РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.11.2015Справа №910/26873/15

За позовомПриватного підприємства «Торговий Дім Поляков»
доТовариства з обмеженою відповідальністю «Р-Кофе»
простягнення 2500 грн. 00 коп.

Суддя Отрош І.М.

Представники сторін:

від позивача: Іванченко І.М. - представник за довіреністю № 313 від 26.08.2015;

від відповідача: Нестеренко О.І. - представник за довіреністю б/н від 02.11.2015;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

15.10.2015 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Приватного підприємства «Торговий Дім Поляков» з вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю «Р-Кофе» про стягнення 3000 грн. 00 коп., з яких 2500 грн. 00 коп. основного боргу та 500 грн. 00 коп. штрафу.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач в порушення норм законодавства України та укладеного між сторонами Договору поставки № 3853 від 22.04.2014 не у повному обсязі здійснив оплату за товар, поставлений позивачем за видатковою накладною № КФ-0053241 від 25.04.2015, у зв'язку з чим у позивача виникла заборгованість у розмірі 2500 грн. 00 коп. Крім того, у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем свого обов'язку з оплати товару, поставленого позивачем, останнім було нараховано та заявлено до стягнення з відповідача штраф у розмірі 500 грн. 00 коп.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.10.2015 порушено провадження у справі № 910/26873/15; розгляд справи призначено на 03.11.2015.

У судовому засіданні 03.11.2015 представник позивача подав заяву про зменшення позовних вимог, в якій просив суд стягнути з відповідача суму основного боргу у розмірі 2000 грн. 00 коп. та штраф у розмірі 500 грн. 00 коп.

Відповідно до частини 4 статті 22 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.

Нормами частини 6 статті 22 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський суд не приймає відмови від позову, зменшення розміру позовних вимог, визнання позову відповідачем, якщо ці дії суперечать законодавству або порушують чиї-небудь права і охоронювані законом інтереси.

Відповідно до положень пункту 3.10 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" від 26.12.2011 року № 18 визначено, що під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві.

З огляду на те, що заява про зменшення розміру позовних вимог підписана представником позивача, який відповідно до Довіреності № 313 від 26.08.2015, не обмежений у праві зменшувати розмір позовних вимог, суд приймає подану позивачем заяву про зменшення позовних вимог як зменшення позовних вимог в частині основного боргу і розглядає вимоги позивача про стягнення з відповідача суми основного боргу у розмірі 2000 грн. 00 коп. та штрафу у розмірі 500 грн., що разом становить 2500 грн. 00 коп.

Представник позивача у судовому засіданні 03.11.2015 надав усні пояснення по справі; позовні вимоги в редакції заяви про зменшення позовних вимог підтримав у повному обсязі.

У судовому засіданні 03.11.2015 представник відповідача подав документи, які суд долучив до матеріалів справи, зокрема, письмове визнання боргу у розмірі 2000 грн. 00 коп.; надав усні пояснення по справі, суму боргу у розмірі 2000 грн. 00 коп. визнав.

У судовому засіданні 03.11.2015 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши надані суду докази, суд

ВСТАНОВИВ:

22.04.2014 між Приватним підприємством «Торговий Дім Поляков» (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Р-Кофе» (покупець) укладено Договір поставки № 3853, відповідно до умов якого постачальник зобов'язується передати у власність покупця продукти харчування та інші товари, а покупець зобов'язується прийняти і оплатити їх на умовах даного Договору відповідно до виписаних накладних.

Відповідно до п. 1.2 Договору поставки № 3853 сума товару, що передається покупцю, ціна одиниці, асортимент, кількість товару, дата відвантаження визначені у накладній, яка є невід'ємною частиною даного Договору. Доставка товару здійснюється за рахунок постачальника у зазначені у заявці терміни.

Відповідно до п. 3.5 Договору поставки № 3853 при прийомі товару оформлюється накладна, що підписується представниками сторін. Накладна засвідчує: факт поставки товару, його якість та кількість. Сторони у цьому Договорі погодили, що представник покупця, який підписав накладну, є уповноваженою особою на підписання накладних з урахуванням асортименту, кількості, якості та ціни продукції, що поставляється.

Згідно з п. 3.12 Договору поставки № 3853 постачальник має право надавати покупцю комерційний кредит відповідно до ст. 1057 Цивільного кодексу України шляхом поставки продукції з відстрочкою оплати її вартості строком до 21 календарного дня з дати поставки продукції на склад покупця. Сума комерційного кредиту не може перевищувати 10000 грн. 00 коп. У разі потреби покупця в поставках продукції з перевищенням ліміту кредиту покупець зобов'язаний зробити 100% попередньої оплати суми, на яку поставляється продукція з перевищенням ліміту кредиту. Ліміт кредиту не звільняє покупця від виконання зобов'язань по розрахунках передбачених у п. 4.2 Договору. На суму ліміту кредиту розповсюджується відповідальність покупця, передбачена розділом 5 Договору.

Відповідно до п. 4.1 Договору поставки № 3853 ціна на товар є вільною та встановлюється постачальником. Ціна товару визначається у національній валюті України - гривні.

Відповідно до п. 4.4 Договору поставки № 3853 товар вважається оплаченим покупцем при надходженні коштів на поточний рахунок або до каси постачальника.

Згідно з п. 5.4 Договору поставки № 3853 при порушенні покупцем умов п. 4.2 Договору на строк 45 днів на покупця покладається відповідальність у вигляді штрафу у розмірі 20% від простроченої суми.

Згідно з п. 6.1 Договору поставки № 3853 даний Договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2014, а в частині зобов'язань - до повного їх виконання. В разі, якщо жодна із сторін не пізніше ніж за 15 календарних днів до закінчення його дії не повідомила письмово іншу сторону про розірвання Договору, він вважається щорічно пролонгованим на той же строк та на тих же умовах.

З огляду на ненадання сторонами доказів направлення письмового повідомлення іншій сторони про припинення Договору поставки № 3853, суд дійшов висновку, що станом на дату поставки позивачем продукції, стягнення заборгованості з оплати якої є предметом позову у даній справі, Договір поставки № 3853 від 22.04.2014 був чинний.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Дослідивши зміст укладеного між позивачем та відповідачем договору, суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором поставки.

Відповідно до ч.ч. 1. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Судом встановлено, що 25.04.2015 позивач поставив відповідачу узгоджений між сторонами товар на загальну суму 7846 грн. 74 коп., що підтверджується підписаною уповноваженими представниками сторін та скріпленою печаткою продавця і штампом покупця видатковою накладною № КФ-0053241 від 25.04.2015 (належним чином засвідчена копія долучена позивачем до позовної заяви), та факт отримання товару за видатковою накладною № КФ-0053241 від 25.04.2015 на суму 7846 грн. 74 коп. не заперечувався відповідачем.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з п. 4.2 Договору поставки № 3853 покупець здійснює розрахунки за отриману кожну поставку товару окремо шляхом перерахування 100% вартості отриманого товару на поточний рахунок постачальника на протязі 21 календарного дня з моменту отримання товару, або шляхом внесення 100% вартості отриманого товару готівкою в касу постачальника на протязі 21 календарного дні з моменту отримання товару.

Відповідно до ч. 5 ст. 254 Цивільного кодексу України, якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Таким, враховуючи положення ч. 5 ст. 254 Цивільного кодексу України, суд дійшов висновку, що свій обов'язок з оплати товару, поставленого 25.04.2015 за видатковою накладною № КФ-0053241 від 25.04.2015, відповідач повинен був виконати в строк до 18.05.2015 (включно).

Судом встановлено, що відповідач не у повному обсязі оплатив поставлений позивачем товар за видатковою накладною № КФ-0053241 від 25.04.2015, сплативши 09.06.2015 грошові кошти у розмірі 1346 грн. 74 коп., 16.06.2015 - грошові кошти у розмірі 1000 грн. 00 коп., 21.07.2015 - грошові кошти у розмірі 1000 грн. 00 коп., 05.08.2015 - грошові кошти у розмірі 500 грн. 00 коп., 03.09.2015 - грошові кошти у розмірі 1000 грн. 00 коп., 01.10.2015 - грошові кошти у розмірі 500 грн. 00 коп. та 30.10.2015 - грошові кошти у розмірі 500 грн. 00 коп., що підтверджується долученими позивачем у судовому засіданні 03.11.2015 електронними банківськими виписками по рахунку позивача за період з 05.05.2015 по 01.10.2015 та за 30.10.2015 (з урахуванням чіткого призначення платежу, зазначеного відповідачем при оплаті - видаткова накладна № КФ-0053241 від 25.04.2015).

Таким чином, загальний розмір грошових коштів, сплачених відповідачем за товар, отриманий за видатковою накладною № КФ-0053241 від 25.04.2015, становить 5846 грн. 74 коп., у зв'язку з чим у відповідача виникла заборгованість у розмірі 2000 грн. 00 коп., що було визнано відповідачем у судовому засіданні 03.11.2015 та письмових поясненнях, поданих у судовому засіданні 03.11.2015.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується з нормами ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Як встановлено судом, 25.04.2015 позивач поставив відповідачу узгоджений між сторонами товар на загальну суму 7846 грн. 74 коп., тоді як відповідач частково здійснив оплату за поставлений товар у розмірі 5846 грн. 74 коп., у зв'язку з чим у відповідача виникла заборгованість у розмірі 2000 грн. 00 коп.

Наявність та обсяг заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю «Р-Кофе» з оплати товару, поставленого Приватним підприємством «Торговий Дім Поляков» за видатковою накладною № КФ-0053241 від 25.04.2015, у розмірі 2000 грн. 00 коп. підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, та відповідачем не заперечувались, у зв'язку з чим позовні вимоги Приватного підприємства «Торговий Дім Поляков» в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Р-Кофе» суми основного боргу у розмірі 2000 грн. 00 коп. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Крім того, у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем свого обов'язку з оплати товару, поставленого позивачем, останнім було нараховано та заявлено до стягнення з відповідача штраф у розмірі 500 грн. 00 коп.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання (частина 1 статті 230 Господарському кодексі України).

У відповідності до норм частини 1 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Згідно з ч. 2 ст. 549 Цивільного кодексу України, штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Згідно з п. 5.4 Договору поставки № 3853 при порушенні покупцем умов п. 4.2 Договору на строк 45 днів на покупця покладається відповідальність у вигляді штрафу у розмірі 20% від простроченої суми.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок штрафу, суд дійшов висновку в його обґрунтованості, оскільки станом на дату звернення позивача з даним позовом до суду (13.10.2015, відповідно до поштового штампу на поштовому конверті, в якому біла надіслана позовна заява) розмір заборгованості відповідача складав 2500 грн. 00 коп., у зв'язку з чим позовні вимоги Приватного підприємства «Торговий Дім Поляков» в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Р-Кофе» штрафу у розмірі 500 грн. 00 коп. підлягають задоволенню у повному обсязі.

Згідно з частиною 1 статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. 43, ч. 1 ст. 49, ст.ст. 82, 82-1, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Р-Кофе» (04655, м. Київ, вул. Старокиївська, буд. 10-Г, корпус «Б», а/с 26; ідентифікаційний код: 37853335) на користь Приватного підприємства «Торговий Дім Поляков» (18005, Черкаська обл., м. Черкаси, вул. Чехова, буд. 41; ідентифікаційний код: 32268131) суму основного боргу у розмірі 2000 (дві тисячі) грн. 00 коп., штраф у розмірі 500 (п'ятсот) грн. 00 коп. та судовий збір у розмірі 1218 (одна тисяча двісті вісімнадцять) грн. 00 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до частини 5 статті 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду шляхом подання, протягом 10 днів з дня складання повного рішення, апеляційної скарги через Господарський суд міста Києва.

Повне рішення складено: 09.11.2015

Суддя І.М. Отрош