ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"09" листопада 2015 р.Справа № 916/2911/15

За позовом: Публічного акціонерного товариства „Одесагаз;

до відповідача: Хлібодарського виробничого управління житлово-комунального господарства

про стягнення 1 367 594,53 грн.

Суддя Щавинська Ю.М.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1 довіреність № 21/17 від 05.01.2015р.;

від відповідача: ОСОБА_2 - довіреність від 12.01.2015р.

У судовому засіданні було оголошено перерву відповідно до ст.77 ГПК України.

СУТЬ СПОРУ: Публічне акціонерне товариство „Одесагаз звернулося до господарського суду Одеської області з позовною заявою до Хлібодарського виробничого управління житлово-комунального господарства, в якій, згідно уточнень до позовної заяви (а.с.112-115), просить стягнути з останнього суму основної заборгованості у розмірі 705 739,58 грн.; 3 % річних у сумі 13 463,39 грн., пеню у сумі 247 831,42 грн., інфляційні нарахування у розмірі 400 560,14 грн., а також витрати по сплаті судового збору.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору на постачання за регульованим тарифом та розподіл природного газу для субєктів господарювання, що надають послуги населенню з опалення та гарячого водопостачання № 009161-ТН від 31.01.2014р., договору на постачання за регульованим тарифом та розподіл природного газу для субєктів господарювання, що надають послуги бюджетним установам та організаціям з опалення та гарячого водопостачання № 009161-ТБ від 31.01.2014р. та договору на постачання за регульованим тарифом та розподіл природного газу для промислових споживачів та інших субєктів господарювання № 009161-ПР від 31.01.2014р. в частині оплати поставленого газу, в результаті чого у останнього виникла заборгованість у вищевказаному розмірі, на яку було нараховано пеню, 3 % річних та інфляцію.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 17.07.2015р. (суддя Мостепаненко Ю.І.) порушено провадження по справі із призначенням розгляду в засіданні суду 05.08.2015р.

Ухвалою суду від 05.08.2015 року розгляд справи було відкладено на 26.08.2015 року.

Судове засідання 26.08.2015р., з огляду на перебуванні судді Мостепаненко Ю.І. на лікарняному, не відбулось.

Розпорядженням керівника апарату суду від 02.09.2015р., приймаючи до уваги перебування судді Мостепаненко Ю.І. на лікарняному з 10.08.2015 року, призначено повторний автоматичний розподіл справи № 916/2911/15, за результатами якого дану справу розподілено судді господарського суду Одеської області Щавинській Ю.М.

Ухвалою суду від 03.09.2015р. суддею Щавинською Ю.М. вказану справу було прийнято до свого провадження із призначенням розгляду в засіданні суду 23.09.2015р.

У судовому засіданні 23.09.2015р. представник відповідача надав суду відзив на позов (а.с.92-93), згідно якого останній, не заперечуючи проти суми заборгованості, просить суд зменшити суму пені, яка заявлена до стягнення, оскільки своєчасне виконання відповідачем своїх зобовязань залежить від оплати мешканцями смт.Хлібодарське послуг з централізованого опалення, масова несплата яких є великою проблемою для Хлібодарського виробничого управління житлово-комунального господарства.

У вказаному відзиві відповідач, з огляду на значний розмір заборгованості, що заявлений до стягнення, та відсутність можливості сплатити її в короткий термін, просить суд розстрочити виконання судового рішення на 10 місяців.

Ухвалою суду від 23.09.2015р. у звязку із нез'явленням в судове засідання представника позивача, від якого не надходило клопотання про розгляд справи за його відсутності, неподанням витребуваних ухвалою суду доказів, а також необхідністю витребування нових доказів, розгляд справи було відкладено на 19.10.2015р.

Ухвалою суду від 19.10.2015р. строк розгляду справи за клопотанням представника відповідача було продовжено на пятнадцять днів, а у судовому засіданні оголошено перерву до 09.11.2015р.

У засіданні суду 09.11.2015р. представник позивача під час розгляду справи по суті підтримав в повному обсязі уточнені позовні вимоги, наполягав на їх задоволенні.

Представник відповідача визнав в повному обсязі суму основного боргу, контррозрахунку 3 % річних, пені та інфляції суду не надав, зауваживши, що ним були перевірені розрахунки, здійснені позивачем, з якими він арифметично та методологічно повністю погоджується.

Водночас, з огляду на значну суму заборгованості, просив суд зменшити розмір пені та надати розстрочку виконання судового рішення терміном на 10 місяців з метою охоплення опалювального періоду, який розпочався з 01.11.2015р., та з урахуванням надання в подальшому державної дотації на різницю тарифів.

Представник позивача заперечував проти надання розстрочки виконання судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши наявні у справі докази у сукупності та давши їм відповідну правову оцінку, суд дійшов наступних висновків:

Відповідно до ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Як встановлено судом, правовідносини між Публічним акціонерним товариством „Одесагаз та Хлібодарським виробничим управлінням житлово-комунального господарства виникли з договору на постачання за регульованим тарифом та розподіл природного газу для субєктів господарювання, що надають послуги населенню з опалення та гарячого водопостачання № 009161-ТН від 31.01.2014р., договору на постачання за регульованим тарифом та розподіл природного газу для субєктів господарювання, що надають послуги бюджетним установам та організаціям з опалення та гарячого водопостачання № 009161-ТБ від 31.01.2014р. та договору на постачання за регульованим тарифом та розподіл природного газу для промислових споживачів та інших субєктів господарювання № 009161-ПР від 31.01.2014р.

Відповідно до ст. 35 ГПК України обставини, які визнаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, можуть не доказуватися перед судом, якщо в суду не виникає сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання.

З огляду на те, що відповідачем у засіданні суду 09.11.2015р. визнавалися обставини щодо заборгованості, яка виникла в силу вищевказаних договорів, а заявлена сума без урахування проведеної в подальшому сплати була узгоджена сторонами у двосторонньому акті звірки (а.с.94), вказані обставини є звільненими від доведення, у звязку із чим вимоги щодо стягнення з Хлібодарського виробничого управління житлово-комунального господарства заборгованості у сумі 705 739,58 грн. є такими, що підлягають задоволенню.

Щодо вимог позивача про стягнення 3% річних та інфляційних нарахувань суд вказує наступне.

Згідно частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд, перевіривши розрахунки 3 % річних та інфляції, вважає їх вірними, у звязку із чим вимоги про стягнення 3 % річних у сумі 13 463,39 грн. та інфляційних втрат у розмірі 400 560,14 грн. є такими, що також підлягають задоволенню.

Оцінюючи вимоги про стягнення пені у сумі 247 831,42 грн. суд вказує таке.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно п.4 ч.1 ст.611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, у вигляді відшкодування збитків та матеріальної шкоди.

Підпунктами 7.2.1 пунктів 7.2 вищевказаних договорів сторони встановили, що у разі порушення Споживачем строків оплати, передбачених розділом V договорів, із Споживача стягується пеня у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

За приписами частини першої статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ч.3 ст.549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 2 ст. 343 Господарського кодексу України прямо вказано на те, що пеня за прострочку платежу встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Крім того, договірні правовідносини між платниками і одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань врегульовано спеціальним законом - Законом України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", згідно з ст. ст. 1, 3 якого розмір пені за прострочку платежу, що встановлюється за згодою сторін, обчислюється від суми простроченого платежу і не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Крім того, згідно із ч.6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Враховуючи вищенаведені норми чинного законодавства, судом, при перевірці розрахунку пені (а.с.74-75) встановлено правильність її нарахування.

При цьому, дослідивши усі обставини справи, суд вважає за необхідне частково врахувати доводи представника Хлібодарського виробничого управління житлово-комунального господарства, зазначені у відзиві на позовну заяву (а.с.92-93), в порядку п. 3 ст. 83 ГПК України про зменшення розміру належної до стягнення суми пені.

Відповідно до ст. 83 ГПК України господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Норми матеріального права, а саме ст. 233 ГК України, яка цілком кореспондується із ч.3 ст. 551 ЦК України встановлює, що суд має право зменшити розмір санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Правовий аналіз названих статей свідчить, що вони не є імперативними та застосовуються за визначених умов на розсуд суду.

Враховуючи економічну ситуацію, яка склалася в державі, з урахуванням того, що прострочення зобовязання виникло внаслідок несплати мешканцями смт.Хлібодарське послуг з централізованого опалення, а також те, що наявність будь-яких збитків, викликаних простроченням відповідача, позивачем не доведена та подібні вимоги позивачем не заявлялися, приймаючи до уваги стягнення з відповідача пені, 3% річних, та інфляційних витрат, суд, керуючись приписами ч. 3 ст. 551 ЦК України, ч.1 ст. 233 ГК України, п. 3 ч.1 ст. 83 ГПК України, вважає за доцільне та правомірне зменшити нараховані позивачем штрафні санкції у вигляді пені до 150 000 грн.

Приймаючи до уваги, що спір виник внаслідок неправильних дій відповідача, а також з урахуванням висновків Вищого господарського суду України, викладених у п. 4.3 Постанови пленуму ВГСУ «Про деякі питання практики застосування розділу VI ГПК України» від 21.02.2013 року № 7 (зі змінами та доповненнями), витрати по сплаті судового збору у розмірі 27 351,89 грн. відповідно до вимог ст.ст.44, 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Крім того, п. 5 ч. 1 ст. 83 ГПК України передбачено право суду, приймаючи рішення, відстрочити або розстрочити виконання рішення.

За змістом п. 7.1.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 №9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" розстрочка означає виконання рішення частками, встановленими господарським судом, з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частки також повинні визначатись господарським судом.

Згідно з п. 7.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 № 9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" підставою для розстрочки можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому, вирішуючи питання про розстрочку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Як вбачається з заяви про розстрочку виконання рішення, що міститься у відзиві на позовну заяву (а.с.92-93), в її обґрунтування відповідач посилається на відсутність фінансової можливості сплатити заявлені до стягнення суми в найкоротший час, тому просить суд розстрочити виконання судового рішення щодо стягнення заборгованості на 10 місяців.

Обґрунтовуючи клопотання щодо надання розстрочки виконання судового рішення саме строк в 10 місяців, представник відповідача в засіданні суду зауважив, що це викликано, зокрема, наміром охопити опалювальний період, який розпочався з 01.11.2015р., а також отриманням державної дотації, що в подальшому надасть можливість виконати рішення суду.

З огляду на викладене, господарський суд вважає, що відповідачем зазначені встановлені законодавством підстави для надання розстрочки виконання рішення господарського суду Одеської області від 09.11.2015 року у справі № 916/2911/15.

При цьому, суд, погоджуючись із позицією відповідача щодо того, що значне отримання надходжень підприємства припадає на опалювальний сезон, вважає, що відповідачем визначено занадто великий період, на який він просить розстрочити виконання рішення, з огляду на що, враховуючи майновий стан обох сторін, доходить висновку про часткове задоволення заяви Хлібодарського виробничого управління житлово-комунального господарства про розстрочку виконання рішення суду від 09.11.2015р. у справі №916/2911/15 шляхом надання вказаному підприємству розстрочки до 28.02.2016р. з наступним графіком погашення заборгованості:

- до 28.11.2015р. 317 440/триста сімнадцять тисяч чотириста сорок/грн. 78 коп.

- до 28.12.2015р. 317 440/триста сімнадцять тисяч чотириста сорок/грн. 78 коп.

- до 28.01.2016р. 317 440/триста сімнадцять тисяч чотириста сорок/грн. 78 коп.

- до 28.02.2016р.- 317 440/триста сімнадцять тисяч чотириста сорок/грн. 77 коп.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Хлібодарського виробничого управління житлово-комунального господарства (67667, Одеська область, Біляївський район, селище міського типу Хлібодарське, вул. Маяцька дорога, буд. 22, ) на користь Публічного акціонерного товариства „Одесагаз (65003, м. Одеса, вул. Одарія, 1, ) основну заборгованість у розмірі 705 739 /сімсот пять тисяч сімсот тридцять девять/ грн. 58 коп.; 3 % річних у сумі 13 463 /тринадцять тисяч чотириста шістдесят три/ грн. 39 коп.; пеню у сумі 150 000/сто пятдесят тисяч/грн. 00 коп.; інфляційні нарахування у розмірі 400 560/чотириста тисяч пятсот шістдесят/ грн.14 коп. та витрати по сплаті судового збору у сумі 27 351/двадцять сім тисяч триста пятдесят одна/грн. 89 коп.

3. В решті позову відмовити.

4. Розстрочити виконання рішення господарського суду Одеської області від 09.11.2015 року по справі № 916/2911/15 наступним чином:

- до 28.11.2015р. 317 440/триста сімнадцять тисяч чотириста сорок/грн. 78 коп.

- до 28.12.2015р. 317 440/триста сімнадцять тисяч чотириста сорок/грн. 78 коп.

- до 28.01.2016р. 317 440/триста сімнадцять тисяч чотириста сорок/грн. 78 коп.

- до 28.02.2016р.- 317 440/триста сімнадцять тисяч чотириста сорок/грн. 77 коп.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 85 ГПК України.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 16 листопада 2015 р.

Суддя Ю.М. Щавинська