ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2015 року Справа № 904/3635/15

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючогоЄвсікова О.О.,
суддів:Кролевець О.А. (доповідач у справі), Попікової О.В.
розглянувши касаційну скаргуТовариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Агро-Союз"
на рішенняГосподарського суду Дніпропетровської області від 15.06.2015
та постановуДніпропетровського апеляційного господарського суду від 06.08.2015
у справі№904/3635/15 Господарського суду Дніпропетровської області
за позовомПублічного акціонерного товариства "Перший український міжнародний банк"
до1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче підприємство "Агро-Союз", 2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Агро-Союз", 3. Товариства з обмеженою відповідальністю "Корпорація "Агро-Союз", 4. Приватного акціонерного товариства "Агро-Союз"
простягнення заборгованості за кредитним договором
за участю представників сторін
від позивача:не з'явився
від відповідача-1:не з'явився
від відповідача-2:Селепей Ю.І.
від відповідача-3:не з'явився
від відповідача-4:не з'явився
від ТОВ "Фінансова компанія "Кавертон": Ніорадзе О.М.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Перший український міжнародний банк" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче підприємство "Агро-Союз", з Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Агро-Союз", з Товариства з обмеженою відповідальністю "Корпорація "Агро-Союз" та з Приватного акціонерного товариства "Агро-Союз" заборгованості за кредитним договором №7.6-78 від 28.04.2009 у загальному розмірі 23616340,16 грн., у тому числі 21645000 грн. заборгованості за сумою кредиту, 1481051,73 грн. заборгованості за непогашеними відсотками за користуванням кредитом, 490288,43 грн. пені.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 15.06.2015 (суддя Юзіков С.Г.) позов задоволено, стягнуто з кожного з відповідачів на користь позивача 21645000 грн. заборгованості за сумою кредиту, 1481051,73 грн. заборгованості за непогашеними відсотками за користування кредитом, 490288,43 грн. пені за порушення строків повернення кредиту і за порушення строків сплати відсотків за кредитом.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 06.08.2015 (колегія суддів: Лисенко О.М., Джихур О.В., Науменко І.М.) рішення суду першої інстанції змінено, викладено резолютивну частину в новій редакції, згідно з якою позов задоволено, стягнуто на користь позивача заборгованість за кредитним договором №7.6-78 від 28.04.2009 у загальному розмірі 23616340,16 грн., у тому числі 21645000 грн. заборгованості за сумою кредиту, 1481051,73 грн. заборгованості за непогашеними відсотками за користуванням кредитом, 490288,43 грн. пені, солідарно з ТОВ "Виробниче підприємство "Агро-Союз" та ТОВ "Компанія "Агро-Союз", солідарно з ТОВ "Виробниче підприємство "Агро-Союз" та ТОВ "Корпорація "Агро-Союз", солідарно з ТОВ "Виробниче підприємство "Агро-Союз" та ПАТ "Агро-Союз".

Не погоджуючись з вказаними судовими рішеннями, ТОВ "Компанія "Агро-Союз" звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить їх скасувати як такі, що не відповідають вимогам матеріального та процесуального права, та повернути справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

До Вищого господарського суду України надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Кавертон" про заміну сторони у справі з Публічного акціонерного товариства "Перший український міжнародний банк" на ТОВ "Фінансова Компанія "Кавертон". Колегія суддів відхилила вказане клопотання, оскільки заявником не надано належним чином засвідчених доказів відступлення прав вимоги у спірних правовідносинах ПАТ "Перший український міжнародний банк" на користь ТОВ "Фінансова Компанія "Фінгруп Фактор". Водночас заявник не позбавлений права звернутись з відповідним клопотанням до суду першої інстанції.

Учасники судового процесу згідно з приписами ст. 1114 ГПК України були належним чином повідомлені про день, час і місце розгляду касаційної скарги, однак позивач, відповідач-1, відповідач-3, відповідач-4 не скористались передбаченим законом правом на участь у розгляді справи касаційною інстанцією.

Заслухавши пояснення представника відповідача-2, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши згідно з ч. 1 ст. 1117 ГПК України наявні матеріали справи на предмет правильності юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення в судових рішеннях, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судами першої та апеляційної інстанцій, 28.04.2009 між ПАТ "Перший український міжнародний банк" (банк) та ТОВ "Виробниче підприємство "Агро-Союз" (позичальник) укладено кредитний договір №7.6-78 (далі - Кредитний договір), до якого в подальшому укладались додаткові угоди. Відповідно до п. 1.1 Кредитного договору банк зобов'язався надати позичальнику кредит у розмірі 54365000,00 грн., а відповідач зобов'язався прийняти кредит, використавши його за цільовим призначенням, сплатити плату за кредит та повернути позивачеві кредит у повному обсязі в порядку та у строки, обумовлені цим договором.

Позивач належним чином виконав свої зобов'язання за Кредитним договором, відкривши ТОВ "Виробниче підприємство "Агро-Союз" позичковий рахунок та надавши 29.04.2009 згідно з заявкою позичальника обумовлені Кредитним договором кошти у загальному розмірі 53579126,79 грн.

У Кредитному договорі сторони передбачили нарахування банком процентів за користування кредитом за ставкою 22,3% річних (із розрахунку 365 днів на рік) (п. 7.2.1 Кредитного договору), а після підписання Додаткової угоди №29 від 25.12.2014 - за ставкою 22,5% річних (із розрахунку 365 днів на рік). Проценти нараховуються щоденно на фактичну суму і за весь час користування кредитом (п. 7.2.3 Кредитного договору). Нараховані проценти повинні сплачуватися позичальником щомісячно не пізніше 6 банківських днів наступних за 24 числом кожного місяця (п. 7.2.4 Кредитного договору).

Згідно з п. 12 Кредитного договору в разі порушення позичальником строків виконання будь-якого з боргових зобов'язань банк має право нараховувати, а позичальник зобов'язаний сплатити на користь банка пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, за кожен день прострочення.

Також у п. 5.4 Кредитного договору в редакції Додаткової угоди №18 від 31.05.2013 передбачено, що у випадку виникнення будь-якої несприятливої події, банк набуває права вимагати від позичальника достроково повернути виданий позичальнику кредит, а позичальник зобов'язаний, незважаючи на положення пункту 6.1 цього Договору, виконати таку вимогу банку і повернути отриманий кредит в повному обсязі разом з платою за кредит і штрафними санкціями, що підлягають сплаті позичальником на користь банку згідно з цим Договором, в строк не пізніше 3 банківських днів, з моменту отримання відповідної вимоги.

Несприятливі події, визначені п. 5.1 Кредитного договору в редакції Додаткової угоди №18 від 31.05.2013. Такою подією є несплата позичальником будь-якої суми, яка належить до сплати на користь банку згідно з цим Договором, у передбачений ним строк, та/або невиконання або неналежне виконання будь-яких інших обов'язків за цим Договором та/або обов'язків за Угодами про забезпечення та/або за іншими угодами, укладеними сторонами.

У п. 3.1.4 Кредитного договору передбачено, що однією з умов надання кредиту сторонами погоджено укладення банком та позичальником у забезпечення виконання боргових зобов'язань за цим Договором угоди про забезпечення - договору застави товарів в обороті, відповідно до якого в заставу банку передаються нові трактори колісні New Holland T9040 та New Holland T9060 у загальній кількості 47 штук, балансовою вартістю 60369152,00 грн.

Додатковою угодою №15 від 22.03.2013 сторони змінили вказаний пункт Кредитного договору щодо укладення договору застави товарів в обороті, (трактори колісні марок New Holland T9040, New Holland T9060 та Buhler Versatile) на суму не менше 40501909,86 грн.

Також у забезпечення виконання зобов'язань ТОВ "Виробниче підприємство "Агро-Союз" перед ПАТ "Перший український міжнародний банк" за Кредитним договором позивачем укладено: Договір поруки №7.6-78/П-1 від 28.04.2009 з ТОВ "Компанія "Агро-Союз" (далі - Договір поруки №1), Договір поруки №7.6-78/П-2 від 28.04.2009 з ТОВ "Корпорація "Агро-Союз" (далі - Договір поруки №2), Договір поруки №П-DNI-7.6-78/1 від 25.12.2014 з ПАТ "Агро-Союз" (далі - Договір поруки №3). За наведеними Договорами поруки №1, №2, №3 вказані особи поручились перед позивачем за виконання ТОВ "Виробниче підприємство "Агро-Союз" зобов'язань, що випливають з Кредитного договору, включаючи сплату основного боргу, процентів, комісій, неустойки, витрат кредитора тощо. Пунктами 1.3 Договорів поруки №1, №2, №3 визначено, що у разі порушення боржником зобов'язання боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, що означає право кредитора вимагати виконання зобов'язання в повному обсязі, як від боржника і поручителя разом, так і від кожного з них окремо.

Разом з тим, суди встановили, що ТОВ "Виробниче підприємство "Агро-Союз" з 04.08.2014 порушувало строки сплати процентів за користування кредитом, а з 25.09.2014 порушувало строки повернення кредиту частинами та у розмірах, визначених Кредитним договором.

У зв'язку з частковим погашенням та порушенням строків повернення кредиту, процентів за кредитом, 25.12.2014 між ПАТ "Перший український міжнародний банк" та ТОВ "Виробниче підприємство "Агро-Союз" укладено Додаткову угоду №29 від 25.12.2014, якою змінено п.п. 1.1, 6.1 Кредитного договору щодо зобов'язання позичальника повернути кредит, наданий в розмірі 21645000,00 грн. частинами та в строки, визначені графіком.

Однак ТОВ "Виробниче підприємство "Агро-Союз" з 30.01.2015 не виконувало належним чином свої зобов'язання за Кредитним договором, порушуючи графік повернення кредиту (сплати основної суми заборгованості), а з 25.01.2015 не сплачувало відсотки за користування кредитними коштами.

Через настання несприятливої події (невиконання позичальником зобов'язань у визначений Кредитним договором строк) банк направив позичальнику вимогу про дострокове повернення кредиту (вих. №ВМ-61/218 від 24.03.2015). Також банк направив відповідні вимоги поручителям за Договорами поруки №1, №2, №3. Але ні позичальник, ні поручителі вимоги позивача не виконали.

У зв'язку з викладеними обставинами ПАТ "Перший український міжнародний банк" звернувся до господарського суду з позовом у даній справі про стягнення з позичальника (ТОВ "Виробниче підприємство "Агро-Союз") та кожного з поручителів (ТОВ "Компанія "Агро-Союз", ТОВ "Корпорація "Агро-Союз" та ПАТ "Агро-Союз") заборгованості за Кредитним договором у загальному розмірі 23616340,16 грн., у тому числі 21645000 грн. заборгованості за сумою кредиту, 1481051,73 грн. заборгованості за непогашеними відсотками за користуванням кредитом, 490288,43 грн. пені.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, зокрема, на підставі договорів чи інших правочинів.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1054 ЦК України).

За вимогами ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Вказана правова норма кореспондується зі ст. 193 ГК України.

Положеннями ч. 1 ст. 230, ч.ч. 4, 6 ст. 231 ГК України, ч. 3 ст. 549, ч. 1 ст. 612 ЦК України та ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" встановлено зобов'язання учасника господарських відносин сплатити штрафні санкції у разі невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання, зокрема, у вигляді пені, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання, розмір яких, зазвичай, визначається обліковою ставкою Національного банку України та не може перевищувати подвійної облікової ставки, що діяла у відповідний період. У силу ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до ст.ст. 543, 546, 553, 554 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, порукою; за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. У разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Виконання солідарного обов'язку у повному обсязі одним із боржників припиняє обов'язок решти солідарних боржників перед кредитором.

Згідно з ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється, зокрема, з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Зі змісту наведеної норми вбачається, що припинення поруки спричинюють такі зміни умов основного зобов'язання, які призвели або можуть призвести до збільшення обсягу відповідальності поручителя. Таке збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає у разі підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки тощо. Водночас порука не припиняється, якщо поручитель надав свою згоду на зміну умов основного зобов'язання. Згода поручителя надається в порядку та у спосіб, який передбачений договором поруки.

Рішення з господарського спору повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з'ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі. При цьому в силу ст.ст. 42, 43, 33, 101 ГПК України правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності та змагальності; сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу; додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього.

Дослідивши надані сторонами під час розгляду справи докази, суди першої та апеляційної інстанцій встановили, що станом на 14.04.2014 заборгованість ТОВ "Виробниче підприємство "Агро-Союз" перед ПАТ "Перший український міжнародний банк" за основною сумою кредиту становить 21645000,00 грн., а заборгованість за відсотками за користування кредитом - 1481051,73 грн. Перевіривши правильність здійснених позивачем розрахунків, суди встановили, що пеня за порушення строків повернення кредиту становить 382764,39 грн., а пеня за порушення строків сплати відсотків за користування кредитом - 107524,04 грн. (загалом 490288,43 грн.).

З огляду на встановлення вказаних обставин неналежного виконання ТОВ "Виробниче підприємство "Агро-Союз" своїх обов'язків з повернення кредиту та сплати процентів за Кредитним договором та положення викладених вище норм права, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли правильного висновку про наявність правових підстав для стягнення відповідних сум заборгованості та пені як з позичальника ТОВ "Виробниче підприємство "Агро-Союз", так і з поручителів (ТОВ "Компанія "Агро-Союз", ТОВ "Корпорація "Агро-Союз" та ПАТ "Агро-Союз").

При цьому суд апеляційної інстанції правильно змінив резолютивну частину рішення суду першої інстанції, стягнувши відповідну заборгованість та пеню з позичальника солідарно з кожним поручителем окремо, врахувавши встановлену ст. 554 ЦК України солідарну відповідальність боржника і поручителя за договором поруки, тоді як поручителі за різними договорами поруки не несуть солідарної відповідальності один перед одним (постанови Верховного Суду України від 11.11.2014 у справі №919/699/13 та від 24.06.2015 у справі №6-255цс15).

Водночас суди першої та апеляційної інстанцій обґрунтовано відхилили доводи ТОВ "Компанія "Агро-Союз" щодо припинення поруки за Договором поруки №1 у зв'язку з тим, що обсяг відповідальності збільшено без його відома та згоди, адже Додатковою угодою №15 від 22.03.2013 до Кредитного договору сторони погодили зменшення суми забезпечення виконання зобов'язань позичальника перед банком, але не збільшували відповідальність поручителів, зокрема, суму кредиту, строк виконання зобов'язань, процентну ставку, графік повернення частини кредиту, розмір штрафних санкцій.

До того ж додатковою угодою №15 від 25.12.2014 до Договору поруки №1 ТОВ "Компанія "Агро-Союз", як і інші поручителі іншими додатковими угодами, підтвердило свої зобов'язання перед позивачем щодо повернення кредиту ТОВ "Виробниче підприємство "Агро-Союз" у сумі 21645000,00 грн., погодивши графік повернення кредиту.

Надавши належну правову оцінку вказаним обставинам, суди першої та апеляційної інстанцій обґрунтовано відмовили в задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі з огляду на відсутність обставин неможливості її розгляду.

У касаційній скарзі ТОВ "Компанія "Агро-Союз" проти висновків судів заперечує, проте його доводи по суті зводяться до переоцінки судом касаційної інстанції наданих сторонами доказів та встановлення інших обставин, ніж встановлені судами першої та апеляційної інстанцій, що не входить до меж перегляду справи в касаційній інстанції.

Отже, скаржником не доведено порушення або неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій певних норм матеріального чи процесуального права щодо обставин, встановлених ними під час розгляду справи.

Перевіривши у відповідності до ч. 2 ст. 1115 ГПК України юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення у рішенні місцевого та постанові апеляційного господарських судів, колегія суддів дійшла висновку, що судами в порядку ст.ст. 43, 101, 103 ГПК України всебічно, повно і об'єктивно розглянуто всі обставини справи в їх сукупності, досліджено подані сторонами в обґрунтування своїх вимог і заперечень докази, належним чином проаналізовано права та обов'язки сторін, враховано положення ст.ст. 32, 33, 34 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 ГПК України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Агро-Союз" залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 06.08.2015 у справі №904/3635/15 залишити без змін.

Головуючий суддя О.Євсіков

Судді О.Кролевець

О.Попікова