ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.11.2015 Справа № 912/2743/15

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя: Парусніков Ю.Б. (доповідач),

судді: Верхогляд Т.А., Вечірко І.О.

при секретарі судового засідання: Погорєловій Ю.А.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність б/н від 10.06.2015;

від відповідача: не зявився;

від третьої особи: не зявився

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 міської ради на рішення господарського суду Кіровоградської області від 04.08.2015 по справі № 912/2743/15 (суддя Поліщук Г.Б.)

за позовом Бобринецького районного споживчого товариства, м. Бобринець Кіровоградської області

до відповідача: ОСОБА_2 міської ради, м. Бобринець, Кіровоградської області

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Колективного підприємства «Ринок» Бобринецького районного споживчого товариства, м. Бобринець, Кіровоградської області

про визнання недійсним рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Кіровоградської області від 04.08.2015 по даній справі позов задоволено. Визнано недійсним рішення ОСОБА_2 міської ради № 643 від 11.01.2002 про припинення права постійного користування земельною ділянкою Бобринецького районного споживчого товариства та рішення ОСОБА_2 міської ради № 644 від 11.01.2002 про надання КП «Ринок» Бобринецького районного споживчого товариства у постійне користування земельну ділянку для розміщення колгоспного ринку.

Стягнуто з ОСОБА_2 міської ради на користь Бобринецького районного споживчого товариства 1218,00 грн. судового збору.

Рішення місцевого господарського суду мотивоване прийняттям ОСОБА_2 міською радою рішень № 643 про припинення права постійного користування земельною ділянкою Бобринецького районного споживчого товариства та № 644 про надання КП «Ринок» Бобринецького районного споживчого товариства у постійне користування земельну ділянку для розміщення колгоспного ринку з порушенням п. 21 ст. 43 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні». Наявність оспорюваних рішень ОСОБА_2 міської ради в документальній формі перешкоджає позивачеві у здійсненні ним права постійного користування земельною ділянкою на підставі державного акта ІІ-КР № 000300 від 05.06.1997. Відновлення права позивача на подальше здійснення землекористування можливе лише шляхом визнання недійсними вказаних рішень.

Не погодившись з рішенням суду відповідач звернувся до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою.

Апеляційна скарга мотивована прийняттям рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт акцентує увагу колегії суддів на тому, що посилання місцевого господарського суду на ухвалу Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 26.11.2014 по кримінальній справі № 383/1340/14-к, як на підставу позовних вимог, не ґрунтується на вимогах ч. 4 ст. 35 ГПК України.

Крім того, апелянт з посиланням на ст. 267 ЦК України зазначає про сплив позовної давності для звернення позивачем з позовом до господарського суду, що є підставою для відмови у задоволенні позову.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 18.08.2015 апеляційну скаргу прийнято до розгляду у судовому засіданні на 01.10.2015 у складі колегії суддів: головуючої судді Пархоменко Н.В., суддів: Коваль Л.А., Чередко А.Є.

25.09.2015 представник відповідача надав відзив на апеляційну скаргу, згідно якого просив рішення господарського суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Розпорядженням в. о. керівника апарату суду від 06.10.2015 № 218/15 у звязку з лікарняним судді-доповідача ОСОБА_3, справу передано для повторного автоматизованого розподілу, за результатами якого головуючим суддею-доповідачем визначено ОСОБА_4

12.10.2015 ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу прийнято до свого провадження колегією суддів у складі: головуючого судді Паруснікова Ю.Б., суддів: Білецької Л.М., Верхогляд Т.А. і призначено до розгляду в судовому засіданні на 03.11.2015 о 10:15 год.

У звязку з відпусткою судді Білецької Л.М. члена постійно діючої колегії суддів, розгляд справи здійснено у складі колегії суддів: головуючого судді - Паруснікова Ю.Б., суддів: Верхогляд Т.А., Вечірко І.О. (Розпорядження голови суду від 03.11.2015 № 1071).

03.11.2015 у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Відповідно до ч. 2 ст. 101 ГПК України, апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги та перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Судова колегія, розглянувши наявні матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставинам справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування норм матеріального та процесуального права вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено місцевим господарським судом на підставі рішення ОСОБА_2 міської Ради народних депутатів № 168 від 29.05.1997 Бобринецькому районному споживчому товариству передано на праві постійного користування земельну ділянку під розміщення колгоспного ринку, загальною площею 12298 кв.м., про що видано Державний акт на право постійного користування землею ІІ-КР № 000300, який зареєстровано в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 86 (а. с. 33-35).

Відповідно до свідоцтва про право власності від 02.03.2006 № 11 виданого на підставі рішення ОСОБА_2 міської ради від 28.02.2006 № 59, цілісний комплекс будівель за адресою: м. Бобринець, вул. Базарна площа № 11 дійсно належить Бобринецькому районному споживчому товариству на праві приватної власності (а. с. 36).

Крім того, судом першої інстанції встановлено, що згідно Рішення девятнадцятої сесії ОСОБА_2 міської ради двадцять третього скликання від 11.01.2002 № 643 вирішено:

1. Припинити право постійного користування земельною ділянкою Бобринецькому районному споживчому товариству, розміром 12298 м. кв., наданого для розміщення колгоспного ринку.

2. Земельну ділянку перевести в землі запасу міської ради.

3. Землевпорядній службі міської ради внести відповідні зміни в земельно-кадастровій документації.

Рішенням дев'ятнадцятої сесії міської ради двадцять третього скликання від 11.01.2002 № 644 вирішено:

1. Надати земельну ділянку розміром 12298 м.кв. колективному підприємству «Ринок» для розміщення колгоспного ринку.

2 Дозволити Кіровоградському філіалу інституту землеустрою підготувати проект відведення земельної ділянки, зазначеній в п. 1 цього рішення.

3. Розмір ділянки прийняти по матеріалах архітектурно-планувального завдання.

На думку позивача, вказані рішення є незаконними та підлягають визнанню недійсними, оскільки ОСОБА_2 РСТ від права постійного користування земельною ділянкою не відмовлялося, рішення про припинення права користування земельною ділянкою ОСОБА_2 міською радою не приймалося, що підтверджується протоколом девятнадцятої сесії ОСОБА_2 міської ради двадцять третього скликання від 11.01.2002 та ухвалою Бобринецького районного суду від 26.11.2014 по справі № 383/1340/14-к.

Вказані обставини також досліджувалися під час перегляду в апеляційному порядку рішення господарського суду Кіровоградської області від 15.05.2015 та підтверджуються постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 12.10.2015 по справі № 912/372/15-г (а. с. 92-99).

Відповідач в апеляційній скарзі проти позовних вимог позивача заперечує, вважає, що посилання позивача на ухвалу Бобринецького районного суду від 26.11.2014 по справі № 383/1340/14-к, як на підставу позовних вимог, не ґрунтується на вимогах ч. 4 ст. 35 ГПК України, що саме і є причиною виникнення даного спору.

Згідно статті 13 Конституції України, земля є обєктом права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Відповідно до ст. ст. 142-145 Конституції України, до матеріальної основи органів місцевого самоврядування належить, зокрема, земля, управління якою здійснюють територіальні громади через органи місцевого самоврядування в межах їх повноважень шляхом прийняття рішень.

У відповідності до п. 34 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин розглядається виключно на пленарних засіданнях, зокрема міської ради.

З протоколу девятнадцятої сесії ОСОБА_2 міської ради двадцять третього скликання від 11.01.2002 вбачається, що питання припинення права постійного користування земельною ділянкою Бобринецького РСТ, як і питання надання у постійне користування земельної ділянки для розміщення колгоспного ринку до порядку денного сесії не вносились та, відповідно, не були предметом обговорення і розгляду ( а. с. 40-48 ).

Вказана обставина встановлена ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 26.11.2014 по справі № 383/1340/14-к та постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 12.10.2015 по справі № 912/372/15-г (а. с. 49-50, 92-99).

За приписами ч. 3 ст. 35 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Під час розгляду справи як в першій інстанції так і підчас перегляду рішення в апеляційному порядку, відповідачем не надано жодного доказу, який би свідчив про дотримання ним встановленого порядку прийняття оспорюваних рішень.

Оскільки протоколом девятнадцятої сесії ОСОБА_2 міської ради двадцять третього скликання від 11.01.2002, судовими рішеннями по кримінальній та господарській справах підтверджується факт не внесення до порядку денного сесії питання повязаного з припиненням права постійного користування земельною ділянкою Бобринецькому РСТ та надання земельної ділянки розміром 12298 м2 КП «Ринок» для розміщення колгоспного ринку, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду відносно того, що рішення від 11.01.2002 № № 643 та 644 ОСОБА_2 міською радою з даного приводу прийняті з порушенням п. 21 ст. 43 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», а тому їх слід визнати недійсними.

Посилання апелянта на те, що факти встановлені ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 26.11.2014 по справі № 383/1340/14-к не можуть бути преюдиціальними при розгляді даної справи колегією суддів відхиляються, оскільки вказана ухвала оцінюється колегією суддів як письмовий доказ на рівні з іншими доказами у відповідності до статей 32, 34, 43 ГПК України.

Доводи апелянта, який посилаючись на ст. 267 ЦК України зазначає про сплив позовної давності для звернення позивачем з позовом до господарського суду, що є підставою для відмови у задоволенні позову, колегією суддів відхиляються, з огляду на наступне.

Оскільки стаття 267 ЦК України є нормою матеріального права суд апеляційної інстанції не вправі розглядати заяву про застосування строків позовної давності.

За змістом ч. ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Встановлено, що відповідач ОСОБА_2 міська рада до винесення рішення у справі судом першої інстанції заяви до суду про застосування позовної давності не подавала. Така заява була подана до апеляційного суду.

У суді апеляційної інстанції заявити про сплив позовної давності може сторона у спорі, яка доведе неможливість подання відповідної заяви в суді першої інстанції, зокрема у разі, якщо відповідну сторону не було належним чином повідомлено про час і місце розгляду справи місцевим господарським судом (п. 2.1. Постанови пленуму ВГСУ від 29 травня 2013 року).

Нові матеріально-правові вимоги, які не були предметом розгляду в суді першої інстанції, не приймаються та не розглядаються судом апеляційної інстанції.

З матеріалів справи вбачається факт належного повідомлення відповідача судом першої інстанції про дату, час та місце розгляду справи до винесення рішення (а. с. 51). Тобто належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідач не скористався своїм правом заявити про сплив строку позовної давності в суді першої інстанції.

Таким чином, заява апелянта про застосування строків позовної давності по даній справі не може бути прийнятою до розгляду колегією суддів, а тому у її задоволенні слід відмовити.

На підставі вищевикладеного, у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а рішення господарського суду слід залишити без змін.

Відповідно до вимог ст. 49 ГПК України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 101, 103, 105 ГПК України, Дніпропетровський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 міської ради - залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Кіровоградської області від 04.08.2015 по справі № 912/2743/15 залишити без змін.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови виготовлено 09.11.2015

Головуючий Ю.Б. Парусніков

Судді: Т.А. Верхогляд

ОСОБА_5