ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" листопада 2015 р.Справа № 922/5125/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Пономаренко Т.О.

при секретарі судового засідання Цірук О.М.

розглянувши справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Комерційний Банк "Стандарт", м. Київ
до Товариства з обмеженою відповідальністю "АМРБЗ", м. Київ
про звернення стягнення на майно
за участю представників сторін:

представник позивача - ОСОБА_1, довіреність від 22.10.2015 р.;

відповідача - не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Публічне акціонерне товариство "Комерційний Банк "Стандарт", звернувся до господарського суду Харківської області з позовною заявою про звернення стягнення на майно до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "АМРБЗ", в якій просить суд:

- у рахунок погашення заборгованості ТОВ "АМРБЗ" (, м. Київ, вул. Володимирська, 71) перед ПАТ "Комерційний банк "Стандарт" (, м. Київ, вул. Почайнинська, 45) за договором на кредитну лінію (невідновлювальну) №131 від 18.007.2012 р., яка становить 6 821 628,24 грн., з яких 3965760,71 грн. - загальна заборгованість за кредитом, 1 273 823,95 грн. - загальна заборгованість відсотків за користування кредитом, 1 300 986,81 - пеня за несвоєчасне повернення кредиту, 281 056,88 - пеня за прострочення оплати процентів, звернути стягнення на предмет іпотеки за Іпотечним договором №12-120 посвідченим 18.07.2012 р., приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області ОСОБА_2 за реєстровим №1383, а саме - нежитлові приміщення 1-го поверху № I, II, III, 2-1-:-2-6, 3-1-:-3-6, 5-1, 11-1, 6 та 2-го поверху №I, 10-1-:10-6, 14-1, 14-2, 16-1-:-16-5, 17-1, 19-1-:-19-3, IV, V, мансарди №VI в літ "А-3", загальною площею: 883,5 кв. м., які розташовані в місті Харкові по вул. Гоголя №2, що належать на праві власності ТОВ "АМБРЗ" (, м. Київ, вул. Володимирська, 71), шляхом визнання права власності на предмет іпотеки за ПАТ "Комерційний банк "Стандарт" (, м. Київ, вул. Почайнинська, 45).

Позовні вимоги вмотивовані порушенням відповідачем його грошових зобов'язань за договором кредитної лінії (невідновлювальної) №131 від 18.07.2012 р. та укладенням іпотечного договору №12-120 від 18.07.2012 р.

Ухвалою господарського суду від 04.09.2015 р. прийнято вказану позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 24.09.2015 р.

Ухвалою господарського суду від 27.10.2015 р. продовжено строк розгляду справи до 17 листопада 2015 року на підставі ч. 3 ст. 69 ГПК України та відкладено розгляд справи на 03.11.2015 р.

Представник позивача в судовому засіданні 03.11.2015 р. позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд задовольнити позов, з підстав вказаних у позовній заяві.

Представник відповідача в судове засідання 03.11.2015 р. не з'явився, вимоги суду не виконав, письмовий відзив не надав, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується відповідними повідомленнями про вручення поштового відправлення, які повернулись на адресу суду з відміткою про отримання (т. 1, а. с. 43, 61).

Враховуючи те, що норми ст. 38 Господарського процесуального кодексу України, щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, п.4 ч.3 ст.129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом в межах наданих ним повноважень створені належні умови для надання сторонами доказів та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів, та вважає, згідно ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, за можливе розгляд справи за позовної заявою позивача за наявними у справі і додатково наданими на вимогу суду матеріалами і документами.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, вислухавши представника позивача, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

18 липня 2012 року між Публічним акціонерним товариством "ОСОБА_3 Ворота" (Банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю "АМРБЗ" (Позичальник) було укладено Договір №131 (надалі - Кредитний договір) на кредитну лінію (невідновлювальну).

Відповідно до предмету Кредитного договору - пункт 1.1. Договору в редакції Договору про зміни №3 від 27.09.2013 р. - у період з 18 липня 2012 р. по 16 липня 2014 р. Банк, за наявності вільних кредитних ресурсів, зобов'язується надати Позичальникові кредит у рамках кредитної лінії у розмірі, що не перевищує 650000,00 грн. (ліміт 1) без додаткових спеціальних переговорів, а позичальник зобов'язується повернути кредит у строк не пізніше 16 липня 2014 р. та сплачувати проценти за користування ним за ставкою 21% річних на визначених Договором умовах. У період з 18 липня 2012 р. по 16 липня 2014 р. Банк, за наявності вільних кредитних ресурсів, зобов'язується надати Позичальникові кредит у рамках кредитної лінії у розмірі, що не перевищує 850 000,00 грн. (ліміт 2) без додаткових спеціальних переговорів, а позичальник зобов'язується повернути кредит у строк не пізніше 16 липня 2014 р. та сплачувати проценти за користування ним за ставкою 21% річних на визначених Договором умовах. У період з 27 вересня 2013 р. по 26 вересня 2014 р. Банк, за наявності вільних кредитних ресурсів, зобов'язується надати Позичальникові кредит у рамках кредитної лінії у розмірі, що не перевищує 185 000,00 дол. США (ліміт 3) без додаткових спеціальних переговорів, а позичальник зобов'язується повернути кредит у строк не пізніше 26 вересня 2014 р. та сплачувати проценти за користування ним за ставкою 12% річних на визначених Договором умовах.

Відповідно до п. 2.1. Кредитного договору (в редакції Договору про зміни №3 від 27.09.2013 р.) Банк надає кредит у сумі 650 000,00 грн. на купівлю нерухомого майна шляхом перерахування коштів за письмовими вимогами Позичальника з позичкового рахунку №3491 на поточний рахунок Позичальника №3491 в ОСОБА_3. ОСОБА_3 надає кредит у сумі 850 000,00 грн. на поповнення оборотних коштів шляхом перерахування коштів за письмовими вимогами Позичальника з позичкового рахунку №3491 на поточний рахунок Позичальника №3491 в ОСОБА_3. ОСОБА_3 надає кредит на поповнення оборотних коштів шляхом перерахування коштів за письмовими вимогами Позичальника з позичкового рахунку №3491 (ліміт 3) на поточний рахунок Позичальника №2600*/840 в ОСОБА_3 або шляхом продажу доларів США на МВРУ з позичкового рахунку №3491 з подальшим зарахуванням гривні на поточний рахунок Позичальника №3491/980 в ОСОБА_3.

Положеннями пункту 4.1. Кредитного договору сторони домовились, що виконання Позичальником зобов'язань перед ОСОБА_3 за Договором забезпечується заставою нерухомого майна.

Пунктом 5.2.1. Кредитного договору встановлено, що Позичальник зобов'язаний здійснити погашення кредиту та сплату процентів в повному обсязі в порядку та на умовах, передбачених Договором.

Згідно п. 5.3.1. Кредитного договору Банк має право вимагати дострокового повернення кредиту і сплати процентів, сплати неустойки та відшкодування інших збитків, заподіяних неналежним виконанням зобов'язань, а також відмовитись від подальшого кредитування Позичальника за Договором у випадках, передбачених п. 5.2.5.

Пунктом 6.1.4. Кредитного договору зазначено, що Позичальник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошових зобов'язань за Договором.

З метою забезпечення виконання зобов'язань за Договором №131 на кредитну лінію (невідновлювальну), 18 липня 2012 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "АМРБЗ" (Іпотекодавець) та Публічним акціонерним товариством "ОСОБА_3 Ворота" (Іпотекодержатель) укладено Іпотечний договір №12-120 (надалі - Іпотечний договір).

Відповідно до п. 1.1. Іпотечного договору (в редакції Договорів про зміни до іпотечного договору №12-120 від 18.07.2012 р. від 20.11.2012 р. та від 18.07.2013 р.) У забезпечення виконання всіх вимог Іпотекодержателя до Іпотекодавця за договором №131 на кредитну лінію (невідновлювальну) від 18.07.2012 року та всіма додатковими угодами до нього (додатковими угодами, що виникнуть у майбутньому щодо змін умов основного зобов'язання - збільшення, зменшення відсотків, строку дії основного зобов'язання, зменшення, збільшення розміру кредиту у розмірі забезпечення за Договором та інш.) (далі за текстом - Кредитний договір), а саме: повернення кредиту у розмірі 650 000,00 грн. (ліміт 1); 850 000,00 грн. (ліміт 2) у строк 16.07.2014 року та 185 000,00 дол. США у строк 26.09.2014 року, сплати відсотків за користування кредитом за ставкою 21% річних за користування коштами у гривнях та 12% річних за користування коштами у доларах США згідно з умовами Кредитного договору, комісії у розмірі передбаченим Кредитним договором, неустойки, та інших можливих витрат Іпотекодержателя, пов'язаних з невиконанням або неналежним виконанням Іпотекодавцем зобов'язань за Кредитним договором, Іпотекодавець передає у іпотеку Іпотекодержателю нерухоме майно (разом з усіма його приналежностями), що стане власністю Іпотекодавця після укладення Договору (Майно), а саме: нежитлові приміщення 1-го поверху № I, II, III, 2-1-:-2-6, 3-1-:-3-6, 5-1, 11-1, 6 та 2-го поверху № I, 10-1-:-10-6, 14-1, 14-2, 16-1-:-16-5, 17-1, 19-1-:-19-3, IV, V, мансарди № VI в літ. "А-3", загальною площею: 883,5 кв.м., що знаходяться за адресою: місто Харків, вулиця Гоголя, будинок № 2 (два).

Майно належить Іпотекодавцю на підставі договору купівлі-продажу нежитлових приміщень від 18.07.2012 р., посвідченого, ОСОБА_2, приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області, р.№1378, зареєстрованого в Державного реєстрі правочинів 18.07.2012 р. (номер правочину 5106073, витяг №11586207), зареєстрованих в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно Комунальним підприємством "Харківське міське бюро технічної інвентаризації" 09.09.2012 р. (витяг про державну реєстрацію прав №35433240, реєстраційний №21293279, номер запису 2986 в книзі 1).

Ринкова вартість Майна за згодою Сторін становить 2 120 000 грн. (п.1.3 Іпотечного договору).

Згідно п. 2.1.2. Іпотечного договору Іпотекодержатель має право звернути стягнення на Майно у випадку, якщо в час настання строку виконання зобов'язань Іпотекодавця за Кредитним договором вони не будуть виконані, а також у будь-який час (незалежно від настання строку виконання зобов'язань) - у випадку невиконання Іпотекодавцем будь-яких своїх обов'язків за Договором, або якщо будь-яка з гарантій чи запевнень, наданих Іпотекодавцем згідно з Договором виявиться недійсною. Іпотекодержатель може реалізувати Майно третім особам на підставі договору купівлі-продажу для погашення заборгованості за Кредитним договором.

Відповідно до п. 3.2. Іпотечного договору звернення стягнення на Майно та його продаж для погашення заборгованості за Кредитним договором здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або шляхом позасудового врегулювання, відповідно до ст. 36-38 Закону України "Про іпотеку", або іншими способами, які не суперечать чинному законодавству України.

Пунктом 3.12.1 Іпотечного договору встановлено, що у випадку невиконання Іпотекодавцем письмової вимоги Іпотекодержателя про усунення порушень зобов'язань за Кредитним договором та/або Договором у встановлений Іпотекодержателем строк, така вимога Іпотекодержателя задовольняється за рахунок Майна. Це застереження визначає один із способів задоволення вимог Іпотекодержателя, а саме:

- перехід права власності на Майно до Іпотекодержателя;

- право Іпотекодержателя на продаж Майна будь-якій особі-покупцеві на підставі укладення між ними договору купівлі-продажу, який, в свою чергу, є документом, на підставі якого здійснюється реєстрація права власності на Майно.

У відповідності до умов Кредитного та Іпотечного договорів, ПАТ "ОСОБА_3 Ворота" зі свого боку виконав зобов'язання належним чином, перерахувавши всі необхідні кошти на рахунки Відповідача.

Однак, в порушення умов Кредитного договору відповідач допустив невиконання зобов'язань - не повернув кредитні кошти ОСОБА_3 та не сплатив відсотки за Кредитним договором.

Станом на 01.08.2015 р. загальна сума заборгованості складає 6 821 628,24 грн., з яких:

- 3 965 760,71 грн. - заборгованість за кредитом;

- 1 273 823,95 грн. - заборгованість за відсотками;

- 1 300 986,81 грн. - по пені за несвоєчасне повернення кредиту;

- 281 056,77 грн. - по пені за несвоєчасну сплату процентів.

На виконання та з урахуванням Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб"; плану врегулювання Публічного акціонерного товариства "ОСОБА_3 Ворота", затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду від 18.09.2014 №200/14; висновку Національного банку України щодо фінансового стану приймаючого банку та його спроможності виконати зобов'язання перед вкладниками і кредиторами, наданого листом від 13.10.2014 №47-310/58920/Бт; рішення виконавчої дирекції Фонду від 08.10.2014 №219/14 про визначення переможця конкурсу на участь у виведенні неплатоспроможного банку Публічного акціонерного товариства "ОСОБА_3 Ворота" з ринку; рішення виконавчої дирекції Фонду від 28.11.2014 №249/14/14 про погодження умов відчуження активів і зобов'язань від неплатоспроможного банку на користь приймаючого банку; письмового зобов'язання Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Стандарт" щодо прийняття активів і зобов'язань неплатоспроможного банку Публічного акціонерного товариства "ОСОБА_3 Ворота" від 09.10.2014, між Публічним акціонерним товариством "ОСОБА_3 Ворота" та Публічним акціонерним товариством "Комерційний банк "Стандарт" було укладено Договір №2 про передачу активів і зобов'язань неплатоспроможного банку ПАТ "ОСОБА_3 Ворота" від 28 листопада 2014 року.

Пунктом 4.1. зазначеного договору встановлено, що приймаючий банк (ПАТ "Комерційний банк "Стандарт") з дня укладення Сторонами цього Договору, підписання Реєстру договорів про здійснення активних операцій та договорів забезпечення та акту приймання-передавання активів та зобов'язань, набуває усіх прав та обов'язків кредитора ОСОБА_4 банку (ПАТ "ОСОБА_3 Ворота") щодо боржників (позичальників), вимоги до яких передані відповідно до цього Договору, разом із правами за договорами забезпечення таких вимог. Згода боржників (позичальників) та усунення змін (у тому числі доповнень) до вже укладених договорів з відповідними боржниками (позичальниками) у такому випадку не вимагається.

На виконання умов Кредитного договору Позивачем на адресу Відповідача було направлено вимогу від 15.04.2015 р. №БТ 15/04-307 щодо необхідності виконання порушеного зобов'язання та сплати всієї суми простроченої заборгованості за Кредитним договором, з урахуванням приписів статті 35 Закону України «Про іпотеку».

Протягом встановленого тридцятиденного строку ця вимога відповідачем не була задоволена.

Такі обставини, на думку позивача, свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у судовому порядку.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог і заперечень проти них суд виходить з наступного.

За загальним положенням цивільного законодавства, зобов'язання виникають з підстав, зазначених у статті 11 Цивільного кодексу України. За приписами частини 2 цієї статті підставами виникнення цивільних прав та обов'язку, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обов'язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

У відповідності із ст.173 Господарського кодексу України та ст. 509 Цивільного кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утримуватися від певних дій, а інший суб'єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ст. 174 Господарського кодексу України).

Відповідно до ч. 7 ст. 179 Господарського кодексу України, господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Статтею 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв діловою обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, встановлені договором.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено обов'язковість договору для виконання сторонами.

В силу положень ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

З матеріалів справи судом встановлено, що між Публічним акціонерним товариством "ОСОБА_3 Ворота" та Публічним акціонерним товариством "Комерційний банк "Стандарт" було укладено Договір №2 про передачу активів і зобов'язань неплатоспроможного банку ПАТ "ОСОБА_3 Ворота" від 28 листопада 2014 року.

Пунктом 4.1. зазначеного договору встановлено, що приймаючий банк (ПАТ "Комерційний банк "Стандарт") з дня укладення Сторонами цього Договору, підписання Реєстру договорів про здійснення активних операцій та договорів забезпечення та акту приймання-передавання активів та зобов'язань, набуває усіх прав та обов'язків кредитора ОСОБА_4 банку (ПАТ "ОСОБА_3 Ворота") щодо боржників (позичальників), вимоги до яких передані відповідно до цього Договору, разом із правами за договорами забезпечення таких вимог. Згода боржників (позичальників) та усунення змін (у тому числі доповнень) до вже укладених договорів з відповідними боржниками (позичальниками) у такому випадку не вимагається.

Відповідно до ст. 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, відповідно до вищевказаного договору №2 про передачу активів та кредитних зобов'язань неплатоспроможного банку ПАТ "ОСОБА_3 Ворота", ПАТ "Комерційний банк "Стандарт" набув права вимоги по Договору №131 на кредитну лінію (невідновлювальну) від 18.07.2012 року та Іпотечного договору №12-120 від 18.07.2012 року (зі змінами та доповненнями).

Статтею 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Позичальник умови кредитного договору належним чином не виконав, у зв'язку з чим, станом на 01.08.2015 р. загальна сума заборгованості складає 6 821 628,24 грн., з яких:

- 3 965 760,71 грн. - заборгованість за кредитом;

- 1 273 823,95 грн. - заборгованість за відсотками;

- 1 300 986,81 грн. - по пені за несвоєчасне повернення кредиту;

- 281 056,77 грн. - по пені за несвоєчасну сплату процентів.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що Відповідач (Позичальник) прострочив виконання грошового зобов'язання за Договором №131 на кредитну лінію (невідновлювальну) від 18.07.2012 року.

Стаття 546 Цивільного кодексу України передбачає такий вид забезпечення виконання зобов'язання як, зокрема, застава.

З метою забезпечення виконання зобов'язань за Договором №131 на кредитну лінію (невідновлювальну), 18 липня 2012 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "АМРБЗ" (Іпотекодавець) та Публічним акціонерним товариством "ОСОБА_3 Ворота" (Іпотекодержатель) укладено Іпотечний договір №12-120 (надалі - Іпотечний договір).

За приписами частини 1 статті 575 Цивільного кодексу України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Статтею 1 Закону України "Про іпотеку" визначено, що іпотекою є вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до статті 3 Закону України "Про іпотеку" іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом.

Статтею 7 Закону України "Про іпотеку" встановлено, що за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання.

Частиною другою статті 16 Цивільного кодексу України передбачено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів судом може бути визнання права, в тому числі права власності на майно. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно з частинами 1, 3 статті 33 Закону України "Про іпотеку" встановлено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Згідно із частиною третьою статті 36 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Відповідно до п. 3.2. Іпотечного договору звернення стягнення на Майно та його продаж для погашення заборгованості за Кредитним договором здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або шляхом позасудового врегулювання, відповідно до ст. 36-38 Закону України "Про іпотеку", або іншими способами, які не суперечать чинному законодавству України.

Як зазначено у п. 4.4.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 24.11.2014 року № 1 з посиланням на ст.35 Закону України "Про іпотеку", у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. Проте ненадіслання іпотекодержателем іпотекодавцю відповідної вимоги не виключає права іпотекодержателя на звернення до суду з відповідним позовом за захистом своїх порушених прав.

Позивачем на адресу Відповідача, як вже зазначалося вище, було направлено вимогу від 15.04.2015 р. №БТ 15/04-307 щодо необхідності виконання порушеного зобов'язання, але в установлений тридцятиденний строк ця вимога відповідачем не була задоволена.

Відповідно до частини першої статті 37 Закону України "Про іпотеку" іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.

Якщо господарський суд визнає обґрунтованими позовні вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки, то в силу приписів ст.38, частини першої ст. 39 Закону України "Про іпотеку" у резолютивній частині рішення суду має бути встановлено та зазначено початкову ціну реалізації предмета іпотеки.

З урахування положення частини шостої ст.38 Закону України "Про іпотеку" ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем та іпотекодержателем, а у разі відсутності такої згоди - на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна (п.4.4.3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 24.11.2014 року № 1).

Пунктом 1.3. Іпотечного договору за згодою іпотекодавця та іпотекодержателя встановлена ринкова вартість майна, яка становить 2 120 000,00 грн.

Виходячи з положень частини другої статті 16 Цивільного кодексу України, статей 33, 36, частини першої статті 37 Закону України "Про іпотеку", не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов'язань за рішенням суду, оскільки цими нормами передбачено задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, яке ототожнюється зі способом звернення стягнення, якщо такий спосіб передбачено Іпотечним договором (така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 19.08.2014 у справі № 5011-32/10471-2012).

Крім того, в постанові від 21.05.2012р. № 6-20цс11 Верховний Суд України зазначив, що законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55, 124 Конституції та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Так, порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту і у спосіб, не передбачений законом, зокрема статтею 16 Цивільного кодексу України, але який є ефективним засобом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням.

В разі встановлення такого способу звернення стягнення у договорі іпотекодержатель на підставі ч. 2 ст. 16 ЦК України має право вимагати застосування його судом. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 23 Закону України "Про іпотеку" у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою.

Статтею 32 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги чи заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

В порядку, передбаченому ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги доведеними, обґрунтованими, підтвердженими наявними у матеріалах доказами та не спростованими належним чином відповідачем, відтак такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін. Суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: при задоволенні позову - на відповідача; при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ст. 5 Закону України "Про судовий збір" в редакції, яка діяла на час подання позову, від сплати судового збору звільняється, в тому числі, уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - у справах, пов'язаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку.

Згідно ч. 3 ст. 49 ГПК України судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в доход бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору.

Враховуючи вищевикладене, судові витрати в розмірі 42 400,00 грн. підлягають стягненню з відповідача в доход державного бюджету.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, статтями 11, 16, 2509, 525, 526, 546, 610, 612, 627, 629, 1049, 1054 Цивільного кодексу України, статтями 174, 193 Господарського кодексу України, статтями 1, 12, 23, 33, 37, Закону України "Про іпотеку", статтями 1, 4-3, 12, 22, 32-34, 43, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

У рахунок погашення заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю "АМРБЗ" (01033, м. Київ, вул. Володимирська, буд. 71, ) перед Публічним акціонерним товариством "Комерційний банк "Стандарт" (04071, м. Київ, вул. Почайнинська, буд .45, ) за договором на кредитну лінію (невідновлювальну) №131 від 18.007.2012 р., яка становить 6821628,24 грн., з яких 3965760,71 грн. - загальна заборгованість за кредитом, 1273823,95 грн. - загальна заборгованість відсотків за користування кредитом, 1300986,81 - пеня за несвоєчасне повернення кредиту, 281 056,88 - пеня за прострочення оплати процентів, звернути стягнення на предмет іпотеки за Іпотечним договором №12-120, посвідченим 18.07.2012 р. приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області ОСОБА_2 за реєстровим №1383, а саме - нежитлові приміщення 1-го поверху № I, II, III, 2-1-:-2-6, 3-1-:-3-6, 5-1, 11-1, 6 та 2-го поверху №I, 10-1-:10-6, 14-1, 14-2, 16-1-:-16-5, 17-1, 19-1-:-19-3, IV, V, мансарди №VI в літ. "А-3", загальною площею: 883,5 кв. м., які розташовані в місті Харкові по вул. Гоголя №2, що належать на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю "АМРБЗ" (01033, м. Київ, вул. Володимирська, буд. 71, ), шляхом визнання права власності на предмет іпотеки за Публічним акціонерним товариством "Комерційний банк "Стандарт" (04071, м. Київ, вул. Почайнинська, буд .45, ), вартістю 2 120 000,00 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "АМРБЗ" (01033, м. Київ, вул. Володимирська, буд. 71, ) на користь державного бюджету України (одержувач коштів - Управління державної казначейської служби України у Дзержинському районі м. Харкова, вул. Бакуліна, 18, м. Харків, 61166, , рахунок 3003, банк одержувача - Головне управління державної казначейської служби України у Харківський області, МФО 851011, код бюджетної класифікації 22030001) судовий збір у розмірі 42 400 (сорок двi тисячi чотириста) грн. 00 коп.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 09.11.2015 р.

Суддя ОСОБА_5

справа №922/5125/15