ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

09.11.2015 Справа № 920/1514/15
Господарський суд Сумської області у складі судді Левченка П.І. при секретарі судового засідання Чепульській Ю.В. розглянув матеріали справи № 920/1514/15

за позовом - Товариства з обмеженою відповідальністю «Облсумиліфт», м. Суми

до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Коменерго-Суми», м. Суми

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Комунального підприємства «Сумижитло» Сумської міської ради, м. Суми,

про стягнення 57899,92 грн.,

за участю представників сторін:

позивача - Тіунової І.С. за довіреністю № 17-06/1 від 26.06.2015 року,

відповідача - не з'явився,

третьої особи - не з'явився.

Суть спору: позивач у своїй позовній заяві просить суд стягнути з відповідача 57899,92 грн. основного боргу за технічне обслуговування ліфтів, який виник за період з квітня по липень 2015 року та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1827,00 грн.

22.10.2015 року представником позивача на підтвердження факту виконання ним робіт по експлуатації, організації і виконанні робіт повного технічного обслуговування та ремонту ліфтів і диспетчерських систем за період з квітня по липень 2015 року надану суду копії документів на 59 аркушах.

Відповідач свого представника в засідання суду не направив, відзиву на позов не подав, про час, дату та місце судового слухання справи повідомлений належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення ф. 107, яке повернуте на адресу Господарського суду Сумської області відділенням поштового зв'язку.

06.11.2015 року від відповідача до суду надійшло клопотання № 938/07-02 від 06.11.2015 року, в якому він просить суд відкласти розгляд справи у зв'язку з хворобою головного юрисконсульта та відсутністю у штаті відповідача іншого фахівця, обізнаного з обставинами даної справи.

Відповідно до пункту 3.9.2. постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» № 18 від 26.12.2011 року, у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них, справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

На підтвердження обставин, викладених відповідачем у зазначеному клопотанні щодо відкладення розгляду даної справи, останнім не надано до суду жодного належного доказу, який би свідчив про перебування головного юрисконсульта на стаціонарному лікуванні та відсутність у штаті відповідача іншого фахівця, обізнаного з обставинами даної справи, а також доказів неможливості забезпечити участь у судовому засіданні іншого представника відповідача згідно з частинами першою - п'ятою статті 28 Господарського процесуального кодексу України, з числа як своїх працівників, так і осіб, не пов'язаних з ним трудовими відносинами.

Суд не визнавав явку представників сторін в судове засідання обов'язковою, а відтак нез'явлення представника відповідача в судове засідання не перешкоджає розгляду справи та вирішенню спору за наявними у справі матеріалами, керуючись статтею 75 Господарського процесуального кодексу України, за відсутності представника відповідача.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд -

ВСТАНОВИВ:

03.09.2013 року між сторонами у справі укладено договір на надання послуг по організації і виконанню робіт повного технічного обслуговування та ремонту ліфтів і диспетчерських систем та долучення по збору коштів з абонентів № 0309/13-1 (далі - договір), відповідно до пункту 1.1 якого, замовник (третя особа) доручає, а виконавець (позивач) приймає на себе надання послуг по експлуатації, організації і виконанню робіт повного технічного обслуговування та ремонту ліфтів і диспетчерських систем на об'єктах замовника (третьої особи) (у житлових будинках, що перебувають на балансі третьої особи, згідно чинного законодавства відповідно з додатком 1, який є невід'ємного частиною цього договору.

15.04.2014 року сторонами укладено додаткову угоду № 1 до зазначеного договору. Пунктом 5 зазначеної додаткової угоди визначено, що вона є невід'ємною частиною договору № 0309/13-1 від 03.09.2013 року та розповсюджує свою дію на правовідносини, які виникли між сторонами з 03.09.2013 року.

Пунктом 2.1 договору сторони погодили, що щомісячна планова сума, яка підлягає перерахуванню повіреним (відповідачем) на рахунок виконавця (позивача) за надані абонентам послуги складає 26354,02 грн. та коригується на відсоток фактично сплачених абонентами коштів. Виконавець (позивач) сплачує повіреному (відповідачу) суму адміністративних витрат, розрахункова вартість яких складає 472,00 грн., згідно додатку № 2 до договору, яка коригується на відсоток фактично сплачених абонентами коштів. Виконавець (позивач) відшкодовує повіреному (відповідачу) суму 3 % (1 % - за послуги банків та 2 % - за послуги розрахункового центру) від суми фактично сплачених абонентами коштів за надані послуги за місяць.

У відповідності до пункту 5.1 договору, після 20-го числа поточного місяця позивач надає відповідачу акти виконаних робіт із зазначенням їх вартості. Відповідач щомісячно до 10-го числа надає позивачу звіт про суму грошових коштів, фактично отриманих відповідачем від абонентів за технічне обслуговування ліфтів та диспетчерських систем у попередньому місяці та обсяг цих коштів, виражений у відсотках до вартості виконаних робіт згідно актів виконаних робіт, підписаних сторонами.

Згідно пункту 5.2 договору, позивач на підставі отриманого від відповідача звіту про суму грошових коштів, фактично отриманих ним від абонентів за технічне обслуговування ліфтів та диспетчерських систем у попередньому місяці, виписує та надає відповідачу рахунок для перерахування коштів на розрахунковий рахунок позивача.

Пунктом 5.3 договору визначено, що повірений (відповідач) на підставі звіту про суму грошових коштів, фактично отриманих ним від абонентів за технічне обслуговування ліфтів та диспетчерських систем у попередньому місяці та обсяг цих коштів, виражений у відсотках до вартості виконаних робіт згідно актів, підписаних сторонами, виписує та надає виконавцю (позивачу) рахунок для перерахування на розрахунковий рахунок повіреного (відповідача) суми адміністративних витрат, скоригованої на відсоток фактично сплачених абонентами коштів, та 3 % від суми фактично сплачених абонентами коштів за надані послуги за місяць.

Згідно пункту 5.4 договору, повірений (відповідач) щомісячно до 15-го числа перераховує виконавцю (позивачу) фактично сплачені абонентами кошти за технічне обслуговування ліфтів та диспетчерських систем у попередньому місяці на підставі зазначеного у пункті 5.1 звіту та зазначеного у пункті 5.2 рахунку.

Позивач щомісячно до 25-го числа перераховує відповідачу суму адміністративних витрат, скориговану на відсоток фактично сплачених абонентами коштів, та 3 % від суми фактично сплачених абонентами коштів за надані послуги за місяць на підставі зазначеного у пункті 5.1 звіту та зазначеного у пункті 5.3 рахунку.

Позивач в обгрунтування позовних вимог зазначає, що згідно з актами приймання виконаних робіт по техобслуговуванню ліфтів позивачем для відповідача за період з квітня по липень 2015 року були виконані роботи по технічному обслуговуванню та ремонту ліфтів і диспетчерської системи на загальну суму -68940,00 грн., але в порушення вищевказаних зобов'язань за договором, відповідач оплату за технічне обслуговування ліфтів і ОДС у зазначений період та розмірі не здійснив.

В обгрунтування суми нарахованої заборгованості за договором позивач зазначає наступне.

Згідно з інформацією ТОВ «Міський єдиний інформаційно-розрахунковий центр», наведеною у листах ТОВ «Міський єдиний інформаційно-розрахунковий центр» № 130 від 26.08.2015 року та № 148 від 10.09.2015 року (а.с. 32, 33) у відповідь на запити позивача, відсоток сплати мешканцями за вказаний період становив: у травні 2015 року - 79,88 %; у червні 2015 року - 92,43 %; у липні 2015 року - 86,4 %; у серпні 2015 року - 77,97 %.

Для визначення суми оплати населенням за виконані роботи позивачем застосовувалася наступна методика: фактична оплата за виконані роботи відбувається у місяці, наступному за поточним. Так, за роботи, виконані у квітні 2015 року, мешканці оплачували у травні 2015 року; роботи, виконані у травні 2015 року, мешканці оплачували у червні 2015 року і т.д.

Відповідно до наведеного позивачем у позовній заяві розрахунку, за виконані ним роботи за період з квітня по липень 2015 року оплата населення складала:

- за квітень (у травні) 2015: 18230,47 грн. х 79,88 % = 14562,50 грн.;

- за травень (у червні) 2015: 16556,72 грн. х 92,43 % = 15303,38 грн.;

- за червень (у липні) 2015: 16667,84 грн. х 86,4 % = 14401,01 грн.;

- за липень (у серпні) 2015: 17484,97 грн. х 77,97 % = 13633,03 грн.; всього - 57899,92 грн.

Таким чином заборгованість відповідача перед позивачем за виконані роботи, згідно договору № 0309/13-1 від 03.09.2013 року складає 57899,92 грн.

Відповідно до приписів статті 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають з дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені актами цивільного законодавства, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки, а як визначено приписами статті 509 цього ж Кодексу, зобов'язання виникають із підстав встановлених вищевказаною правовою нормою.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

За змістом статті 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічні положення містяться і в частині першій статті 193 Господарського Кодексу України, яка також передбачає, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

За приписами статті 525 Цивільного кодексу України та частини сьомої статті 193 Господарського Кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання не допускається.

Відповідно до частини першої статті 530 Цивільного кодексу України, якщо в зобов'язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Згідно з положеннями статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частина перша статті 612 названого Кодексу визначає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до вимог статті 629 цього ж Кодексу, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Частина четверта статті 882 Цивільного кодексу України передбачає, що передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною.

Згідно вимог частини першої статті 854 Цивільного кодексу України, якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові (виконавцю) обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Позивач у період з квітня по липень 2015 року щомісяця надавав відповідачу для розгляду і підписання акти простоїв (якщо такі були) і акти здачі-приймання виконаних робіт, що підтверджується копіями супровідних листів (а.с. 24-26).

Проте, відповідачем не надано обґрунтованої відмови від підписання актів здачі-приймання виконаних робіт у вказаний період, але і оформлених у відповідності до умов договору актів також не повернуто позивачеві.

Відмова відповідача від підписання актів здачі-приймання виконаних робіт є порушенням умов вищезазначеного договору та вимог статті 853 Цивільного кодексу України, відповідно до якої замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

В судовому засіданні встановлено, що вищезазначені акти приймання виконаних робіт по обслуговуванню ліфтів за період з квітня по липень 2015 року відповідачем не підписані та не повернуті позивачу, про допущені позивачем відступи від умов договору або інші недоліки не заявлено позивачеві, як того вимагає частина перша статті 853 Цивільного кодексу України.

Виключно складений акт породжує правові наслідки. Складений акт - це акт підписаний сторонами, або той, від підписання якого відповідач ухиляється за відсутністю письмових зауважень щодо актів приймання виконаних робіт.

Таким чином, відмова від прийняття виконаних позивачем робіт по технічному обслуговуванню та ремонту ліфтів, а також робіт з диспетчерського обслуговування ліфтів на об'єктах відповідача та відмова останнього від підписання вищезгаданих актів приймання виконаних робіт не звільняє відповідача від їх оплати.

Жодних заперечень та зауважень до вищевказаних актів виконаних робіт з приводу неналежного надання позивачем послуг за період з квітня по липень 2015 року згідно договору № 0309/13-1 від 03.09.2013 року від відповідача на адресу позивача не надходило, обґрунтована відмова від підписання актів виконаних робіт та непідписані акти приймання виконаних робіт позивачеві не направлялися, а тому акти приймання виконаних робіт вважаються такими, що підписані, а роботи - такими, що прийняті.

В порушення умов укладеного між сторонами договору та вимог статей 526, 629 Цивільного кодексу України, статті 193 Господарського кодексу України, відповідач за виконані позивачем підрядні роботи не розрахувався, чим порушив права та охоронювані законом інтереси позивача.

Рішенням Господарського суду Сумської області від 25.06.2015 року у справі № 920/642/15 з відповідача стягнуто на користь позивача заборгованість за виконані роботи за вищезазначеним договором за період з вересня по березень 2015 року. Факт існування договірних відносин згідно договору № 0309/13-1 від 03.09.2013 року між позивачем та відповідачем у 2015 році встановлений Господарським судом Сумської області під час розгляду справи № 920/642/15.

Відповідно до частини третьої статті 35 Господарського процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до статті 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до статей 33, 34 названого Кодексу, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються учасниками судового процесу. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Стаття 43 Господарського процесуального кодексу України визначає, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи наведені обставини, зокрема те, що відповідач ухиляється від прийняття виконаних позивачем робіт (підписання актів прийняття виконаних робіт) без будь-яких заперечень, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за виконані роботи у розмірі 57899,92 грн. визнаються судом правомірними, обґрунтованими, і такими, що підлягають задоволенню на підставі статей 525, 526, 629 Цивільного кодексу України.

Відповідно до вимог статті 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 32, 33, 34, 43, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Коменерго-Суми» (40013, м. Суми, вул. Котляревського, буд. 2/5, ідентифікаційний код 36067295) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Облсумиліфт» (40021, м. Суми, пров. Громадянський, буд. 7, ідентифікаційний код 34743296) заборгованість за виконані роботи у розмірі 57899,92 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1827,00 грн.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 11.11.2015 року.

Суддя П.І. Левченко