РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.11.2015Справа №910/25467/15

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Науково - технічне підприємство "Бурова техніка"
до Компанії "ЮСЕІС СА" через "Представництво "ЮСЕІС СА"
простягнення 504 475,03 грн.
суддя Пукшин Л.Г.

Представники:

від позивача Легких К.В. - представник за довіреністю № 181/1 від 19.10.2015;
від відповідачане з'явились
В судовому засіданні 11.11.15, в порядку ст. 85 ГПК України, було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передані позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково - технічне підприємство "Бурова техніка" до Компанії "ЮСЕІС СА" через "Представництво "ЮСЕІС СА" про стягнення 504 475,03 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 28.08.2013 між сторонами було укладено договір підряду № 01-28/08, на підставі якого відповідач згідно актів здачі-приймання наданих послуг № 2 від 31.10.2013 та № 3 від 27.11.2013 заборгував позивачу 873 194,58 грн. За доводами позивача, після підписання сторонами протоколу № 1 від 31.07.2014 про проведення зарахування зустрічних однорідних вимог, в межах часткового погашення заборгованості відповідача за договором, було зараховано 633384,00 грн. Таким чином, позивач просить стягнути з відповідача непогашену суму заборгованості у розмірі 239 810,58 грн., інфляційні втрати у розмірі 237 823,59 грн. та 3 % річних у розмірі 26 840,87 грн.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 29.09.2015 порушено провадження у справі № 910/25467/15 за вказаною позовною заявою та призначено розгляд справи в судовому засіданні 28.10.2015.

23.10.15 через загальний відділ діловодства суду позивач надав документи на викоання вимог ухвали суду від 29.09.15.

У судове засідання, призначене на 28.10.2015, з'явився представник позивача, який на виконання вимог ухвали про порушення провадження у справі надав через канцелярію суду документи, що були долучені до матеріалів справи.

Відповідач в судове засідання явку уповноваженого представника не забезпечив, про поважні причини неявки суд не повідомив, обґрунтованих клопотань щодо своєї неявки не направляв, хоча про дату, час і місце судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення № 570.

Керуючись ст.. 77 ГПК України, у зв'язку з неявкою представника відповідача в судове засідання, суд відклав розгляд справи на 11.11.15.

В судове засідання 11.11.15 з'явився представник позивача, який надав довідку обслуговуючого банку про надходження грошових коштів від відповідача за період з 28.08.13 по 02.11.15 по договору № 01-28/08 від 28.08.13.

Представник позивача надав додаткові пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

З приводу повторної неявки відповідача в судове засідання господарський суд зазначає наступне.

Стаття 22 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що прийняття участі у судовому засіданні є правом сторони. При цьому, норми вказаної статті зобов'язують сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Статтею 77 вказаного Кодексу України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених ст.69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, третіх осіб, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Згідно із п.3.9.2 Постанови №18 від 26.12.2011р. Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

У п.3 Постанови №11 від 17.10.2014р. Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення» розумним, зокрема, вважається строк, що є об'єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків у цивільних справах є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи «Федіна проти України» від 02.09.2010р., «Смірнова проти України» від 08.11.2005р., «Матіка проти Румунії» від 02.11.2006р., «Літоселітіс Проти Греції» від 05.02.2004р.)

Одночасно, застосовуючи відповідно до ч.1 ст.4 Господарського процесуального кодексу України, ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справи ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов'язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі «Смірнова проти України»).

Таким чином, незважаючи на те, що відповідач вдруге не з'явився в судове засідання, справа може бути розглянута за наявними у ній документами у відповідності до вимог ст.75 Господарського процесуального кодексу України, а неявка вказаного учасника судового спору не перешкоджає вирішенню справи по суті.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив.

28 серпня 2013 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Науково-технічне підприємство «Бурова техніка» (далі - підрядник, позивач) та Компанією "ЮСЕІС СА", що зареєстрована згідно законодавства Швейцарської Конфедерації за адресою 1201, м. Женева, вул. Мон-Блан, 3, яка діє в Україні через "Представництво "ЮСЕІС СА" (далі - відповідач, замовник) укладено Договір підряду № 01-28/08 (далі - договір), відповідно до умов якого замовник доручає, а підрядник зобов'язується власними силами надати виробничо-технологічні послуги при бурінні свердловини № 9-А Білоусівського нафто газоконденсатного родовища Білоусівсько-Чорнухінської ліцензійної площі з використанням власних матеріалів. Замовник зобов'язується прийняти та оплатити надані послуги в розмірі та на умовах даного договору.

Відповідно до п.2.1 договору вартість (попередня) послуг за цим договором визначається згідно розцінок, вказаних в Додатку № 1, який є невід'ємною частиною цього договору, та фактичного об'єму наданих послуг.

Пунктом 2.3 договору встановлено, що кінцева вартість послуг визначається в залежності від фактичного об'єму наданих персоналом послуг (перебування на свердловині), фактичної кількості використаних хім. реагентів та матеріалів та плати за використання (надання послуг) польової лабораторії.

Розрахунки по даному Договору здійснюються Замовником в наступному порядку:

- оплата хім. реагентів, наявність яких забезпечує Підрядник здійснюється Замовником шляхом попередньої оплати необхідних хім. реагентів, необхідність яких узгоджена Сторонами, протягом 10 календарних днів з моменту отримання рахунку від Підрядника;

оплата вартості наданих Підрядником послуг, що передбачені цим Договором, здійснюється Замовником протягом 10 банківських днів з моменту підписання Сторонами Акту здачі-приймання виконаних послуг (п. 3.1 договору).

Відповідно до п. 4.8 договору приймання-передача виконаних за даним договором послуг здійснюється за актом здачі-приймання наданих послуг. Після закінчення кожного календарного місяця підрядник протягом 5 календарних днів надає замовнику акт здачі-приймання наданих протягом місяця виробничо-технологічних послуг. Замовник протягом 5 робочих днів з моменту отримання акту здачі-приймання наданих послуг, повинен підряднику підписаний акт або мотивовану відмову від приймання наданих послуг. Підтвердженням фактичного прийняття замовником наданих підрядником послуг як таких, що надані належним чином, є підписаний уповноваженими представниками сторін Акт здачі-приймання наданих послуг.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання договору підряду № 01-28/08 в жовтні 2013 року позивач надав, а відповідач прийняв послуги на загальну суму 1 120728,42 грн., що підтверджується Актом № 2 здачі-приймання наданих послуг від 31.10.13. В листопаді 2013 року позивач надав, а відповідач прийняв послуги на загальну суму 595589,22 грн, що підтверджується Актом № 3 здачі-приймання наданих послуг від 27.11.13. Крім того, в акті № 3 зазначено, що станом на 27.11.13 отримано оплату 906141,52 грн., заборгованість замовника складає 1 373 194,58 грн.

Відповідачем було здійснено часткове погашення зазначеної в акті № 3 заборгованості, зокрема, 25.12.13 було сплачено 300 000,00 грн. та 30.12.13 сплачено 200000,00 грн., таким чином загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем складала 873 194,58 грн.

Крім того, відповідно до Протоколу № 1 про проведення зарахування зустрічної однорідної вимоги від 31.07.14 сторони дійшли згоди на підставі ст.. 203 ГК України провести зарахування зустрічних вимог на суму 633 384,00 грн., після чого заборгованість відповідача перед позивачем за договором підряду № 01-28/08 складала 239 810,58 грн.

Як зазначає позивач, вказана заборгованість в розмірі 239 810,58 грн. станом на момент вирішення спору відповідачем так і не була сплачена, у зв'язку з чим позивач був змушений звернутись до суду за захистом своїх прав.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Згідно з ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ч. 1 ст. 173 ГК України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до частин 1, 2 статті 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

За змістом статті 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно вимог ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

На підтвердження виконання позивачем передбачених договором підрядних робіт (послуг) останній надав суду підписані уповноваженими представниками сторін та скріплені їх печатками Акти здачі-приймання наданих послуг № 2 від 31.10.13 та № 3 від 27.11.13.

За приписами частини першої статті 853 ЦК України замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові.

Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Відповідно до частини четвертої статті 882 ЦК України передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною.

З урахуванням норм ст.. 530 ЦК України та п. 3.1 договору підряду, строк виконання замовником грошових зобов'язань щодо оплати наданих послуг (виконаних робіт) станом на момент вирішення спору настав. Розмір заборгованості відповідача, серед іншого, підтверджується Протоколом № 1 про проведення зарахування зустрічної однорідної вимоги від 31.07.2014р.

Зважаючи на встановлені обставини справи та вимоги правових норм викладених вище, а також на те, що відповідач в установленому порядку обставини, які повідомлені позивачем, не спростував, розміру позовних вимог не оспорив, господарський суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення 239 810,58 грн. основного боргу, нормативно та документально доведені, а тому підлягають задоволенню.

Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь 26840,87 грн. - 3% річних та 237 823,59 грн. інфляційних втрат.

Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно зі ст.ст. 610, 611 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до пунктів 3.1. та 3.2. Постанови Пленуму Вищого Господарського Суду України від 17 грудня 2013 року №14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань", інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання. Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Згідно з п. 4.1. Постанови Пленуму Вищого Господарського Суду України від 17 грудня 2013 року № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань", сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Позивачем здійснено інфляційні нарахування за період з 31.12.13 по 30.07.14 на заборгованість в сумі 277605,36 грн. (заборгованість за Актом здачі-приймання наданих послуг № 2 від 31.10.13 до моменту проведення заліку зустрічних вимог), за період з 11.12.13 по 30.07.14 на заборгованість в сумі 595 589,22 грн. (заборгованість за Актом здачі-приймання наданих послуг № 3 від 27.11.13 до моменту проведення заліку зустрічних вимог), за період з 01.08.14 по 31.08.15 на заборгованість в сумі 239810,58 грн. Нарахування 3 % річних здійснено за період з 13.11.13 по 24.12.13 на суму заборгованості 777 605,36 грн., з 26.12.13 по 29.12.13 на суму 477 605,36 грн. (враховано оплату 300 000,00 грн. від 25.12.13), з 31.12.13 по 30.07.14 на суму 277605,36 грн. (враховано оплату 200 000,00 грн. від 30.12.13), з 11.12.13 по 30.07.14 на суму 595589,22 грн., з 01.08.14 по 31.08.15 на суму 239 810,58 грн. (заборгованість після проведення заліку зустрічних вимог).

Суд погоджується з розрахунком 3 % річних та інфляційних втрат, що надані позивачем в додатках до позовної заяви, таким чином, оскільки відповідачем не подано доказів своєчасної сплати заборгованості, то позовні вимоги про стягнення інфляційних втрат в розмірі 237 823,59 грн. та трьох процентів річних у розмірі 26840,87 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 49 ГПК України судові витрати покладаються судом на відповідача.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. 32, 33, 49, 75, 82 - 85 ГПК України, господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Компанії "ЮСЕІС СА" (USEIS SA) (Швейцарія, 1201, м. Женева, вул. Мон-Блан, 3), яка діє в Україні через "Представництво "ЮСЕІС СА" (04053, м. Київ, Кудрявський узвіз, 7, офіс 920, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-технічне підприємство «Бурова техніка» (01133 м. Київ, бульв. Лесі Українки, будинок 34, ідентифікаційний код 31174865) 239 810 (двісті тридцять дев'ять тисяч вісімсот десять) грн. 58 коп. - основного боргу, 26 840 (двадцять шість тисяч вісімсот сорок) грн. 87 коп. - 3% річних, 237 823 (двісті тридцять сім тисяч вісімсот двадцять три) грн. 59 коп. - інфляційних втрат та 7 567 (сім тисяч п'ятсот шістдесят сім) грн. 13 коп. - судового збору.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 12.11.2015 р.

Суддя Л.Г. Пукшин