ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" листопада 2015 р.Справа № 922/5011/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Жиляєва Є.М.

при секретарі судового засідання Васильєву А.В.

розглянувши справу

за позовом Прокурора Дзержинського району м. Харкова, м. Харків
до 1-го відповідача: Харківської міської ради, м. Харків 2-го відповідача: Обслуговуючого кооперативу "Житлово-будівельний кооператив "Лісна Поляна", м. Харків
про визнання незаконним та скасування пункту рішення, визнання недійсним державного акту та зобов'язання вчинити певні дії
за участю представників:

прокурор - Боброва С.С., службове посвідчення № 026273 від 15.05.2014 року;

1-го відповідача - ОСОБА_1, довіреність № 08-11/4670/2-14 від 24.12.2014 року;

2-го відповідача - не з'явився;

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Дзержинського району м. Харкова, звернувся до господарського суду Харківської області з позовом до: 1-го відповідача: Харківської міської ради, 2-го відповідача: Обслуговуючого кооперативу "Житлово-будівельний кооператив "Лісна Поляна", м. Харків, в якому просить суд:

- Визнати незаконним та скасувати п. 64.3 додатку 1 до рішення 29 сесії Харківської міської ради 5 скликання "Про надання юридичним та фізичним особам земельних ділянок для будівництва об'єктів" від 24.12.2008 р. № 350/08;

- Визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 806266 на земельну ділянку, площею 0,3955 га, розташовану у місті Харкові по вул. Макаренка, з кадастровим номером :16:013:0076;

- Зобов'язати Обслуговуючий кооператив "Житлово-будівельний кооператив "Лісна Поляна" передати територіальній громаді міста Харкова в особі Харківської міської ради, а Харківську міську раду прийняти земельну ділянку 0,3955 га, розташовану у м. Харкові по вул. Макаренка, з кадастровим номером :16:013:0076 за актом прийому - передачі.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 03 вересня 2015 року було прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі № 922/5011/15 та призначено її розгляд у відкритому судовому засіданні на 29 вересня 2015 року о 10:40.

Ухвалами господарського суду Харківської області від 29 вересня 2015 року розгляд справи № 922/5011/15 відкладено на 20.10.2015 р. о 11:20год.; від 20.10.2015 року розгляд справи відкладено на 02.11.2015 року о 12:00год., відповідно до приписів ст. 77 ГПК України.

21.10.2015 року через канцелярію суду, до матеріалів справи від прокурора надійшли пояснення (вх. № 42613), які досліджено та долучено судом до матеріалів справи.

21.10.2015 року через канцелярію суду, до матеріалів справи від прокурора надійшли пояснення (вх. № 42607), які досліджено та долучено судом до матеріалів справи.

02.11.2015 року через канцелярію суду, до матеріалів справи від першого відповідача надійшов відзив (вх. № 43962), в якому останній клопоче про застосування строків позовної давності, зважаючи на пропущення позивачем трирічного строку для подання позову

Прокурор в призначене судове засідання з'явився, заявлені позовні вимоги підтримав повністю з підстав, викладених в позовній заяві та просив суд позов задовольнити повністю та визнати незаконним та скасувати п. 64.3 додатку 1 до рішення 29 сесії Харківської міської ради 5 скликання "Про надання юридичним та фізичним особам земельних ділянок для будівництва об'єктів" від 24.12.2008 р. № 350/08; визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 806266 на земельну ділянку, площею 0,3955 га, розташовану у місті Харкові по вул. Макаренка, з кадастровим номером :16:013:0076 та зобов'язати другого відповідача передати територіальній громаді міста Харкова в особі Харківської міської ради, а Харківську міську раду прийняти земельну ділянку 0,3955 га, розташовану у м. Харкові по вул. Макаренка, з кадастровим номером :16:013:0076 за актом прийому - передачі, а також зазначає, що вказане рішення Харківською міською радою прийнято у порушення вимог ст.ст. 41, 124 ЗК України, ст.ст.133, 135, 137 ЖК УРСР та Примірного статуту житлово-будівельного кооперативу, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 30.04.1985 №186. Також прокурор зазначив про незаконність процедури передачі спірної земельної ділянки в оренду оскільки не було дотримано вимог ч.2 ст.124 Земельного кодексу України, а саме спірну земельну ділянку передано в оренду без проведення земельних торгів.

Перший відповідач (Харківська міська рада) в призначене судове засідання з'явився, проти заявлених позовних вимог заперечив повністю, просив суд в задоволенні позову відмовити повністю. Також, в засіданні клопоче про застосування строків позовної давності, зважаючи на пропущення позивачем трирічного строку для подання позову

Другий відповідач явки свого представника в судове засідання не забезпечив, своїм конституційним правом на захист не скористався, відзив на позов та документи на виконання ухвал суду про порушення провадження у справі не надав, ухвали суду у даній справі, які були направлені на адресу відповідача, що вказана у позовній заяві, що співпадає з адресою вказаною у витягу з ЄДР: 51142, м. Харків, вул. Гарібальді, буд. 6, кор. А, кв. 69 - повернулися до суду без доказів вручення другому відповідачу з поштовими відмітками "за закінченням терміну зберігання".

Приймаючи до уваги, що другий відповідач, з урахуванням приписів п.3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18, був належним чином повідомлений про дату та час судового засідання, враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи по суті, та зважаючи на те, що від учасників провадження не надходило будь-яких клопотань, в тому числі, про відкладення розгляду справи, суд вважає, що неявка у судове засідання другого відповідача не є перешкодою для прийняття рішення у даній справі, у зв'язку з чим, господарська справа № 922/5011/15 розглядається відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, - за наявними в ній матеріалами.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені позовні вимоги та заперечення проти них, дослідивши матеріали господарської справи, заслухавши пояснення представників позивача та першого відповідача, всебічно та повно дослідивши надані учасниками судового процесу докази, суд встановив наступне.

У ході вивчення правомірності передачі у приватну власність земельних ділянок, розташованих на території міста Харкова, прокуратурою області встановлено, що п. 64.3 додатку 1 до рішення 29 сесії Харківської міської ради 5 скликання "Про надання юридичним та фізичним особам земельних ділянок для будівництва об'єктів" від 24.12.2008 р. № 350/08 ОК "ЖБК "Лісна Поляна" надано у приватну власність земельну ділянку за рахунок земель житлової та громадської забудови, загальною площею 0,3955 га для будівництва та подальшої експлуатації житлової забудови по вул. Макаренка, зі строком виконання будівництва до 31.12.2011 року.

Прокурором наголошено, що відповідно до інформації МПІ у Дзержинському районі міста Харкова, нормативна грошова оцінка земельної ділянки складає 2607497,00 грн.

Так, у подальшому, на підставі вказаного рішення Харківської міської ради Управлінням Державного земельного агентства у місті Харкові (на той час - Управління Держкомзему у м. Харкові) видано ОК "ЖБК "Лісна Поляна" державний акт на право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :16:013:0076 серії ЯЖ № 806266, який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 05.

Прокурор у позові зазначає, рішення що оскаржується прийнято усупереч вимогам ст. 41 Земельного кодексу України, ст.ст.133, 135, 137 Житлового кодексу УРСР та Примірного статуту житлово-будівельного кооперативу, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 30.04.1985 №186 (далі - Примірний статут). А отже й кооператив "ЖБК "Лісна Поляна" створено всупереч вимогам вищевказаних правових норм, а саме вимог ст.ст.133, 135, 137 ЖК та Примірного статуту.

Прокурор посилається на норми закону та зазначає, що: всупереч ч.6 ст.137 ЖК та абз. 2 п.4 Примірного статуту рішення про створення ОК "ЖБК "Лісна Поляна" та список членів кооперативу, затверджений протоколом установчих зборів засновників кооперативу № 1 від 18.11.2008 року, не затверджено виконавчим комітетом Харківської міської ради, при тому що статут кооперативу зареєстровано саме у цій місцевій раді; Відповідно до статуту ОК "ЖБК "Лісна Поляна" кооператив не створено при виконавчому комітеті місцевої ради народних депутатів, при підприємстві, установі чи організації, що суперечить ст.137 ЖК.

Всупереч ч. 6 ст. 137 ЖК та абз. 2 п.4 Примірного статуту рішення про створення ОК "ЖБК "Лісна Поляна" (протокол загальних зборів засновників №1 від 18.11.2008) та список членів кооперативу не затверджено виконавчим комітетом Харківської міської ради, при тому що статут кооперативу зареєстровано саме у цій місцевій раді. При цьому, відповідно до статуту ОК "ЖБК "Лісна Поляна" та вищевказаного протоколу загальних зборів засновників кооператив не створено при виконавчому комітеті місцевої ради народних депутатів, при підприємстві, установі чи організації, що суперечить ст. 137 ЖК. Всупереч ст. 135 ЖК та абз. 1 п.8 Примірного статуту інші члени кооперативу, а саме: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 не потребують поліпшення житлових умов. На момент прийняття зазначеного рішення Харківської міської ради вони на обліку громадян, що потребують поліпшення житлових умов не перебували, що підтверджується самим статутом ОК "ЖБК "Лісна Поляна".

Так, прокурор зазначає, що п.п. 5.1. статуту кооперативу всупереч ст.ст. 133, 135 ЖК та абз. 1 п.8 Примірного статуту передбачає можливість юридичних осіб бути членами кооперативу, п. 5.2. статуту кооперативу всупереч абз. 1 п. 45 Примірного статуту передбачає можливість членів кооперативу бути членами кількох кооперативів. Крім того, в статуті ОК "ЖБК "Лісна Поляна»" всупереч ст. 135 ЖК та абз. 1 п. 8 Примірного статуту не зазначено, що члени кооперативу повинні постійно проживати у місті Харкові і потребувати поліпшення житлових умов (перебувати на відповідному обліку).

Прокурором наголошено, що за організаційно-правовою формою ОК "ЖБК "Лісна Поляна" являється обслуговуючим кооперативом, що відображено у п.1.1. статуту кооперативу та у реєстраційній картці форми 1 кооперативу.

Поряд з цим, прокурором зазначено, що у статуті ОК "ЖБК "Лісна Поляна" не визначено кількість квартир у житловому будинку (будинках), які заплановано до будівництва кооперативом, що суперечить меті його створення. Таким чином, ОК "ЖБК "Лісна Поляна" фактично не є житлово-будівельним кооперативом в розумінні вимог глави 5 ЖК та ст. 41 ЗКУ. Вказаний кооператив фактично є обслуговуючим, його фактична мета створення, порядок створення, організації та діяльності не відповідає вимогам до житлово-будівельного кооперативу.

Враховуючи викладене, п. 64.3 додатку 1 до рішення 29 сесії Харківської міської ради 5 скликання «Про надання юридичним та фізичним особам земельних ділянок для будівництва об'єктів» від 24.12.2008 №350/08 є незаконним.

Так, прокурор посилається на п. 64.3 додатку 1 до рішення 29 сесії Харківської міської ради 5 скликання "Про надання юридичним та фізичним особам земельних ділянок для будівництва об'єктів" від 24.12.2008 №350/08 та вважає, що він є незаконним.

В позовній заяві прокурором наголошено, що вказане рішення прийнято в порушення вимог ст.41 ЗКУ, ст.ст.133, 135, 137 ЖК та Примірного статуту. Під час прийняття вказаного рішення Харківська міська рада при вирішенні питання про надання ОК "ЖБК "Лісна Поляна" безоплатно земельної ділянки з кадастровим номером :16:013:0076 зобов'язана була з'ясувати правовий статус, мету та підстави створення цього товариства (кооперативу) відповідно до ЖК та Примірного статуту. Харківська міська рада мала можливість з'ясувати вказані обставини, у зв'язку з тим, що рішення про створення ОК "ЖБК "Лісна Поляна" та список його членів у разі створення саме ЖБК повинен був затвердити виконавчий комітет саме Харківської міської ради; відповідно до абз. 1 п.8 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм житлових приміщень в Українській РСР, затверджених постановою Ради Міністрів У РСР і Укрпрофради від 11.12.1984 №470, облік таких громадян здійснюється виконавчим комітетом Харківської міської ради; статут ОК "ЖБК "Лісна Поляна" зареєстрований саме в цьому виконавчому комітеті.

Таким чином, прокурор посилається на п. 64.3 додатку 1 до рішення 29 сесії Харківської міської ради 5 скликання "Про надання юридичним та фізичним особам земельних ділянок для будівництва об'єктів" від 24.12.2008 №350/08 та вважає його незаконним, що слугувало підставою для подальшого оформлення державного акту на право власності на зазначену земельну ділянку серії серія ЯЖ № 806266 на земельну ділянку та вважає, що відповідний державний акт на право власності не відповідає закону та порушує права власника, а тому вважає за необхідне визнати зазначений державний акт недійсним в судовому порядку.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 1 Земельного кодексу України земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності, право власності на землю - це право володіти, користуватися, розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, Земельного кодексу України.

Згідно з вимогами частини 2 статті 44 Конституції України рішення органів місцевого самоврядування з мотивів їх не відповідності Конституції чи законам України зупиняються у встановленому законом порядку з одночасним зверненням до суду.

Частиною 1 статті 116 Земельного кодексу України встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування та державних органів приватизації щодо земельних ділянок, на яких розташовані об'єкти, які підлягають приватизації, в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Відповідно до ст. 41 ЗК України, житлово-будівельним (житловим) та гаражно- будівельним кооперативам за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування земельні ділянки для житлового і гаражного будівництва передаються безоплатно у власність або надаються в оренду у розмірі, який встановлюється відповідно до затвердженої містобудівної документації.

Як вбачається з позовної заяви однією з підстав позову є посилання прокурора на те, що обов'язком Харківської міської ради є з'ясування мети та підстав створення ЖБК, порядку організації його діяльності, правового статусу відповідно до вимог Житлового кодексу УРСР та Примірного статуту при наданні земельної ділянки ЖБК як спеціальному суб'єкту, передбаченому статтею 41 ЗК України, в обґрунтування своєї позиції прокурор посилається на постанову Верховного суду України від 17.04.2014 року у справі 21-195а14.

Проте, суд не може погодитись з такими твердженнями прокурора, оскільки у наведеній постанові ВСУ підставами позову були інші відносини, а саме: надання селищною радою земельних ділянок з перевищенням встановлених повноважень щодо права розпорядження землями комунальної власності територіальних громад.

Посилання прокурора на те, що другий відповідач фактично не є житлово-будівельним кооперативом, а є обслуговуючим кооперативом, не ґрунтується на жодних правових нормах.

Так, згідно з п. 2.6. Примірного статуту житлово-будівельного кооперативу, кооператив може набувати прав на землю згідно діючого законодавства. Земля може бути передана кооперативу на умовах оренди, або безоплатно у власність. Кооператив також може набути право власності на землю за цивільно-правовими угодами.

Відповідно до умов п. 3.1. Примірного статуту житлово-будівельного кооперативу, кооператив організується з метою забезпечення житлом будівництва або придбання багатоквартирного жилого будинку (будинків) та інших об'єктів нерухомого майна, в тому числі нежитлових будівель, або одноквартирних чи багатоквартирних жилих будинків садибного типу, присадибного типу, або багатоквартирного жилого будинку (будинків) з надвірними будівлями (господарськими будівлями та спорудами) за власні кошти кооперативу, або із залученням банківських кредитів, чи позик, а також для наступної експлуатації та управління цим будинком (будинками) та іншими об'єктами нерухомого майна.

Статтею 2 Закону України Про кооперацію визначено термін обслуговуючий кооператив, як кооператив, який утворюється шляхом об'єднання фізичних та/або юридичних осіб для надання послуг переважно членам кооперативу, а також іншим особам з метою провадження їх господарської діяльності.

Згідно із ст. 6 Закону України Про кооперацію передбачено, що відповідно до завдань та характеру діяльності кооперативи поділяються на такі типи: виробничі, обслуговуючі та споживчі. За напрямами діяльності кооперативи можуть бути сільськогосподарськими, житлово-будівельними, садово-городніми, гаражними, торгівельно-закупівельними, транспортними, освітніми, туристичними, медичними тощо.

Відповідно до п.3.3.1 Державного класифікатору України класифікація організаційно-правових форм господарювання, затвердженого Наказом Державного комітету з питань технічного регулювання та споживчої політики, від 28.05.2004 №97, визначено, що кооператив це юридична особа, утворена фізичними та (або) юридичними особами, які добровільно об'єдналися на основі членства для ведення спільної господарської та іншої діяльності з метою задоволення своїх економічних, соціальних та інших потреб на засадах самоврядування.

Відповідно до завдань та характеру діяльності кооперативи поділяються на такі типи: виробничі, обслуговуючі та споживчі. За напрямами діяльності кооперативи можуть бути житлово-будівельними, садово-городніми, гаражними, торговельно-закупівельними, транспортними, освітніми, туристичними, медичними тощо.

Згідно з п.3.3.1 Державного класифікатору України класифікація організаційно-правових форм господарювання затвердженого Наказом Державного комітету з питань технічного регулювання та споживчої політики, від 28.05.2004, №97 визначено, термін Кооператив - юридична особа, утворена фізичними та (або) юридичними особами, які добровільно об'єдналися на основі членства для ведення спільної господарської та іншої діяльності з метою задоволення своїх економічних, соціальних та інших потреб на засадах самоврядування.

Відповідно до завдань та характеру діяльності кооперативи поділяються на такі типи: виробничі, обслуговуючі та споживчі. За напрямами діяльності кооперативи можуть бути житлово-будівельними, садово-городніми, гаражними, торговельно-закупівельними, транспортними, освітніми, туристичними, медичними тощо.

В свою чергу, оскільки Харківська міська рада не є органом державної реєстрації юридичних осіб, вона не наділена повноваженнями щодо контролю за дотриманням порядку створення юридичних осіб.

Таким чином, посилання прокурора щодо недотримання першим відповідачем законодавства України під час прийняття рішення щодо передачі земельної ділянки ґрунтуються на довільному тлумаченні норм права, а зазначені прокурором обставини не підтвердженні нормами чинного закону та не знаходять свого документального відображення.

Крім того, положеннями ч. 1 ст. 27 Закону України Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців передбачено підстави та порядок відмови у проведенні державної реєстрації юридичної особи, серед яких, зокрема, вказано на невідповідність установчих документів вимогам частини третьої статті 8 цього Закону (установчі документи (установчий акт, статут або засновницький договір, положення) юридичної особи повинні містити відомості, передбачені законом).

Оскільки державна реєстрація другого відповідача на час розгляду справи не скасована та не визнана недійсною у встановленому законом порядку, суд не приймає посилання прокурора про незаконність створення ОК "ЖБК "Лісна Поляна".

Таким чином, доводи прокурора про те, що ОК ЖБК Лісна Поляна не є житлово-будівельним кооперативом, а є обслуговуючим кооперативом є помилковим, оскільки поняття обслуговуючий кооператив та житлово-будівельний кооператив характеризують відповідно тип і напрям діяльності кооперативу що не є тотожними поняттями.

Крім того, суд зазначає, що правові підстави скасування правового акту індивідуальної дії, виданого органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування визначені положеннями ст. 21 ЦК України, згідно якої суд визнає незаконним та скасовує нормативно-правовий акт або правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Відповідно до роз'яснень президії Вищого арбітражного суду України № 02-5/35 від 26.01.2000р. Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних з визнанням недійсними актів державних чи інших органів підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт.

Таким чином, правові підстави для скасування рішення органу місцевого самоврядування можуть мати місце виключно за наявності двох умов:

1) невідповідність актам цивільного законодавства;

2) порушення цивільних прав або інтересів.

Невідповідність у даному позові спірного рішення Харківської міської ради актам цивільного законодавства зводиться до недотримання ОК ЖБК Лісна Поляна під час здійснення державної реєстрації вимог чинного законодавства, а саме ЖК УРСР в частині невідповідності кількості осіб у складі, відсутність членів ЖБК на обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов.

Проте, як вбачається з наявних матеріалів справи та викладених норм законодавства створення ОК ЖБК Лісна Поляна відбулося не лише на підставі норм ЖК УРСР та Примірного статуту, а й відповідно до положень Закону України Про кооперацію, нормами якого визначено іншу процедуру організації діяльності і створення житлово-будівельних кооперативів.

Окрім того, судом встановлено, що рішення міської ради про виділення земельних ділянок закінчило свою дію з отриманням правовстановлюючих документів другим відповідачем.

Конституційний Суд України в пункті 5 мотивувальної частини Рішення від 16 квітня 2009 року № 7-рп/2009 (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) зазначив, що органи місцевого самоврядування, вирішуючи питання місцевого значення, представляючи спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, приймають нормативні та ненормативні акти. До ненормативних належать акти, які передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб'єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію фактом їхнього виконання. У зв'язку з прийняттям цих рішень виникають правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, у тому числі отримання державного акта на право власності на земельну ділянку, укладення договору оренди землі.

Прийняте Харківською міською радою (як суб'єктом владних повноважень) рішення про передачу кооперативу у власність та оренду земельної ділянки є ненормативним актом органу місцевого самоврядування, який вичерпав свою дію внаслідок його виконання. Скасування такого акта не породжує наслідків для власника чи орендаря земельної ділянки, оскільки захист порушеного права у разі набуття права власності на земельну ділянку або укладання договору оренди юридичною чи фізичною особою має вирішуватися за нормами цивільного законодавства.

Ураховуючи наведене, позов, предметом якого є рішення органу місцевого самоврядування щодо передачі у власність та оренду земельної ділянки, тобто ненормативний акт, що застосовується одноразово і з прийняттям якого виникають правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, не може бути задоволений, оскільки таке рішення органу місцевого самоврядування вичерпало свою дію шляхом виконання. Його скасування не породжує наслідків для власника чи орендаря земельної ділянки, оскільки у таких осіб виникло право власності або володіння земельною ділянкою і це право ґрунтується на правовстановлюючих документах.

Таким чином, враховуючи недоведеність з боку прокурора порушень відповідачами норм чинного законодавства, діючого на момент виникнення спірних правовідносин, прийняття органом місцевого самоврядування (як суб'єктом владних повноважень) ненормативного акта, що застосовується одноразово, який після реалізації вичерпує свою дію фактом його виконання і з прийняттям якого виникають правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів (зокрема, рішення про передачу земельних ділянок у власність, укладання договору оренди), господарський суд не вбачає правових підстав для задоволення позову.

Щодо вимог прокурора про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 806266, площею 0,3955 га, розташовану у місті Харкові по вул. Макаренка, з кадастровим номером :16:013:0076 та зобов'язати другого відповідача передати територіальній громаді міста Харкова в особі Харківської міської ради, а Харківську міську раду прийняти земельну ділянку 0,3955 га, розташовану у м. Харкові по вул. Макаренка, з кадастровим номером :16:013:0076 за актом прийому - передачі, суд приходить до висновку щодо відмови у їх задоволенні, оскільки вони є похідними вимогами від вимоги про визнання незаконним та скасування п. 64.3 додатку 1 до рішення 29 сесії Харківської міської ради 5 скликання "Про надання юридичним та фізичним особам земельних ділянок для будівництва об'єктів" від 24.12.2008 р. № 350/08.

Щодо клопотання другого відповідача щодо застосування позовної давності, суд вважає за необхідне відмовити у їх задоволенні виходячи з наступного: у відповідності до частини 2.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду № 10 від 29.05.2013 року "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" за змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Позовна давність не є інститутом процесуального права та не може бути відновлена (поновлена) в разі її спливу, але за приписом частини п'ятої статті 267 ЦК України позивач вправі отримати судовий захист у разі визнання поважними причин пропуску позовної давності.

Отже, враховуючи те, що суд дійшов висновку про недоведеність позовних вимог прокурора, а тим самим встановивши відсутність порушеного права, заява про застосування позовної давності не підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується ст. 49 ГПК України. Судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін. Суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: при задоволенні позову - на відповідача; при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до приписів п. 4.6 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 р. № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України", приймаючи рішення зі справи, провадження в якій порушено за заявою прокурора, господарський суд у разі повного або часткового задоволення позову (скарги) стягує судовий збір з відповідача (повністю або пропорційно задоволеним вимогам), якщо він не звільнений від сплати судового збору; у разі ж повної або часткової відмови в позові судовий збір стягується з визначеного прокурором позивача (так само повністю або пропорційно задоволеним вимогам), за винятком випадків, коли останнього звільнено від сплати судового збору, та коли позивачем у справі є сам прокурор.

Таким чином, оскільки позивачем у справі є сам прокурор, судовий збір у даній справі не стягується.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, статтею 15, 16, 203, 256, 257, 261, 267 Цивільного кодексу України, статтями 1, 4, 12, 22, 33, 35, 43, 44, 49, 75, ст.ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

На рішення господарського суду, яке не набрало законної сили, сторони мають право подати апеляційну скаргу, протягом десяти днів з дня прийняття (підписання) рішення через місцевий господарський суд.

Повне рішення складено 09.11.2015 р.

Суддя ОСОБА_5