ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" листопада 2015 р. Справа № 911/4056/15

Господарський суд Київської області у складі судді Зайця Д.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Публічного акціонерного товариства «Український бізнес банк», м. Київ

до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю «Екопрофіт-К», АРК, м. Сімферополь

2) Товариства з обмеженою відповідальністю «Пілот-Сервіс», м. Донецьк

про стягнення 234854,30 грн.

секретар судового засідання Шніт О.М.

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_1 (довіреність №73 від 21 веренся 2015 року);

від відповідачів: не з'явились.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство «Український бізнес банк» (далі - позивач) на підставі ст. 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» звернулось до господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Екопрофіт-К» (далі - відповідач) про стягнення 234854,30 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач, відповідно до умов кредитного договору від 31 травня 2013 року за №СімВЛ-1, надав Товариству з обмеженою відповідальністю «Екопрофіт-К» кредит в розмірі 200000,00 грн. на умовах сплати процентів за користування кредитом з терміном остаточного повернення кредитних коштів 30 травня 2016 року. В порушення умов зазначеного договору відповідач заборгованість по кредиту та проценти за користування кредитними коштами в порядку, розмірі та строки, визначені договором, у повному обсязі не сплатив, у звязку з чим позивачем заявлено до стягнення з відповідача 150000,00 грн. заборгованості, 48996,64 грн. заборгованості за процентами, 5100,00 грн. заборгованості по сплаті щомісячної комісії та 30757,66 грн. пені.

Провадження у справі порушено відповідно до ухвали господарського суду Київської області від 8 вересня 2015 року та призначено справу до розгляду на 13 жовтня 2015 року.

Через канцелярію господарського суду Київської області Публічним акціонерним товариством «Український бізнес банк» подано заяву про зміну підстав позову №5676 від 13 жовтня 2015 (вх. 24106/15 від 13 жовтня2015 року).

Відповідно до ч. 3 ст. 22 Господарського процесуального кодексу України, позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог. До початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

Враховуючи, що заяву про зміну підстав позову подано до початку розгляду судом справи №911/4056/15 по суті, зазначена заява приймається судом до розгляду, подальший розгляд справи здійснюється з урахуванням зазначеної заяви.

Також, через канцелярію господарського суду Київської області представником позивача подано клопотання про залучення до участі у справі іншого відповідача №5677 від 13 жовтня 2015 року (вх. №24107/15 від 13 жовтня 2015 року). Клопотання обґрунтоване тим, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Пілот-Сервіс» є поручителем перед Публічним акціонерним товариством «Український бізнес банк» за Товариство з обмеженою відповідальністю «Екопрофіт-К» відповідно до договору поруки №СімВЛ-1412 від 31 травня 2013 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Український бізнес банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Пілот-Сервіс».

Ухвалою суду від 13 жовтня 2015 року залучено до участі у справі іншого відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю «Пілот-Сервіс».

Відповідно до ухвали суду від 13 жовтня 2015 року розгляд справи на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України відкладено на 3 листопада 2015 року.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач 1 - Товариство з обмеженою відповідальністю «Екопрофіт-К» зареєстрований на території Автономної Республіки Крим.

Згідно листа Київської міської дирекції Українського державного підприємства поштового звязку «Укрпошта» №33-20-606 від 4 квітня 2014 року, приймання та пересилання поштових відправлень, адресованих одержувачам населених пунктів Автономної Республіки Крим та м. Севастополь тимчасово призупинено.

Відповідно до інформації, що міститься на офіційному сайті ДП «Укрпошта», www.ukrposhta.com, відправка кореспонденції не відновлена, тому, ухвалу про порушення провадження у справі від 8 вересня 2015 року та ухвалу про відкладення розгляду справи від 13 жовтня 2015 року направити відповідачу 1 не виявилося можливим.

Також, як вбачається з матеріалів справи, відповідач 2 Товариство з обмеженою відповідальністю «Пілот-Сервіс» зареєстрований на території м. Донецька.

Згідно листа Київської міської дирекції Українського державного підприємства поштового звязку «Укрпошта» №50-06/668 від 7 вересня 2015 року, приймання та пересилання поштових відправлень, адресованих одержувачам в м. Донецьк не здійснюється, тому, ухвалу про відкладення розгляду справи від 13 жовтня 2015 року направити відповідачу 2 не виявилося можливим.

Однак, судом було повідомлено відповідача про розгляд справи у господарському суді Київської області шляхом розміщення інформації про розгляд справи на офіційному веб-порталі Судової влади України за адресою http://ko.arbitr.gov.ua/sud5012.

3 листопада 2015 року відповідно до ч. 2 ст. 85 ГПК України у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно зясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

31 травня 2013 року між Публічним акціонерним товариством «Український бізнес банк» (за договором банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Екопрофіт-К» (за договором позичальник) укладено кредитний договір №СімВЛ-1.

Відповідно до п. 1.1 договору, банк за наявності вільних грошових коштів, надає позичальнику у тимчасове користування довгостроковий кредит у формі поновлювальної кредитної лінії з лімітом кредитування у сумі 200000,00 грн. на поповнення обігових коштів та оплату послуг, строком до 30 травня 2016 року зі сплатою 21% річних. Проценти нараховуються за кожен календарний день за методом «факт/360», тобто для розрахунку використовується умовно 360 днів у році.

Згідно п. 2.1 договору, кредит, наданий за даним договором, забезпечується заставою і порукою.

Згідно п. 4.3 договору, позичальник зобовязується сплатити банку за надання кредиту одноразову комісійну винагороду у сумі 2000,00 грн. у строк до 31 травня 2013 року. Починаючи з липня 2013 року щомісячно, не пізніше сьомого числа місяця, наступного за звітним, сплачувати банку комісійну винагороду за супроводження кредитної заборгованості у сумі 340,00 грн.

Пунктом 4.5 договору передбачено, що позичальник зобовязаний погашати наданий кредит згідно з графіком погашення.

Згідно пункту 4.6 договору, у разі невиконання зобовязань відповідно до п. 4.5 договору, а саме невиконання зобовязань щодо зменшення суми ліміту кредитування згідно з графіком погашення та/або невиконання зобовязань щодо повного остаточного погашення кредиту, позичальник сплачує банку проценти у розмірі 42% річних на суму простроченої заборгованості до моменту її погашення.

Відповідно до пункту 5.3 договору, банк має право вимагати від позичальника дострокового погашення суми кредиту, процентів, комісій, неустойок та збитків у разі непогашення позичальником процентів та/або щомісячного внеску за кредитом згідно графіку впродовж двох місяців.

Пунктом 5.10 договору передбачено, що при порушенні строків погашення кредиту, нарахованих процентів, комісій (п. 4.2, 4.3, 4.5) банк має право вимагати від позичальника за кожен день прострочення сплатити пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченої заборгованості.

Судом встановлено, що позивач належним чином виконав взяті на себе зобовязання за договором щодо надання відповідачу кредитних коштів, а саме, надав відповідачу кредит у розмірі 200000,00 грн., що підтверджується наявним у матеріалах справи меморіальним ордером №3 від 31 травня 2013 року.

З метою забезпечення виконання зобовязань позичальника за кредитним договором від 31 травня 2013 року за № СімВЛ-1, 31 травня 2013 року між позивачем (за договором банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Пілот-Сервіс» (за договором поручитель) укладено договір поруки за №СімВЛ-1412.

Згідно пункту 1.1 договору поруки, поручитель зобовязується солідарно нести відповідальність перед банком за виконання зобовязань за кредитним договором №СімВЛ-1 від 31 травня 2013 року, укладеним між банком та ТОВ «Екопрофіт-К» на суму 200000,00 грн., зі сплатою 21% річних.

Відповідно до пункту 4.1 договору поруки, у разі невиконання або неналежного виконання боржником своїх зобовязань за кредитним договором, боржник і поручитель відповідають перед банком як солідарні боржники.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України, виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

В силу ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

У звязку з порушенням відповідачами умов кредитного договору та договору поруки, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Судом оглянуто оригінали документів, залучених до матеріалів справи.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Згідно приписів статей 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 530 Цивільного кодексу України, передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У відповідності до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Частиною 2 ст. 10561 Цивільного кодексу України передбачено, що розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Статтею 1049 Цивільного кодексу України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Станом на день прийняття рішення у справі заборгованість за кредитним договором, що складається з заборгованості за кредитом у розмірі 150000,00 грн., заборгованості за процентами у розмірі 48996,64 грн. та заборгованості з комісій у розмірі 5100,00 грн. залишилась непогашеною. Зазначений факт відповідачами не спростовано. Розмір заборгованості відповідає фактичним обставинам справи, тому позовна вимога про стягнення з відповідачів заборгованості за кредитним договором, що складається з заборгованості за кредитом у розмірі 150000,00 грн., заборгованості за процентами у розмірі 48996,64 грн. та заборгованості з комісій у розмірі 5100,00 грн. підлягає задоволенню.

Частиною 1 ст. 230 Господарського кодексу України передбачено, що штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п. 6 ст. 231 Господарського кодексу України, штрафні санкції за порушення грошових зобовязань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до п. 6 статті 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконано.

Розрахунок пені, наданий позивачем, є обґрунтованим та вірним, отже, суд дійшов висновку про задоволення вимог позивача в частині стягнення з відповідачів пені у розмірі 30757,66 грн. за період з 14 лютого 2015 року по 13 серпня 2015 року.

Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Судові витрати відповідно до ст.ст. 44, 49 ГПК України покладаються на відповідачів.

Керуючись ст. 124 Конституції України, ст.ст. 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

2. Стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю «Екопрофіт-К» (код 33849393) та Товариства з обмеженою відповідальністю «Політ-Сервіс» (код 34777765) на користь Публічного акціонерного товариства «Український бізнес банк» (код 19388768) 150000 (сто пятдесят тисяч) грн. 00 коп. заборгованості за кредитом, 48996 (сорок вісім тисяч девятсот девяносто шість) грн. 64 коп. відсотків за кредитом, 5100 (пять тисяч сто) грн. 00 коп. заборгованості з комісій та 30757 (тридцять тисяч сімсот пятдесят сім) грн. 66 коп. пені.

3. Стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю «Екопрофіт-К» (код 33849393) та Товариства з обмеженою відповідальністю «Політ-Сервіс» (код 34777765) в дохід Державного бюджету України на р/р 3001, банк ГУ ДКСУ у Київській області, МФО 821018, , одержувач платежу ГУ ДКСУ у Київській області, призначення платежу: 22030001 4697 (чотири тисячі шістсот девяносто сім) грн. 09 коп. судового збору.

4. Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 9 листопада 2015 року

Суддя Д.Г. Заєць