ВСТАНОВИВ:

19.09.2013 Господарським судом міста Києва було прийнято рішення у справі № 910/11729/13, яким позов заступника прокурора Львівської області задоволено, визнано незаконним та скасовано рішення Львівської обласної ради, визнано недійсним договір про умови ведення мисливського господарства, що укладений між Львівським обласним управлінням лісового та мисливського господарства та Стрийським міжрайонним товариством мисливців і рибалок "Лісівник", в частині додатку №1 від 05.11.2012р. до договору № 38 від 19.11.2010.

Постановою Київського апеляційного господарського суду (колегія суддів у складі: головуючий судді Власов Ю.Л., судді: Шаптала Є.Ю., Самсін Р.І.) від 04.02.2014 у справі № 910/11729/15 рішення Господарського суду міста Києва від 19.09.2013 - залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 28.05.2014 постанову Київського апеляційного господарського суду від 04.02.2014 у справі № 910/11729/13 - залишено без змін.

15.07.2015 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від Стрийського міжрайонного товариства мисливців і рибалок "Лісівник" надійшла заява про перегляд рішення Господарського суду міста Києва від 19.09.2013 у справі № 910/11729/13 за нововиявленими обставинами.

Заява мотивована тим, що на час винесення рішення Господарського суду міста Києва від 19.09.2013 в справі № 910/11729/13 заявнику не була відома обставина наявності рішення Львівської обласної ради від 18.12.2007 № 438 про припинення права ДП «Мисливське господарство «Стрий» на користування наданими йому мисливськими угіддями, які в подальшому були передані заявнику згідно рішення Львівської обласної ради № 616 від 23.11.2012 "Про уточнення терміну користування мисливськими угіддями (Стрийське міжрайонне ТМіР "Лісівник")", яке скасовано судом саме з підстав відсутності рішення органу місцевого самоврядування про припинення права користування мисливськими угіддями попередньому землекористувачу. Таким чином, заявник вважає, що обставина припинення права ДП «Мисливське господарство «Стрий» на користування наданими йому мисливськими угіддями, яка підтверджується рішенням Львівської обласної ради від 18.12.2007 № 438 - є нововиявленою, яка не була відома заявнику на час винесення рішення Господарського суду міста Києва від 19.09.2013 в справі № 910/11729/13 і яка в установленому порядку спростовує факти покладені в основу наведеного судового рішення.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 18.09.2014 заяву Стрийського міжрайонного товариства мисливців і рибалок "Лісівник" про перегляд рішення за нововиявленими обставинами - задоволено, а рішення Господарського суду міста Києва від 19.09.2013 - скасовано та прийнято нове рішення, яким відмовлено в задоволені позовних вимог заступника прокурора Львівської області.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 11.12.2014 рішення Господарського суду міста Києва від 18.09.2014 - залишено без змін.

Втім, постановою Вищого господарського суду України від 24.03.2015 постанову Київського апеляційного господарського суду від 11.12.2014 та рішення Господарського суду міста Києва від 18.09.2014 - скасовано, а справу № 910/11729/13 направлено на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.07.2015 відмовлено в задоволені заяви Стрийського міжрайонного товариства мисливців і рибалок "Лісівник" про перегляд рішення Господарського суду міста Києва від 19.09.2013 за нововиявленими обставинами.

Ухвала місцевого господарського суду мотивована тим, що рішенням Львівської обласної ради від 11.03.2008 № 514 було вирішено питання про надання мисливських угідь у користування без дотримання передбаченої законодавством процедури, а враховуючи те, що право користування іншої особи - ДП мисливське господарство "Стрий" щодо тих же угідь припинено не було, вказане рішення облради № 514 є незаконним та таким, що прийнято в порушення статті 22 Закону України " Про мисливське господарство та полювання ".

Судом також встановлено, що відповідно до рішення Львівської обласної ради № 127 від 11.02.1997, на виконання якого із Стрийським міжрайонним ТМіР " Лісівник " було укладено договір про умови ведення мисливського господарства від 05.03.1997 р., Стрийському міжрайоннму ТМіР " Лісівник " мисливські угіддя надавались терміном на 15 років - до 11.02.2012 р., а в подальшому, згідно рішень Львівської обласної ради від 23.06.2005 р. № 360, від 11.03.2008 р. № 514 на підставі договору № 38 від 19.11.2010 р., вносились зміни тільки щодо визначення меж мисливських угідь, наданих у користування відповідачу.

Суд вважає, що у зв'язку із припиненням права користування мисливськими угіддями внаслідок закінчення терміну такого користування 11.02.2012 р., визначеного на підставі відповідного рішення та договору, внесення оспорюваним рішенням Львівської облради від 23.10.2012 р. змін щодо терміну користування мисливськими угіддями, є порушенням норм статті 22, 23 Закону України " Про мисливське господарство та полювання ".

Не погоджуючись з ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.07.2015 у справі №910/11729/13 Стрийське міжрайонне товариство мисливців і рибалок "Лісівник" звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на ухвалу Господарського суду міста Києва від 30.07.2015 у справі №910/11729/13 про відмову в задоволені заяви Стрийського міжрайонного товариства мисливців і рибалок "Лісівник" про перегляд рішення Господарського суду міста Києва від 19.09.2013 за нововиявленими обставинами.

В обгрунтування доводів апеляційної скарги апелянт зазначав, що на письмове звернення Стрийського міжрайонного ТМіР "Лісівник", 14.07.2014 р. Державним архівом Львівської області видано належним чином завірену копію рішення Львівської обласної ради від 18.12.2007 р. № 438 "Про внесення змін до рішень обласної ради "Про надання у користування мисливських угідь у Львівській області", згідно якого припинено право користування, зокрема, ДП "Мисливське господарство "Стрий" наданими йому мисливськими угіддями та виключено їх з переліку рішення обласної ради (додаток 3 до рішення обласної ради від 23.06.2005 № 380)..

Заявник вважає, що існування вказаного рішення обласної ради на час розгляду справи у Господарському суді м. Києва є нововиявленою і істотною обставиною, тобто фактичними даними, що спростовують факти, які були покладені в основу рішення Господарського суду м. Києва від 19.09.2013 у справі № 910/11729/13.

Відповідно до автоматичного розподілу справ апеляційні скарги Стрийського міжрайонного товариства мисливців і рибалок "Лісівник" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 30.07.2015 у справі №910/11729/13 передано на розгляд судді Корсакової Г.В. для розгляду апеляційних скарг сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Корсакова Г.В.., судді: Власов Ю.Л. , Станік С.Р.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 07.09.2015 апеляційну скаргу Стрийського міжрайонного товариства мисливців і рибалок "Лісівник" призначено до розгляду на 22.09.2015.

Розпорядженням керівника апарату Київського апеляційного господарського суду від 22.09.2015 у зв'язку із перебуванням головуючого судді Корсакової Г.В. у відпустці, призначено повторний автоматизований розподіл справи № 910/11729/13.

Відповідно до повторного автоматичного розподілу справ між суддями апеляційну скаргу Стрийського міжрайонного товариства мисливців і рибалок "Лісівник" у справі № 910/11729/13 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Станік С.Р., судді: Власов Ю.Л., Корсакова Г.В.

Розпорядженням секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду Тищенко А.І. від 22.09.2015, у зв'язку з перебуванням судді Корсакової Г.В. у відпустці, справу № 910/11729/13 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Станік С.Р., судді: Власов Ю.Л., Шаптала Є.Ю.

06.10.2015 суддею Власовим Ю.Л. заявлено самовідвід у розгляді апеляційної скарги Стрийського міжрайонного товариства мисливців і рибалок "Лісівник" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 30.07.2015 у справі №910/11729/13, у зв'язку з тим, що суддя - учасник колегії Власов Ю.Л. приймав участь у розгляді справи №910/11729/13 під час апеляційного провадження, за результатами якого винесено постанову Київського апеляційного господарського суду (колегія суддів у складі: головуючий судді Власов Ю.Л., судді: Шаптала Є.Ю., Самсін Р.І.) від 04.02.2014 у справі № 910/11729/13, яка в подальшому була залишена без змін постановою Вищого господарського суду України від 28.05.2014.

06.10.2015 суддею Шапталою Є.Ю. заявлено самовідвід у розгляді апеляційної скарги Стрийського міжрайонного товариства мисливців і рибалок "Лісівник" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 30.07.2015 у справі №910/11729/13, у зв'язку з тим, що суддя - учасник колегії Власов Ю.Л. приймав участь у розгляді справи №910/11729/13 під час апеляційного провадження, за результатами якого винесено постанову Київського апеляційного господарського суду (колегія суддів у складі: головуючий судді Власов Ю.Л., судді: Шаптала Є.Ю., Самсін Р.І.) від 04.02.2014 у справі № 910/11729/13, яка в подальшому була залишена без змін постановою Вищого господарського суду України від 28.05.2014.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 06.10.2015 задоволено заяви про самовідвід судді Власова Ю.Л. та судді Шаптали Є.Ю. від розгляду апеляційної скарги Стрийського міжрайонного товариства мисливців і рибалок "Лісівник" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 30.07.2015 у справі №910/11729/13, справу передано для визначення нового складу суду.

Розпорядженням секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду від для розгляду апеляційних скарг сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Станік С.Р., судді: Федорчук Р.В., Хрипун О.О.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 06.10.2015 апеляційну скаргу по справі № 910/11729/13 прийнято до провадження колегією суддів Київського апеляційного господарського суду в складі: головуючий суддя Станік С.Р., судді: Федорчук Р.В., Хрипун О.О. Розгляд справи призначено на 20.10.2015.

Розпорядженням секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду Тищенко А.І. від 20.10.2015, у зв'язку з перебуванням у відпустці судді Хрипуна О.О., апеляційну скаргу по справі №910/11729/13 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Станік С.Р., судді: Гончаров С.А., Федорчук Р.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 20.10.2015 апеляційну скаргу по справі № 910/11729/13 прийнято до провадження колегією суддів Київського апеляційного господарського суду в складі: головуючий суддя Станік С.Р., судді: Гончаров С.А., Федорчук Р.В. Розгляд справи прийнято проводити в раніше призначеному судовому засіданні 20.10.2015.

20.10.2015 від апелянта через канцелярію Київського апеляційного господарського суду надійшли додаткові пояснення до апеляційної скарги.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 20.10.2015 розгляд апеляційної скарги відкладено до 28.10.2015.

В судовому засіданні 28.10.2015 представники апелянта (відповідача-3) підтримали доводи апеляційної скарги, просили суд скасувати оскаржувану ухвалу місцевого господарського суду та прийняти нове рішення про задоволення заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду міста Києва від 19.09.2013 р. по справі № 910/11729/13, рішення Господарського суду міста Києва від 19.09.2013 р. по справі № 910/11729/13 скасувати та прийняти нове про відмову у задоволенні позову прокурора.

В судовому засіданні 28.10.2015 прокурор заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив суд апеляційної інстанції залишити без змін оскаржувану апелянтом ухвалу місцевого господарського суду.

Представник відповідача-1 в судовому засіданні 28.10.2015 надав пояснення.

Відповідач-2 в судове засіданні 28.10.2015 представників не направив, про дату та час судового засідання повідомлений належним чином.

Судова колегія Київського апеляційного господарського суду, дослідивши матеріали справи, з метою дотримання процесуальних строків розгляду апеляційної скарги на ухвалу місцевого господарського суду, встановленого ч. 2 статті 102 Господарського процесуального кодексу України, дійшла висновку, що в матеріалах справи наявний обсяг документів для вирішення апеляційної скарги, у зв'язку з чим вважає можливим розглянути апеляційну скаргу у відсутності представників відповідача-2.

Згідно з статтею 101 Господарського процесуального кодексу України, у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі. В апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Відповідно до ч.5 ст.106 Господарського процесуального кодексу України, апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення місцевого господарського суду.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, Київський апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено місцевим господарським судом, і що підтверджується наявними матеріалами справи, 11.02.1997 Львівською обласною радою прийнято рішення № 127 "Про надання у користування мисливських угідь у Львівській області", яким вирішено, зокрема надати у користування мисливські угіддя терміном на 15 років Стрийському міжрайонному товариству мисливців та рибалок "Лісівник" загальною площею 44 200 га., у тому числі: лісові угіддя 16 700 га, польові 26 400 га, водно-болотні 1 100 га.

На виконання вказаного рішення 05.03.1997 між Державним лісогосподарським об'єднанням "Львівліс" та Стрийським міжрайонним ТМіР "Лісівник" укладено договір про умови ведення мисливського господарства.

23.06.2005 Львівською обласною радою прийнято рішення № 380, згідно з яким внесено зміни у площі та опис мисливських угідь Стрийського міжрайонного товариства мисливців та рибалок "Лісівник" (додаток № 6) та вказано, що розмір площі угідь, наданих у користування, становить 29 643 га.

Рішенням Львівської обласної ради № 514 від 11.03.2008 у зв'язку з реорганізацією ДП "Мисливське господарство "Стрий" внесено зміни в додаток № 6 до рішення обласної ради від 23.06.2005 р. № 380 і надано в користування мисливські угіддя в нових межах Стрийському міжрайонному товариству мисливців та рибалок "Лісівник" загальною площею 35 491 га, в тому числі лісові угіддя - 9 644 га, польові - 24 780 га, водно-болотні - 1 067 га.

19.11.2010 між Львівським обласним управлінням лісового та мисливського господарства та Стрийським міжрайонним товариством мисливців і рибалок "Лісівник" укладено договір № 38, яким врегульовано умови ведення мисливського господарства на мисливських угіддях, наданих у користування на підставі рішення Львівської обласної ради № 514 від 11.03.2008.

23.10.2012 Львівською обласною радою прийнято рішення № 616 "Про уточнення терміну користування мисливськими угіддями (Стрийське міжрайонне ТМіР "Лісівник")", у відповідності до п. 1 якого внесено зміни до рішень Львівської обласної ради № 380 від 23.06.2005, № 514 від 11.03.2008 та вирішено викласти п. 1 в наступній редакції: "У зв'язку з реорганізацією ДП "Мисливське господарство "Стрий" внести зміни в додаток 6 до рішення обласної ради від 23.06.2005 № 380 і надати в користування мисливські угіддя в нових межах терміном на 15 років Стрийському міжрайонному товариству мисливців і рибалок "Лісівник", згідно з додатком до цього рішення".

На підставі зазначеного рішення 05.11.2012 до договору № 38 від 19.11.2010 було внесено зміни (додаток 1 до договору) та визначено новий термін дії договору - 11.03.2023.

Спір у справі виник у зв'язку з наявністю підстав, за твердженням прокурора, для визнання незаконним та скасування рішення Львівської обласної ради від 23.10.2012 р. № 616, а також визнання недійсним договору № 38 від 19.11.2010 в частині додатку 1 до договору.

Відповідно до абз. 10 ст. 1 Закону України "Про мисливське господарство та полювання" мисливські угіддя - ділянки суші та водного простору, на яких перебувають мисливські тварини і які можуть бути використані для ведення мисливського господарства.

Статтею 22 Закону України "Про мисливське господарство та полювання" (в редакції, чинній на момент прийняття спірного рішення) передбачалось, що мисливські угіддя для ведення мисливського господарства надаються у користування Верховною Радою Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими радами за поданням територіального органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань лісового і мисливського господарства та полювання, погодженим з Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями, територіальними органами спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань охорони навколишнього природного середовища, а також власниками або користувачами земельних ділянок. Мисливські угіддя надаються у користування на строк не менш як на 15 років.

У відповідності до ст. 21 Закону України "Про мисливське господарство та полювання" (в редакції, чинній на момент прийняття спірного рішення) ведення мисливського господарства здійснюється користувачами мисливських угідь. Умови ведення мисливського господарства визначаються у договорі, який укладається між територіальними органами спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань лісового і мисливського господарства та полювання і користувачами мисливських угідь. Форма договору встановлюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади з питань лісового і мисливського господарства та полювання за погодженням із спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади з питань охорони навколишнього природного середовища.

Отже, положеннями законодавства, яке регулює порядок надання та здійснення користування мисливськими угіддями, передбачено, що мисливські угіддя надаються у користування, зокрема, відповідними обласними радами, за поданням територіального органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань лісового і мисливського господарства та полювання та за погодженням з визначеними Законом органами, на строк не менше як на 15 років, а умови ведення мисливського господарства визначаються в договорі.

Як свідчать матеріали справи, рішенням Львівської обласної ради від 11.02.1997 № 127 надано Стрийському міжрайонному товариству мисливців і рибалок "Лісівник" у користування мисливські угіддя загальною площею 44 200 га строком на 15 років, тобто до 11.02.2012. На виконання вказаного рішення було укладено договір від 05.03.1997 про умови ведення мисливського господарства. В подальшому до вказаного рішення внесено зміни (рішенням ради від 23.06.2005 р. № 380) в частині площі та опису мисливських угідь (площа мисливських угідь, наданих у користування, зменшилась до 29 643 га), у зв'язку з чим було також внесено зміни до договору від 05.03.1997.

Надалі, рішенням Львівської обласної ради від 11.03.2008 № 514 внесено зміни до рішення обласної ради від 23.06.2005 № 380 (додатку № 6) та надано у користування Стрийському міжрайонному товариству мисливців та рибалок "Лісівник" мисливські угіддя в нових межах та доручено Львівському обласному управлінню лісового та мисливського господарства укласти договір про умови ведення мисливського господарства з відповідними користувачами таких угідь.

При цьому, за змістом вказаного рішення площу наданих відповідачу 3 у користування угідь збільшено до 35 491 га та надано останньому у користування в тому числі мисливські угіддя, які раніше перебували у користуванні ДП "Мисливське господарство "Стрий" (до його реорганізації).

Тобто, внаслідок прийняття рішення від 11.03.2008 р. № 514 фактично мало місце нове надання мисливських угідь у користування, а саме: площею 29 643 га (що були раніше передані відповідачу 3 у користування на підставі рішення від 11.02.1997 р. № 127) та площею 5 848 га (якими раніше користувалось ДП "Мисливське господарство "Стрий").

Рішенням Господарського суду міста Києва від 19.09.2013 в справі № 910/11729/13 задоволено позов заступника прокурора Львівської області, а саме: визнано незаконним та скасовано рішення Львівської обласної ради № 616 від 23.11.2012 "Про уточнення терміну користування мисливськими угіддями (Стрийське міжрайонне ТМіР "Лісівник")", визнано недійсним договір про умови ведення мисливського господарства, укладений між Львівським обласним управлінням лісового та мисливського господарства та Стрийським міжрайонним товариством мисливців і рибалок "Лісівник", в частині додатку № 1 від 05.11.2012 до договору № 38 від 19.11.2010.

Рішення суду мотивовано тим, що внаслідок прийняття Львівською обласною радою рішення від 11.03.2008 № 514 фактично мало місце нове надання мисливських угідь у користування, а саме: площею 29 643 га (що були раніше передані відповідачу 3 у користування на підставі рішення від 11.02.1997 № 127) та площею 5 848 га (якими раніше користувалось ДП "Мисливське господарство "Стрий"). Однак, надання вказаних вище мисливських угідь шляхом прийняття рішення від 11.03.2008 № 514 про внесення змін до раніше прийнятих з цього питання рішень ради є таким, що не відповідає положенням законодавства, зокрема:

- ст. 23 Закону України "Про мисливське господарство та полювання", оскільки фактично Львівською обласною радою шляхом прийняття рішення від 11.03.2008 р. № 514 надано у користування мисливські угіддя, які перебували у користуванні ДП "Мисливське господарство "Стрий" та строк користування якими не закінчився, без ухвалення рішення про припинення права користування такими угіддями;

- ст. 22 Закону України "Про мисливське господарство та полювання", оскільки прийняття Львівською обласною радою рішення від 11.03.2008 р. № 514 відбулось з порушенням процедури надання мисливських угідь у користування, яка передбачає, що відповідне рішення ради має бути прийнято за поданням територіального органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань лісового і мисливського господарства та полювання, погодженим з Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями, територіальними органами спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань охорони навколишнього природного середовища, а також власниками або користувачами земельних ділянок.

Крім того, оскільки рішення Львівської обласної ради від 11.03.2008 № 514 прийнято з порушенням положень законодавства, що свідчить і про незаконність рішення Львівської обласної ради № 616 від 23.11.2012 р. "Про уточнення терміну користування мисливськими угіддями (Стрийське міжрайонне ТМіР "Лісівник")" та договору про умови ведення мисливського господарства, укладений між Львівським обласним управлінням лісового та мисливського господарства та Стрийським міжрайонним товариством мисливців і рибалок "Лісівник", в частині додатку № 1 від 05.11.2012 р. до договору № 38 від 19.11.2010.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 04.02.2014 рішення Господарського суду міста Києва від 19.09.2013 в справі № 910/11729/13 - залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 28.05.2014 постанову Київського апеляційного господарського суду від 04.02.2014 - залишено без змін.

В свою чергу, заявник в обгрунтування заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду міста Києва від 19.09.2013 в справі № 910/11729/13 посилався на те, що на його запит від 07.07.2014 № 31 до Львівської обласної ради, за дорученням останньої Державним архівом Львівської області Стрийському міжрайонному товариству мисливців і рибалок «Лісівник» видано належним чином засвідчену копію рішення Львівської обласної ради від 18.12.2007 № 438 «Про внесення змін до рішень обласної ради «Про надання у користуванян мисливських угідь у Львівській області», згідно якого у зв'язку з реорганізацією ДП «Мисливське господарство «Сколе», ДП «Мисливське господарство «Стрий» та ДП «Мисливське господарство «Яворівське» припинено право користування наданими їм мисливськими угіддями та виключити їх з переліку рішення обласної ради (додаток 3 до рішення обласної ради від 23.06.2005 № 380).

Заявник вважає, що існування вказаного рішення обласної ради на час розгляду справи у Господарському суді м. Києва є нововиявленною і істотною обставиною, тобто фактичними даними, що спростовують факти, які були покладені в основу рішення Господарського суду м. Києва від 19.09.2013 р. у справі № 910/11729/13.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 18.09.2014 заяву Стрийського міжрайонного товариства мисливців і рибалок " Лісівник " про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду міста Києва від 19.09.2013 р. у справі № 910/11729/13 задоволено, рішення Господарського суду міста Києва від 19.09.2013 № 910/11729/13 - скасоване та прийняте нове, яким відмовлено у задоволенні позову заступника прокурора Львівської області про визнання незаконним та скасування рішення Львівської обласної ради № 616 від 23.11.2012 "Про уточнення терміну користування мисливськими угіддями (Стрийське міжрайонне ТМіР "Лісівник")", визнання недійсним договору про умови ведення мисливського господарства, укладеного між Львівським обласним управлінням лісового та мисливського господарства та Стрийським міжрайонним товариством мисливців і рибалок "Лісівник", в частині додатку № 1 від 05.11.2012 до договору № 38 від 19.11.2010.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 11.12.2014 зазначене рішення Господарського суду міста Києва від 18.09.2014 залишене без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 24.03.2015 постанову Київського апеляційного господарського суду від 11.12.2014 та рішення Господарського суду міста Києва від 18.09.2014 скасовані і справа направлена до Господарського суду м. Києва на новий розгляд.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.07.2015 відмовлено в задоволені заяви Стрийського міжрайонного товариства мисливців і рибалок "Лісівник" про перегляд рішення Господарського суду міста Києва від 19.09.2013 за нововиявленими обставинами.

З наведеною ухвалою апелянт не погоджується, вважає її такою, що винесена всупереч норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає скасуванню.

Колегія суддів Київського апеляційного господарського суду, дослідивши наявні матеріали справи, заслухавши думки присутніх представників сторін, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала підлягає залишенню без змін з огляду на наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 112 Господарського процесуального кодексу України господарський суд може переглянути прийняте ним судове рішення, яке набрало законної сили, за нововиявленими обставинами.

Підставами для перегляду судових рішень господарського суду за нововиявленими обставинами є:

1) істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;

2) встановлені вироком суду, що набрав законної сили, завідомо неправильний висновок експерта, завідомо неправильний переклад, фальшивість документів або речових доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного або необґрунтованого рішення;

3) встановлення вироком суду, що набрав законної сили, вини судді у вчиненні злочину, внаслідок якого було ухвалено незаконне або необґрунтоване рішення;

4) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення рішення чи постановлення ухвали, що підлягають перегляду;

5) встановлена Конституційним Судом України неконституційність закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане.

Відповідно п. 2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 17 «Про деякі питання практики перегляду рішень, ухвал, постанов за нововиявленими обставинами», до ново виявлених обставин відносяться матеріально-правові факти, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного вирішення спору або розгляду справи про банкрутство. Необхідними ознаками існування ново виявлених обставин є одночасна наявність таких трьох умов: по-перше, їх існування на час розгляду справи, по-друге, те, що ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи, по-третє, істотність даних обставин для розгляду справи (тобто коли врахування їх судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте). Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення. Ці обставини мають бути належним чином засвідчені, тобто підтверджені належними і допустимими доказами. Не може вважатися ново виявленою обставиною, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювалися господарським судом у процесі розгляду справи. Необхідно чітко розрізняти поняття нововиявленої обставини (як факту) і нового доказу (як підтвердження факту); так, не можуть вважатися такими обставинами подані учасником судового процесу листи, накладні, розрахунки, акти тощо, які за своєю правовою природою є саме новими доказами.

Згідно статті 202 Цивільного кодексу України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами. Односторонній правочин може створювати обов'язки лише для особи, яка його вчинила.

Відповідно до Рішення Конституційного рішення суду України від 01.12.2004 року N 18-рп/2004 поняття «охоронюваний законом інтерес» що вживається в законах України у логічно-смисловому зв'язку з поняттям «права», треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об'єктивного і прямо не опосередкований у суб'єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загально правовим засадам.

Частина 1 ст. 33 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно частини 2 статті 34 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Колегією судів Київського апеляційного господарського суду встановлено, що прокурор звертаючись до суду з позовом про визнання незаконним та скасування рішення Львівської обласної ради № 616 від 23.10.2012 "Про уточнення терміну користування мисливськими угіддями ( Стрийське міжрайонне ТМіР " Лісівник ") та про визнання недійсним договору про умови ведення мисливського господарства, укладеного між Львівським обласним управлінням лісового та мисливського господарства та Стрийським міжрайонним товариством мисливців і рибалок "Лісівник", в частині додатку № 1 від 05.11.2012 до договору № 38 від 19.11.2010, обґрунтовував свої вимоги тим, що оскаржуваним рішенням та додатком № 1 від 05.11.2012 до договору № 38 від 19.10.2010, в порушення вимог статей 22, 23 Закону України "Про мисливське господарство і полювання ", не дотримано процедури надання мисливських угідь у користування та у листопаді 2012 продовжено термін користування мисливськими угіддями, термін користування якими відповідно до рішення та договору від 1997 року закінчився ще 11.02.2012.

Також, підставою для прийняття судом першої інстанції рішення про задоволення позовних вимог було те, що рішенням Львівської облради від 11.03.2008 р. № 514 вирішено питання про надання мисливських угідь у користування Стрийському міжрайоннму ТМіР "Лісівник" без дотримання передбаченої законодавством процедури, оскільки на час винесення цього рішення, до якого спірним у справі рішенням облради № 616 від 23.10.2012 р. вносились зміни, не було припинено право користування частиною тих же угідь іншої юридичної особи - ДП "Мисливське господарство "Стрий".

В той же час, заявник зазначав, що на письмове звернення Стрийського міжрайонного ТМіР "Лісівник", 14.07.2014 р. Державним архівом Львівської області видано належним чином завірену копію рішення Львівської обласної ради від 18.12.2007 р. № 438 "Про внесення змін до рішень обласної ради "Про надання у користування мисливських угідь у Львівській області", згідно якого припинено право користування, зокрема, ДП "Мисливське господарство "Стрий" наданими йому мисливськими угіддями та виключено їх з переліку рішення обласної ради (додаток 3 до рішення обласної ради від 23.06.2005 № 380)..

Заявник вважає, що існування вказаного рішення обласної ради на час розгляду справи у Господарському суді м. Києва є нововиявленою і істотною обставиною, тобто фактичними даними, що спростовують факти, які були покладені в основу рішення Господарського суду м. Києва від 19.09.2013 р. у справі № 910/11729/13.

Проте, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду вважає, що з вказаним твердженням заявника місцевий господарський суд обгрунтовано не погодився, з огляду на те, що положеннями Закону України "Про мисливське господарство та полювання" передбачена чітка процедура надання мисливських угідь у користування, яка передбачає, що відповідне рішення ради має бути прийнято за поданням територіального органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань лісового і мисливського господарства та полювання, погодженим з Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями, територіальними органами спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань охорони навколишнього природного середовища, а також власниками або користувачами земельних ділянок. Зазначене свідчить, що надання мисливських угідь, які раніше перебували у користуванні ДП "Мисливське господарство "Стрий", у користування відповідачу 3 могло бути здійснено виключно шляхом прийняття обласною радою (за наявності подання, погодженого в порядку ст. 22 Закону України "Про мисливське господарство та полювання") нового рішення, а не шляхом внесення змін до раніше прийнятого рішення ради.

З огляду на викладене, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що наявність рішення Львівської обласної ради від 18.12.2007 р. № 438 "Про внесення змін до рішень обласної ради "Про надання у користування мисливських угідь у Львівській області", згідно якого припинено право користування, зокрема, ДП "Мисливське господарство "Стрий" наданими йому мисливськими угіддями та виключено їх з переліку рішення обласної ради жодним чином не спростовує покладену в основу судового рішення обставину необхідності прийняття обласною радою (за наявності подання, погодженого в порядку ст. 22 Закону України "Про мисливське господарство та полювання") нового рішення, а не шляхом внесення змін рішенням Львівської обласної ради від 11.03.2008 № 514 до раніше прийнятого рішення від 23.06.2005 № 380, оскільки внаслідок прийняття Львівською облрадою рішення від 11.03.2008 № 514 фактично мало місце нове надання мисливських угідь, а саме: площею 29 643 га (що були раніше передані відповідачу 3 у користування на підставі рішення від 11.02.1997 р. № 127) та площею 5 848 га (якими раніше користувалось ДП "Мисливське господарство "Стрий"), які в сукупності були передані відповідачу -3 без винесення нового рішення.

Крім того, суд апеляційної інстанції враховує і наступні обставини.

23.10.2012 Львівською обласною радою прийнято рішення № 616 "Про уточнення терміну користування мисливськими угіддями (Стрийське міжрайонне ТМіР "Лісівник"), у відповідності до пункту 1 якого внесено зміни до рішень Львівської обласної ради № 514 від 11.03.2008 та вирішено викласти пункт 1 в наступній редакції: " У зв'язку з реорганізацією ДП "Мисливське господарство "Стрий" внести зміни в додаток 6 до рішення обласної ради від 23.06.2005 р. № 380 і надати в користування мисливські угіддя в нових межах терміном на 15 років Стрийському міжрайонному товариству мисливців і рибалок "Лісівник", згідно з додатком до цього рішення ".

05.11.2012 між Львівським обласним управлінням лісового та мисливського господарства та Стрийським міжрайонним ТМіР " Лісівник " укладено додаток № 1 до договору № 38 від 19.11.2010, за умовами якого було внесено зміни та визначено новий термін дії договору - 11.03.2023, за яким надано Стрийському міжрайонному ТМіР " Лісівник " мисливські угіддя загальною площею 35491 га, в тому числі лісові угіддя - 9644 га, польові - 24780 га, водно-болотні - 1067 га.

Статтею 21 Закону України "Про мисливське господарство та полювання" (в редакції, чинній на момент прийняття облрадою спірного рішення від 23.10.2012) встановлено, що ведення мисливського господарства здійснюється користувачами мисливських угідь, умови ведення якого визначаються у договорі, який укладається між центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового та мисливського господарства, і користувачами мисливських угідь.

Згідно зі статтею 22 вказаного Закону (в редакції, чинній на момент прийняття облрадою спірного рішення від 23.10.2012), мисливські угіддя для ведення мисливського господарства надаються у користування Верховною Радою Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими радами за поданням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового та мисливського господарства, погодженим з Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями, а також власниками або користувачами земельних ділянок. Мисливські угіддя надаються у користування на строк не менш як на 15 років.

Переважне право на користування мисливськими угіддями мають: власники та постійні користувачі земельних ділянок; користувачі мисливських угідь, які продовжують строк користування цими угіддями.

Статтею 23 Закону України "Про мисливське господарство та полювання" (в редакції, чинній на момент прийняття облрадою спірного рішення від 23.10.2012) передбачено, що право користування мисливськими угіддями припиняється у разі, зокрема, закінчення строку користування.

Отже, норми Закону України "Про мисливське господарство та полювання" (в редакції, чинній на момент прийняття облрадою спірного рішення від 23.10.2012) не передбачали автоматичного продовження договору на користування мисливськими угіддями , як не містить таких умов і укладений між Львівським обласним управлінням лісового та мисливського господарства та Стрийським міжрайонним ТМіР "Лісівник" договір про умови ведення мисливського господарства від 05.03.1997, а отже, з моменту закінчення терміну користування відповідачем -3 мисливськими угіддями, тобто з 11.02.2012, визначеного на підставі відповідного рішення та договору, внесення рішенням Львівської облради від 23.10.2012 змін щодо терміну користування мисливськими угіддями, є порушенням норм статті 22, 23 Закону України " Про мисливське господарство та полювання ", оскільки з 11.02.2012 у позивача припинилось право користування мисливськими угіддями у зв'язку з закінченням строку користування, а тому він не міг бути продовженим через 8 місяців після спливу строку користування мисливськими угіддями.

Суд апеляційної інстанції наголошує на тому, що після припинення у особи права користування мисливськими угіддями внаслідок закінчення строку користування ними, особа, яка користувалась угіддями має переважне право на отримання відповідних угідь у користування, проте, реалізація такого права повинна відбуватись згідно встановленої законом процедури щодо отримання мисливських угідь у користування з оформленням усіх обумовлених законом документів.

В свою чергу, прийняття уповноваженим органом рішення про продовження строку користування угіддями має відбуватись до спливу такого строку.

З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції зазначає, що дійсно, наявність рішення Львівської обласної ради від 18.12.2007 р. № 438 "Про внесення змін до рішень обласної ради "Про надання у користування мисливських угідь у Львівській області", згідно якого припинено право користування, зокрема, ДП "Мисливське господарство "Стрий" наданими йому мисливськими угіддями та виключено їх з переліку рішення обласної ради, - є суттєвою обставиною під час вирішення спору, проте, не єдиною і не вирішальною, яка має враховуватися під час дослідження судом факту наявності або відсутності нововиявлених обставин, адже такі факти мають враховуватися під час оцінки в сукупності усіх обставин справи.

В свою чергу, рішення Львівської обласної ради від 18.12.2007 р. № 438 "Про внесення змін до рішень обласної ради "Про надання у користування мисливських угідь у Львівській області", згідно якого припинено право користування, зокрема, ДП "Мисливське господарство "Стрий" наданими йому мисливськими угіддями та виключено їх з переліку рішення обласної ради, жодним чином не спростовує обставину закінчення строку користування мисливськими угіддями станом на момент прийняття Львівською обласною радою № 616 від 23.10.2012 "Про уточнення терміну користування мисливськими угіддями (Стрийське міжрайонне ТМіР "Лісівник") і відсутності будь-яких рішень уповноваженого органу про продовження відповідачу-3 строку користування мисливськими угіддями як до закінчення встановленого договором строку користування (тобто до 11.02.2012), а також після спливу такого строку шляхом прийняття нового рішення після проходження визначеної законом процедури отримання мисливських угідь у користування.

Таким чином, рішення Львівської обласної ради від 18.12.2007 р. № 438 "Про внесення змін до рішень обласної ради "Про надання у користування мисливських угідь у Львівській області", згідно якого припинено право користування, зокрема, ДП "Мисливське господарство "Стрий" наданими йому мисливськими угіддями та виключено їх з переліку рішення обласної ради - не є нововиявленою обставиною, яка в установленому порядку спростовує висновки, покладені в основу рішення Господарського суду міста Києва від 19.09.2013 по справі № 910/11729/13, а тому і не може бути підставою для скасування наведеного рішення за нововиявленими обставинами.

Крім того, суд апеляційної інстанції зазначає, що вказівками Вищого господарського суду України, викладені у постанові від 24.03.2015, якою справу направлено до Господарського суду м. Києва на новий розгляд заяви про перегляд рішення місцевого господарського суду за нововиявленими обставинами, і які є обов'язковими в силу приписів статті 111-12 Господарського процесуального кодексу України, наголошено, що суди першої та апеляційної інстанції, здійснюючи перегляд судового рішення у даній справі за нововиявленими обставинами та, зокрема, визнаючи незаконним і скасовуючи рішення Львівської обласної ради № 616 від 23.10.2012 "Про уточнення терміну користування мисливськими угіддями (Стрийське міжрайонне ТМіР "Лісівник")", вказаних положень також не врахували, залишивши поза увагою правову позицію Верховного Суду України, викладену у постанові від 11.11.2014 у справі № 21-405а14.

Так, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду зазначає, що у постанові Верховного Суду України від 11.11.2014 у справі № 21-405а14 міститься правова позиція, яка полягає у тому, що у разі прийняття органом місцевого самоврядування (як суб'єктом владних повноважень) ненормативного акта, що застосовується одноразово, який після реалізації вичерпує свою дію фактом його виконання і з прийняттям якого виникають правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів (зокрема, рішення про передачу земельних ділянок у власність, укладання договору оренди), позов, предметом якого є спірне рішення органу місцевого самоврядування, не повинен розглядатися, оскільки обраний позивачем спосіб захисту порушених прав не забезпечує їх реального захисту.

В свою чергу, прокурором у позові судом заявлено вимоги як про скасування рішення Львівської обласної ради № 616 від 23.10.2012 "Про уточнення терміну користування мисливськими угіддями (Стрийське міжрайонне ТМіР "Лісівник")", так і вимогу про визнання недійсним додатку до договору про умови ведення мисливського господарства, укладений між Львівським обласним управлінням лісового та мисливського господарства та Стрийським міжрайонним товариством мисливців і рибалок "Лісівник", в частині додатку № 1 від 05.11.2012 р. до договору № 38 від 19.11.2010, а тому, суд апеляційної інстанції наголошує на тому, що заявлені прокурором вимоги у своїй сукупності забезпечують реальний захист прав держави, тобто обраний прокурором спосіб захисту є ефективним.

У рішенні Конституційного суду України №18-рп/2004 від 01.12.2004 р. (справа про охоронюваний законом інтерес) визначено поняття "охоронюваний законом інтерес", що вживається в ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України та інших законах України у логічно-смисловому зв'язку з поняттям "права", яке треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об'єктивного і прямо не опосередкований у суб'єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Таким чином, вирішуючи спір, суд повинен надати об'єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. За положеннями ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Законодавець у ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України установив, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в ч. 2 цієї статті визначив способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом.

Цивільне законодавство не містить визначення поняття способів захисту цивільних прав та інтересів. За їх призначенням вони можуть вважатися визначеним законом механізмом матеріально-правових засобів здійснення охорони цивільних прав та інтересів, що приводиться в дію за рішенням суду у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Особа здійснює свої права вільно на власний розсуд (ст. 12 Цивільного кодексу України).

До прав, які підлягають цивільно-правовому захисту, відносяться всі майнові й особисті немайнові права, які належать суб'єктам цивільного права.

Особа, законний інтерес або право якої порушено, може скористатися способом захисту, який прямо передбачений нормою матеріального права або може скористатися можливістю вибору між декількома способами захисту, якщо це не заборонено законом. Якщо ж спеціальні норми не встановлюють конкретних заходів, то особа має право обрати спосіб із числа передбачених ст. 16 Цивільного кодексу України з урахуванням специфіки порушеного права й характеру правопорушення.

Абзацом 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, визначено способи захисту порушеного права. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. (абз. 2 ч. 2 ст. 16 ЦК України).

До інших способів судового захисту цивільних прав чи інтересів можна віднести способи, які не охоплюються переліком їх у ст. 16 ЦК України, що визначені окремими законами та договорами або застосування яких випливає із загальних положень про судовий захист.

Колегія суддів Київського апеляційного господарського суду наголошує і на тому, що надаючи правову оцінку належності обраного зацікавленою особою способу захисту, суду належить зважати й на його ефективність з точки зору ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідна правова позиція наведена в постанові Верховного Суду України від 14.03.2007 у справі №21-8во07.

Так, у п. 145 рішення від 15.11.1996 року у справі "Чахал проти Об'єднаного Королівства" (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Таким чином, суть цієї статті зводиться до вимоги надати людині такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов'язань. Крім того, Суд указав на те, що за деяких обставин вимоги ст. 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.

Стаття 13 вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності "небезпідставної заяви" за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов'язань за ст. 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути "ефективним" як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 5 квітня 2005 року (заява N 38722/02)).

З урахуванням наведеного вище, суд апеляційної інстанції зазначає, що ефективний засіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування, а тому, обраний прокурором спосіб захисту права держави шляхом заявлення вимог про скасування рішення Львівської обласної ради № 616 від 23.10.2012 "Про уточнення терміну користування мисливськими угіддями (Стрийське міжрайонне ТМіР "Лісівник")", та про визнання недійсним додатку до договору про умови ведення мисливського господарства, укладений між Львівським обласним управлінням лісового та мисливського господарства та Стрийським міжрайонним товариством мисливців і рибалок "Лісівник", в частині додатку № 1 від 05.11.2012 р. до договору № 38 від 19.11.2010, - відповідає ефективному засобу захисту.

За наведених вище обставин, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків господарського суду першої інстанції, а тому відсутні підстави для скасування ухвали місцевого господарського суду від 30.07.2015.

Відповідно до ст. 104 Господарського процесуального кодексу України, підставами для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є:

1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи;

4) порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

За приписами статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Колегія суддів вважає, що господарський суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, належним чином дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законну та обґрунтовану ухвалу у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, а тому, оскаржувана ухвала підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Згідно статті 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати за подачу апеляційної скарги покладаються судом на апелянта.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 102, п. 1 ч. 1 ст. 103, ст. 105, 106, 112, 114 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Стрийського міжрайонного товариства мисливців і рибалок "Лісівник" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 30.07.2015 в справі № 910/11729/13 - залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 30.07.2015 в справі № 910/11729/13 про відмову у задоволенні заяви Стрийського міжрайонного товариства мисливців і рибалок " Лісівник " про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду міста Києва від 19.09.2013 по справі № 910/11729/13- залишити без змін.

3. Матеріали справи № 910/11729/13 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова апеляційного господарського суду набирає законної сили з дня її прийняття. Постанову апеляційного господарського суду може бути оскаржено до Вищого господарського суду України у порядку, передбаченому ст. 109 ГПК України.

Головуючий суддя С.Р. Станік

Судді С.А. Гончаров

Р.В. Федорчук