КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" листопада 2015 р. Справа№ 910/14283/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Мартюк А.І.

суддів: Новікова М.М.

Зубець Л.П.

при секретарі Єременко К.Л.

за участю представників

від позивача: Кабанова А.В., дов. б/н від 06.11.2015р.

від відповідача: Василенко Н.В., дов. № 431 від 02.06.2015р.

розглянувши у відкритому

судовому засіданні

апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Державна

продовольчо зернова корпорація України"

на рішення Господарського суду міста Києва

від 23.07.2015 р.

у справі № 910/14283/15 (суддя Смирнова Ю.М.)

за позовом Приватного підприємства "Торгівельний Будинок Аркада"

до Публічного акціонерного товариства "Державна

продовольчо зернова корпорація України"

про стягнення 46 376,93 грн.

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство "Торгівельний Будинок Аркада" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" 46376,93 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивачем в рахунок оплати послуг за Договором №99 від 27.11.2014 було сплачено відповідачу 220594,72 грн., однак загальна вартість послуг, які фактично надані відповідачем становить 173956,94 грн. За таких обставин, на підставі ст. 1212 Цивільного кодексу України позивач просить суд стягнути з відповідача суму коштів у розмірі 46376,93 грн., що становить собою різницю між загальною сумою сплачених позивачем коштів та загальною вартістю наданих відповідачем послуг (з урахуванням повернутих останнім грошових коштів у розмірі 260,85 грн.).

Рішенням Господарського суду м. Києва від 23.07.2015р. у справі № 910/14283/15 позов задоволено повністю. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" на користь Приватного підприємства "Торгівельний будинок Аркада" 46376 (сорок шість тисяч триста сімдесят шість) грн. 93 коп. та судовий збір у розмірі 1827 (одна тисяча вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням, Публічне акціонерне товариство "Державна продовольчо-зернова корпорація України" звернулась до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду м. Києва від 23.07.2015р. у справі № 910/14283/15 та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що судом першої інстанції було неповно з'ясовано обставини, які мають значення для справи, а також невірно застосовано норми матеріального та процесуального права, що призвело до прийняття невірного рішення.

Відповідно до автоматичного розподілу справ між суддями апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" у справі № 910/14283/15 було передано на розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Мартюк А.І., судді: Зубець Л.П., Новіков М.М.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 31.08.2015р. у справі № 910/14283/15 апеляційну скаргу прийнято до провадження та розгляд справи призначено на 05.10.2015р.

05.10.2015р. через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від представника позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній зазначає, що оскаржуване рішення прийнято з дотриманням норм чинного законодавства, тому просить суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Господарського суду м. Києва від 23.07.2015р. у справі № 910/14283/15.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 05.10.2015р. у справі № 910/14283/15 продовжено строк розгляду справи.

В судовому засіданні 05.10.2015р. оголошено перерву до 02.11.2015р., відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 13.10.2015р. у справі № 910/14283/15 виправлено описку в ухвалі від 05.10.2015р.

Представник апелянта підтримав доводи апеляційної скарги та просив суд апеляційну скаргу задовольнити, а рішення Господарського суду м. Києва від 11.03.2015р. у справі № 910/986/15-г скасувати та прийняти нове рішення у цій справі, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Представник відповідача у судовому засіданні проти доводів апеляційної скарги заперечував, просив у її задоволенні відмовити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія встановила наступне.

27.11.2014 між Публічним акціонерним товариством "Державна продовольчо-зернова корпорація України" (зерновий склад) та Приватним підприємством "Торгівельний Будинок Аркада" (поклажодавець) укладено договір складського зберігання № 99, відповідно до п.1.1 якого поклажодавець зобов'язується передати, а зерновий склад зобов'язується прийняти на зберігання зерно пшениці врожаю 2014 року (зерно) та надавати додаткові послуги, відповідно до додатку 1, що є невід'ємною частиною даного договору та в установлений строк повернути їх поклажодавцю або особі, зазначеній ним як одержувач, відповідно до якісних показників, передбачених цим договором.

За правовою природою укладений між сторонами Договір є договором складського зберігання.

Відповідно до ст. 957 Цивільного кодексу України за договором складського зберігання товарний склад зобов'язується за плату зберігати товар, переданий йому поклажодавцем, і повернути цей товар у схоронності. Договір складського зберігання укладається у письмовій формі. Письмова форма договору складського зберігання вважається дотриманою, якщо прийняття товару на товарний склад посвідчене складським документом.

27.11.2014 Приватним підприємством "Торгівельний Будинок Аркада" було передано Публічному акціонерному товариству "Державна продовольчо-зернова корпорація України" на зберігання пшеницю м'яку 6 класу урожаю 2014 року у кількості 1282200 кг, що підтверджується складською квитанцією на зерно №652 від 27.11.2014.

Відповідно до п. 5.1 Договору розмір плати за зберігання зерна і надання додаткових послуг визначається за діючими тарифами, які затверджені зерновим складом та є невід'ємною частиною цього Договору (додаток №1 до Договору).

В Додатку № 1 сторони погодили перелік та вартість послуг зернового складу.

Додатковою угодою від 13.01.2015 Додаток 1 до Договору викладено в новій редакції та встановлено вартість послуг:

- приймання з автотранспорту - 16 грн/тонна;

- приймання з залізничного транспорту - 19,20 грн/тонна;

- зберігання за місяць - 22,00 грн/тонна;

- відвантаження на залізничний транспорт у робочі дні Зернового складу - 28,00 грн/тонна;

- відвантаження на залізничний транспорт у вихідні, святкові та неробочі дні Зернового складу - 35,00 грн/тонна;

- відвантаження на автотранспорт у робочі дні Зернового складу - 22 грн/тонна;

- відвантаження на автотранспорт у вихідні, святкові та неробочі дні Зернового складу - 30,00 грн/тонна.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем в рахунок оплати послуг за Договором було сплачено відповідачу 220594,72 грн, що підтверджується платіжними дорученнями №333 від 28.11.2014, №15 від 16.01.2015, №53 від 06.02.2015, №92 від 05.03.2015, №209 від 06.04.2015, №218 від 07.04.2015, №255 від 15.04.2015, №282 від 22.04.2015, №304 від 29.04.2015 та не заперечується сторонами.

За період з 27.11.2014 по березень 2015 року були складені та підписані сторонами акти здачі-приймання робіт (надання послуг):

- №ОУ-0000936 (зберігання пшениці за листопад 2014) на суму 3761,12 грн;

- №ОУ-0001000 (зберігання пшениці за грудень 2014) на суму 28208,40 грн;

- №ОУ-0000023 (зберігання пшениці за січень 2015) на суму 28208,40 грн;

- №ОУ-0000081 (зберігання пшениці за лютий 2015) на суму 28208,40 грн;

- №ОУ-0000160 (зберігання пшениці за березень 2015) на суму 28208,40 грн.

03.04.2015 Приватне підприємство "Торгівельний Будинок Аркада" надіслало на адресу філії ПАТ "ДПЗКУ" "Львівський КХП" лист вих. №66 від 03.04.2015, яким позивач просив відвантажити в термін з 06.04.2015 по 25.04.2015 зерно - пшеницю м'яку 6 класу урожаю 2014 року у кількості 1282200 кг відповідно до складської квитанції на зерно №652 від 27.11.2014, що зберігається на зерновому складі за адресою: 79019, м. Львів, вул. Б.Хмельницького, 88, на підставі договору складського зберігання від 27.11.2014 №99, а також повідомив, що експедитором є ТОВ "Компанія Грано СВ".

17.04.2015, 21.04.2015, 22.04.2015, 24.04.2015 та 28.04.2015 відповідач здійснив відвантаження всього обсягу переданого на зберігання зерна - у кількості 1273300 кг.

Відповідачем було надіслано позивачу наступні акти наданих послуг:

- №ОУ-0000219 (зберігання пшениці з 01.04.2015 по 13.04.2015 за тарифом 25,00 грн за 1 тонну на суму 13890,50 грн);

- №ОУ-0000194 (відвантаження на залізничний транспорт за тарифом 33,00 грн за 1 тонну на суму 10879,44 грн, зберігання пшениці з 14.04.2015 по 21.04.2015 за тарифом 25,00 грн за 1 тонну, на суму 7723,34 грн);

- №ОУ-0000194 (подача вагона для відвантаження за тарифом 1350,00 грн за 1 послугу, на суму 13500,00 грн; послуга зважування вагона залізничною вагою за тарифом 300,00 грн за 1 послугу, на суму 6000,00 грн);

- №ОУ-0000220 (подача одного вагона для відвантаження зерна за тарифом 1350,00 грн за 1 послугу, на суму 6750,00 грн; зважування вагона тензометричною вагою 150 тонн за тарифом 300,00 грн за 1 послугу, на суму 3000,00 грн).

У відповідності до п. 5.7 Договору у разі незгоди підписати акт приймання-передачі наданих послуг поклажодавець у триденний термін з дня отримання акту приймання-передачі наданих послуг надсилає зерновому складу свої обґрунтовані заперечення.

30.04.2015 позивачем було надіслано на адресу відповідача лист вих. №86 від 30.04.2015, яким позивач повідомив про наявність заперечень щодо підписання актів здачі-приймання та просив повернути зайво сплачені кошти у розмірі 46637,78 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідачем неправомірно в односторонньому порядку збільшено тарифи за надані послуги, починаючи з 01.04.2015.

Відповідно до ч. 1 ст. 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

За змістом ст. 654 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Відповідно до п.п. 4.2.1 п. 4.2 Договору зерновий склад має право змінити вартість послуг, визначених у розділі 5 цього Договору, при повідомленні поклажодавця письмово за 10 календарних днів до таких змін.

Пунктом 5.11 Договору встановлено, що у разі зміни тарифів на енергетичні, матеріальні та інші ресурси зерновий склад залишає за собою право змінювати вартість наданих послуг в односторонньому порядку. При цьому, зерновий склад зобов'язаний попередити поклажодавця про зміну тарифів письмово не пізніше ніж за 10 календарних днів до таких змін.

Разом з цим, за умовами Договору зерновий склад в односторонньому порядку має право змінити вартість послуг, однак про таку зміну останній має повідомити поклажодавця не пізніше ніж за 10 календарних днів до таких змін.

Обгрунтовуючи апеляційну скаргу відповіда зазначає, що повідомлення про зміну тарифів було надіслано позивачу 26.03.2015 на електронну його адресу у вигляді додаткової угоди до договору, а тому, на думку відповідача, ним було дотримано вимоги п. 5.11 Договору.

Однак, доводи відповідача про дотримання ним передбаченого п. 5.11 Договору порядку повідомлення про зміну вартості послуг судом не приймаються до уваги, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, нову вартість послуг відповідач почав застосовувати з 01.04.2015, отже останній зобов'язаний був повідомити про це поклажодавця не пізніше 22.03.2015 (за 10 календарних днів до змін тарифів), а не 26.03.2015 (як це було зроблено відповідачем, за його твердженням).

Крім того, умовами договору не передбачено можливості ведення листування між сторонами шляхом електронної переписки, зокрема, в Договорі відсутні електронні адреси сторін.

Матеріалами справи підтверджується, що позивачем в рахунок оплати послуг за Договором було сплачено відповідачу 220 594,72 грн., фактично відповідачем було надано послуги, вартість яких (з огляду на встановлені Додатком 1 до Договору в редакції Додаткової угоди від 13.01.2015 тарифи) становить 173956,94 грн. Сума коштів у розмірі 260,85 грн була повернута відповідачем на користь позивача, що сторонами не заперечується.

Таким чином, різниця між загальною сумою сплачених позивачем коштів та загальною вартістю наданих відповідачем послуг (з урахуванням повернутих останнім грошових коштів у розмірі 260,85 грн) становить 46376,93 грн.

Пунктом 12.1 Договору встановлено, що договір вважається укладеним і набуває чинності з моменту підписання та скріплення його печатками обох сторін і діє до 31.05.2015, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов'язань.

У відповідності до ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: повернення виконаного за недійсним правочином; витребування майна власником із чужого незаконного володіння; повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні; відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Статтею 1213 Цивільного кодексу України передбачено, що набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.

Тобто, зазначені положення законодавства передбачають обов'язок особи повернути відповідне майно в тому числі, у разі коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Правовою підставою для оплати відповідачем суми коштів у розмірі 46376,93 грн була наявність Договору №99 від 27.11.2014.

Однак, у зв'язку із припиненням з 31.05.2015 дії Договору як правової підстави для сплати позивачем коштів у розмірі 46376,93 грн та внаслідок того, що послуг на зазначену суму відповідачем надано не було, то відповідно для оплати суми коштів у розмірі 46376,93 грн відпала.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про правомірність заявлених позивачем вимог, оскільки строк дії договору закінчився, тобто відпала підстава, на якій відповідач отримав від позивача попередньої оплати.

Згідно ст. 32 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Приписами статей 33, 34 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обставини, викладені скаржником в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час розгляду даної справи.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення Господарського суду м. Києва від 23.07.2015р. у справі № 910/14283/15 прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим апеляційна скарга скаржника задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 32-34, 49, 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду м. Києва від 23.07.2015р. у справі № 910/14283/15 - без змін.

2. Матеріали справи № 910/14283/15 повернути до Господарського суду м. Києва.

3. Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до касаційного суду протягом двадцяти днів у встановленому законом порядку.

Головуючий суддя А.І. Мартюк

Судді М.М. Новіков

Л.П. Зубець