ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

05.11.2015 Справа № 920/2090/14

За позовом: Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м. Київ

до відповідача: Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання ім. М.В.Фрунзе», м. Суми

про стягнення 5 455 343 грн. 95 коп.

Головуючий суддя В.Л.Котельницька

Суддя Ю.А.Джепа

Суддя С.В.Заєць

Представники сторін:

від позивача - А.А.Старчик (довіреність № 14-90 від 18.04.2015)

від відповідача - В.М.Жуков (довіреність № 18-49/1408 від 29.12.2014)

За участю секретаря судового засідання - Н.М. Мітіної

Суть спору: позивач звернувся до господарського суду з позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача заборгованість за договором купівлі-продажу природного газу №13/2637-ТЕ-29 від 28.12.2012 у сумі 5455343 грн. 95 коп., в тому числі: основний борг - 2282366 грн. 27 коп., 3% річних - 618963 грн. 96 коп., інфляційні збитки - 2554013 грн. 73 коп., а також судові витрати у сумі 73080 грн. 00 коп. покласти на відповідача.

Відповідач подав відзив б/н від 20.01.2015 (вх. №710) на позовну заяву, в якому проти позову заперечує та вважає його необґрунтованим, і таким що не підлягає задоволенню.

Представником позивача було подане до суду клопотання б/н від 09.02.2015 (вх. № 1560) щодо виправлення описки у позовній заяві, у якому він просив суд вважати вірним наступне формулювання другого пункту прохальної частини позовної заяви: «Стягнути з Публічного акціонерного товариства «СМНВО ім. М.В.Фрунзе» на користь Публічного акціонерного товариства «НАК «Нафтогаз України» пеню у розмірі 2282366 грн. 27 коп.».

Представником відповідача було подане до суду клопотання від 10.02.2015 (вх. № 1549) про призначення у справі судової експертизи. Так, представник відповідача у поданому клопотанні просить суд призначити судову економічну експертизу з наступних питань: який розмір різниці в тарифах на теплову енергію, що виник в період з січня по гру день 2013року у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії, що вироб лялася ПАТ «Сумське НВО ім. М.В. Фрунзе», тарифам, встановленим Постановою НКРЕ від 14.12.2010 № 1762?; чи підтверджується документально сума розрахунку позову у розмірі 5455343,95грн. з урахуванням розміру різниці в тарифах на теплову енергію, встановленого у першому питанні?

Ухвалою господарського суду Сумської області від 24.02.2015 провадження у справі № 920/2090/14 було зупинено до закінчення проведення судової економічної експертизи.

07.10.2015 до господарського суду надійшов лист Сумського відділення Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. заслуженого професора М.С.Бокаріуса разом висновком судової економічної експертизи № 310, складеним 06.10.2015 та матеріалами справи № 920/2090/14.

Ухвалою господарського суду Сумської області від 12.10.2015 провадження у справі № 920/2090/14 поновлено.

Представник позивача документів для обґрунтування своєї позиції по справі стосовно висновку судової економічної експертизи не подав.

Від відповідача до суду надійшла заява про застосування наслідків спливу строків позовної давності, в якій він просить застосувати позовну давность щодо стягнення пені у розмірі 1238795 грн. 98 коп. та відмовити у позові в частині 4863896 грн. 77 коп.

У судовому засіданні представник позивача усно заперечив проти застосування позовної давності, оскільки пунктом 9.3 договору купівлі-продажу природного газу від 28.12.2012 сторони збільшили строк пред'явлення вимог, у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, штрафів, пені, відсотків річних, інфляційних нарахувань до п'яти років.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши подані докази, суд

ВСТАНОВИВ:

28.12.2012 між Національною акціонерною компанією «Нафтогаз України» (позивачем у справі) та Публічним акціонерним товариством «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання ім. М.В.Фрунзе» (відповідачем у справі) був укладений договір купівлі-продажу природного газу № 13/2637-ТЕ-29, за умовами якого позивач зобов'язався передати у власність відповідача протягом січня-грудня 2013 року природний газ, а відповідач зобов'язався прийняти та оплатити цей природний газ на умовах цього договору.

Відповідно до умов пункту 1.2 розділу 1 договору газ, що продається за цим договором, використовується покупцем (відповідачем у справі) виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням, релігійними організаціями та національними творчими спілками і їх регіональними осередками (крім обсягів, що використовуються для виробничо-комерційної діяльності).

Пунктом 2.1 укладеного договору встановлено, що позивач передає відповідачеві з 01.01.2013 по 31.12.2013 газ обсягом до 28490,000 тис.куб.м, у тому числі по місяцях кварталів за графіком, наведеним у цьому пункті.

Відповідно до пункту 3.3 цього договору приймання-передача газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу.

Відповідно до пункту 6.1 договору купівлі-продажу № 13/2637-ТЕ-29 оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

За невиконання або неналежне виконання договірних зобов'язань сторони несуть відповідальність у випадках, передбачених чинним законодавством України, а також цим договором (пункт 7.1 договору купівлі-продажу).

За змістом пункту 7.2 договору купівлі-продажу у разі невиконання покупцем умов пункту 6.1 цього договору він зобов'язується сплатити продавцю крім суми заборгованості пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Строк, у межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення заборгованості, штрафів, пені, відсотків річних, інфляційних нарахувань, встановлюється тривалістю у 5 років (пункт 9.3 договору купівлі-продажу).

Строк дії договору купівлі-продажу відповідно до пункту 11.1 визначається з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін; і діє в частині поставки газу до 31.12.2013, а в частині розрахунків - до їх повного здійснення.

Судом було встановлено, що на виконання умов договору купівлі-продажу позивач протягом січня-грудня 2013 року поставив, а відповідач прийняв природний газ в обсязі 29528,187 тис. куб. м на загальну суму 38527382,44 грн. 68 коп., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу за зазначений період (відповідні акти приймання-передачі природного газу додані до матеріалів справи).

Однак відповідач свої зобов'язання щодо своєчасної оплати поставленого природного газу належним чином не виконав.

Порушення відповідачем передбачених договором купівлі-продажу строків розрахунку за поставлений природний газ стало підставою для нарахування НАК «Нафтогаз України» на суму заборгованості пені в сумі 2282366 грн. 27 коп., 3 % річних у сумі 618963 грн. 96 коп., інфляційних втрат у сумі 2554013 грн. 73 коп. і звернення до суду з відповідним позовом.

Однак суд не погоджується у повній мірі із нарахованими позивачем сумами штрафних санкцій та зазначає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи із наступного.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 20 Закону України «Про теплопостачання» тарифи на теплову енергію повинні забезпечувати відшкодування всіх економічно обґрунтованих витрат на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії. Тарифи на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії, крім тарифів на виробництво теплової енергії для суб'єктів господарювання, що здійснюють комбіноване виробництво теплової і електричної енергії та/або використовують нетрадиційні та поновлювані джерела енергії, затверджуються національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних

послуг, та органами місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законодавством.

Відповідно до ч. 7 ст. 20 Закону України «Про теплопостачання» збитки теплоенергогенеруючих та теплопостачальних організацій внаслідок надання пільг з оплати за спожиту теплову енергію окремим категоріям споживачів повністю відшкодовуються за рахунок джерел фінансування, визначених законами України, які передбачають відповідні пільги.

Згідно з ч. 2 ст. 97 Бюджетного кодексу України порядок та умови надання субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам визначаються Кабінетом Міністрів України.

Розрахунки за газ проводяться, як в порядку, визначеному договором, так і в порядку, визначеному спеціальними нормативними актами. Таким нормативним актом є, зокрема, постанова Кабінету Міністрів України від 29.01.2014 №30 «Деякі питання надання у 2014 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання та водовідведення тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування».

У відповідності до вимог вищезазначеної постанови Кабінету Міністрів України 09.10.2014 між сторонами у справі, Головним управлінням Державної казначейської служби України у Сумській області, департаментом фінансів Сумської обласної державної адміністрації, департаментом фінансів, економіки та бюджетних відносин Сумської міської ради, департаментом інфраструктури міста Сумської міської ради укладено договір про організацію взаєморозрахунків, предметом якого є організація проведення сторонами взаєморозрахунків відповідно до пункту 24 статті 14 Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» і Порядку та умов надання у 2014 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання та водовідведення тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29.01.2014 № 30.

Умовами цього договору передбачалося не тільки надання державою коштів на погашення заборгованості, але також змінювалися порядок і строки виконання боржником грошових зобов'язань перед кредитором, які виникли на підставі договору купівлі-продажу.

За змістом підпункту 2 пункту 11 договору про організацію взаєморозрахунків сторони зобов'язалися не вчиняти до проведення взаєморозрахунків дій з погашення заборгованості відповідно до договору купівлі-продажу.

Отже, уклавши договір про організацію взаєморозрахунків, сторони у такий спосіб змінили порядок і строк проведення розрахунків за природний газ, поставлений відповідно до договору купівлі-продажу природного газу.

Разом із тим, договір про організацію взаєморозрахунків не передбачав можливості існування між сторонами інших грошових зобов'язань і підстав для інших грошових вимог.

Як встановлено судом, на виконання зазначеного договору ПАТ «СМНВО ім. М.В.Фрунзе» за рахунок коштів субвенції з державного бюджету сплатило кошти у сумі 12057266 грн. 04 коп. на користь НАК «Нафтогаз України», що підтверджується платіжним дорученням № 11 від 21.10.2014.

З урахування вищевикладеного відповідач вважає, що у позивача відсутні підстави для стягнення пені, передбаченої підпунктом 7.2 пункту 7 Договору купівлі продажу природного газу, та застосування наслідків за порушення грошового зобов'язання, передбачених частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України.

Враховуючи наявність спірних питань стосовно визначення щомісячного розміру компенсації з різниці у тарифах на теплову енергію, що виник у період з січня по грудень 2013 року, судом було призначено судову економічну експертизу.

Так, за висновком експерта, виходячи із змісту наданих сторонами документів, останнім був здійснений розрахунок розміру штрафних санкцій, інфляційних збитків, 3% річних з урахуванням від'ємного значення щомісячного розміру компенсації різниці у тарифах, та визначено загальну суму документально підтверджених штрафних санкцій у розмірі 1830243 грн. 16 коп., у тому числі: 1358476 грн. 82 коп. пені, 156054 грн. 67 коп. інфляційних витрат, 315711 грн. 67 коп. сума 3% річних.

З урахуванням положень статті 42 Господарського процесуального кодексу України суд приймає висновок експерта у даній справі як доказ у розумінні статті 34 цього ж Кодексу.

Отже, для застосування санкцій, передбачених підпунктом 7.2 пункту 7 договору купівлі-продажу природного газу, та наслідків за порушення грошового зобов'язання, передбачених частиною 2 статті 625 ЦК України, необхідно, щоб оплата була здійснена поза межами порядку і строків, встановлених спільними протокольними рішеннями про організацію взаєморозрахунків за природний газ та постачання, які діяли на момент розгляду справи.

Таким чином, суд вважає, що позивачу мали б бути нараховані відповідні суми пені, інфляційні збитки та 3% річних у межах простроченого зобов'язання за вирахуванням виплаченої суми субвенції з державного бюджету.

Так, за порушення у сфері господарювання учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених ГК України, іншими законами та договором (частина друга статті 193, частина перша статті 216 та частина перша статті 218 ГК України).

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема у вигляді сплати винною особою неустойки (штрафу, пені).

Розмір штрафних санкцій відповідно до частини четвертої статті 231 Господарського кодексу України встановлюється законом, а в разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або в певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Такий вид забезпечення виконання зобов'язання як пеня та її розмір встановлено частиною третьою статті 549 Цивільного кодексу України, частиною шостою статті 231 Господарського кодексу України, статтями 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» та частиною шостою статті 232 Господарського кодексу України.

Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором, або законом.

Таким чином, суд робить висновок про правомірність нарахування позивачем сум пені, інфляційних збитків, 3 % річних, однак не погоджується з їх розміром через недоведеність періодів виникнення та обсягу прострочення.

Так, дослідивши всі обставини справи, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню: 1358476 грн. 82 коп. пені, 315711 грн. 67 коп. сума 3% річних, 156054 грн. 67 коп. інфляційних збитків.

Розглянувши заяву відповідача про застосування строку позовної давності, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Стаття ж 257 названого Кодексу встановлює, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

При цьому, частиною 1 статті 259 цього Кодексу позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

З матеріалів справи вбачається, що сторони у договорі купівлі-продажу природного газу № 13/2637-ТЕ-29 від 28.12.2012 (п. 9.3.) погодили, що строк, у межах якого сторони можуть звернутись до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, штрафів, пені, процентів річних, інфляційних нарахувань, встановлюється у п'ять років.

Таким чином, враховуючи, що сторони дійшли згоди щодо збільшення строку позовної давності, суд не вбачає правових підстав для задоволення заяви відповідача про застосування позовної давності.

Згідно ст. ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору, понесені позивачем, підлягають відшкодуванню йому за рахунок відповідача в розмірі 24518 грн. 34 коп. пропорційно розміру задоволених вимог, витрати за проведення судової експертизи, понесені відповідачем, підлягають відшкодуванню йому за рахунок позивача в розмірі 19669 грн. 20 коп. пропорційно розміру задоволених вимог .

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 44, 49, 42, 82-85 Господарського процесуального кодексу України суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання ім. М.В.Фрунзе» (40004, м. Суми, вул. Горького, 58; ) на користь Публічного акціонерного товариства Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» (01001, м. Київ, вул. Б.Хмельницького, 6; код ЄДРПОУ 20077 грн. 82 коп. пені, 315711 грн. 67 коп. - суму 3 % річних, 156054 грн. 67 коп. інфляційних збитків, а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 24518 грн. 34 коп.

3. Стягнути з Публічного акціонерного товариства Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» (01001, м. Київ, вул. Б.Хмельницького, 6; ) на користь Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання ім. М.В.Фрунзе» (40004, м. Суми, вул. Горького, 58; ) 19669 грн. 20 коп. витрат за проведення судової експертизи.

4. В іншій частині позову - відмовити.

5. В задоволенні заяви ПАТ «СМНВО ім. М.В.Фрунзе» про застосування строку позовної даності відмовити.

6. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 10.11.2015.

Головуючий суддя В.Л.Котельницька

Суддя Ю.А.Джепа

Суддя С.В.Заєць