РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.11.2015Справа №910/20105/15

За первісним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Востокспецремонт"

до Публічного акціонерного товариства "Центренерго"

про стягнення 138 810,61 грн.

За зустрічним позовом Публічного акціонерного товариства "Центренерго"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Востокспецремонт"

про 144 203,04 грн.

Суддя: Домнічева І.О.

Представники сторін (за первісним позовом):

від позивача: Несен Т.О. - за довіреністю;

від відповідача: Чечотка М.В. - за довіреністю;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Востокспецремонт" звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Центренерго" про стягнення 138 810,61 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 05.08.2015 р. порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 18.08.2015 р.

14.08.2015 р. від Публічного акціонерного товариства "Центренерго" через відділ діловодства суду надійшов відзив на позов та зустрічна позовна заява про стягнення 144 203,04 грн., заява про розстрочення виконання рішення суду.

Ухвалою від 18.08.2015 р. зустрічну позовну заяву прийнято до спільного розгляду з первісним позовом, розгляд справи було відкладено на 22.09.2015 р.

22.09.15р. через відділ діловодства суду відповідачем подано додаткові пояснення на позов.

Судове засідання 22.09.2015 р. не відбулося.

Ухвалою від 28.09.201.5 р. розгляд справи було призначено на 06.10.2015 р.

Ухвалою від 06.10.15р. розгляд справи відкладено на 02.11.15р.

02.11.15р. через відділ діловодства суду позивачем за первісним позовом подано пояснення по справі, письмові пояснення про розстрочення виконання рішення суду, відзив на зустрічну позовну заяву.

02.11.15р. судове засідання не відбулося.

Ухвалою від 03.11.15р. розгляд справи призначено на 03.11.15р.

В судовому засіданні 03.11.15 р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши наявні у справі матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

20 червня 2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Востокспецремонт» (надалі - Позивач) та Публічним акціонерним товариством «Центренерго» в особі відокремленого підрозділу «Вуглегірська ТЕС» ПАТ «Центренерго» (надалі - Відповідач) укладено договір № 12/67 (надалі - Договір), відповідно до п. 1.1. якого, Позивач зобов'язався передати, а Відповідач прийняти та оплатити товар згідно умов Договору (надалі - Товар).

Згідно п. п. 1.3., Договору номенклатура, асортимент, ціна, кількість та строк поставки Товару визначаються сторонами в Додатку № 1 до Договору, який складається у письмовому вигляді та є невід'ємною частиною Договору.

Пунктом 5.3. Договору передбачено, що зобов'язання з поставки вважаються виконаними з дати підписання уповноваженими представниками сторін акту приймання - передачі продукції.

Згідно п. З Додатку № 1 від 20.06.2014 р. до Договору, з урахуванням вимог п. 2.5. Договору, встановлено відстрочка платежу - 45 (сорок п'ять) банківських днів після підписання акта приймання - передачі Товару, отже останній день оплати, згідно акту приймання - передачі Товару від 24.09.2014 року припадає на 26.11.2014 року, а згідно акту приймання - передачі Товару від 23.12.2014 року припадає на 25.02.2014 року.

Статтею 712 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Зобов'язанням, згідно ст. 509 Цивільного кодексу України, є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Статтею 655 Цивільного кодексу України визначається, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено обов'язковість договору для виконання сторонами.

В силу положень ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Позивачем на виконання вказаних умов Договору за Додатком № 1 від 20.06.2014р. 11 вересня 2014 року та 22 грудня 2014 року передано у власність Відповідача Товар на загальну суму 100 800,00 грн. (сто тисяч вісімсот грн. 00 коп.), що підтверджується актами прийому - передачі товару від 24.09.2014 р. та від 23 грудня 2014 р., видатковими накладними № 276 від 11.09.2014 р. та № 382 від 22.12.2014 р., товарно-транспортними накладними № Р276 від 11.09.2014 р. та № Р382 від 22.12.2014 р., підписаними уповноваженими представниками сторін.

Відповідно до частини першої статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Матеріалами справи підтверджується те, що позивач за первісним позовом в обумовлений Договором строк поставив товар, а відповідач за первісним позовом за вказаний товар не розрахувався.

Таким чином, на час прийняття рішення по справі за відповідачем рахується заборгованість у розмірі 100 800,00 грн.

Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Позивач направив на адресу Відповідача претензію від 04.12.2014 р. № 26/507 з вимогою добровільної сплати заборгованості у розмірі 100 800,00 грн. протягом 5 (п'яти) днів з моменту отримання відповідної претензії, , про що свідчать фіскальний чек поштового відправлення, опис в якому відображено перелік документів (в тому числі претензія № 26/507 від 04.12.2014 року), вказана претензія була отримана Відповідачем, що підтверджується повідомлення про вручення, на якому повноважний представник Відповідача поставив відмітку про вручення. Однак вручена претензія залишена без відповіді та належного задоволення.

Заперечення відповідача судом до уваги не приймаються з підстав необґрунтованості та не відповідності фактичним обставинам справи.

Крім суми основного боргу, позивач за первісним позовом просить стягнути з ПАТ «Центренерго» 972,10 грн. 3% річних; 27 763,20 грн. втрат від інфляції та 9 275,31 грн. пені.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За розрахунком позивача, не спростованим у встановленому законом порядку відповідачем, останній за порушення зобов'язань за Договором має 972,10 грн. 3% річних, 27 763,20 грн. втрат від інфляції.

Щодо стягнення пені у розмірі 27 763,20 грн. слід зазначити наступне.

Відповідач за первісним позовом заперечував проти стягнення пені та просив у цій частині у задоволенні первісного позову відмовити, посилаючись на дію мораторію.

ТОВ «Східспецремонт», у свою чергу, заперечувало проти доводів ПАТ «Центренерго», та зазначило, що дія мораторію на нарахування пені у даному господарському спорі не поширюється.

У частині першій статті 546 ЦК України зазначено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (стаття 549 ЦК України).

09.02.2004 Господарським судом міста Києва було порушено провадження у справі про банкрутство ПАТ «Центренерго» та відповідно до вимог статті 12 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (у редакції чинній на момент порушення справи; далі - Закон) введено мораторій на задоволення вимог кредиторів до закінчення провадження у справі.

Відповідно до частини четвертої статті 12 попередньої редакції Закону мораторій на задоволення вимог кредиторів вводиться одночасно з порушенням провадження у справі про банкрутство, про що зазначається в ухвалі господарського суду. Протягом дії мораторію вдоволення вимог кредиторів: забороняється стягнення на підставі виконавчих документів та інших документів, за якими здійснюється стягнення відповідно до законодавства; не нараховуються неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші санкцї за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, податків і зборів (обов'язкових платежів).

Розгляд справи про банкрутство ПАТ «Центренерго» триває та знаходиться на стадії попереднього судового засідання у процедурі розпорядження майном та складення реєстру вимог кредиторів.

Дія мораторію поширюється як на конкурсну заборгованість, що виникла до моменту порушення справи про банкрутство так і на поточну заборгованість, що виникла після порушення справи про банкрутство.

Відповідно до Розділу X «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про відновлення платоспроможності боржником або визнання його банкрутом» (чинна редакція) положення цього Закону застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження в яких порушено після набрання чинності цим Законом.

Отже, введений судом мораторій щодо ПАТ «Центренерго» діє на сьогоднішній день.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про банкрутство» від 18.12.2009 № 15 та постановах Верховного Суду України від 12.03.2013 № 3-71 гс 12, від 01.10.2013 № 3- 27гс13, від 18.12.2012 № 3-67гс12, які за приписами статті 11128 ГПК України є обов'язковими.

Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог щодо стягнення пені у сумі 27 763,20 грн., у зв'язку із дією мораторію.

Щодо зустрічного позову.

ПАТ «Центренерго» заявило зустрічний позов, в якому просило стягнути з ТОВ «Востокпецремонт» 15 897,60 грн. пені за несвоєчасну поставку продукції, 7056,00 грн. 7% штрафу, 87 965,28 грн. пені за недопоставлену продукцію, 33 284,16 грн. 7% штрафу, посилаючись на прострочення поставки товару та недопоставки товару.

Пунктом 9.2 Договору передбачено, що у разі невиконання або несвоєчасного виконання зобов'язання щодо поставки продукції з постачальника стягується пеня у розмірі 2% вартості продукції, з якої допущено прострочення за кожний день прострочення, а за прострочення понад двадцяти днів додатково стягується штраф у розмірі 7 % вказаної вартості, і крім цього, постачальник відшкодовує всі понесені покупцем збитки, заподіяні затримкою виконання постачальником зобов'язань за Договором.

Матеріалами справи підтверджується, що ТОВ «Востокпецремонт» належним чином виконало умови Договору та поставило продукцію позивачу за зустрічним позовом.

Позивач за зустрічним позовом не мав жодних зауважень під час отримання продукції і протягом року після її отримання.

ПАТ «Центренерго» не заявлялися будь-які претензії до постачальника щодо якості чи кількості продукції.

Позивач за зустрічним позовом посилається на те, що ним було надіслано заявку від 23.06.2014 № 08/3224, проте жодного документального підтвердження факту надсилання суду не подав.

ПАТ «Центренерго» заявило, що надсилало вказану заявку електронним листом та засобами факсимільного зв'язку, але доказів викладеного суду не представило.

У свою чергу, відповідач за зустрічним позовом заперечив проти отримання заявки та вказав на узгодження поставки продукції шляхом телефонних переговорів.

В підтвердження факту отримання відповідачем за зустрічним позовом заявки від 23.06.2014 № 08/3224, суду не надано.

Таким чином, безумовних та допустимих доказів того, що ПАТ «Центренерго» надіслало, а ТОВ «Востокпецремонт» отримало саме заявку від 23.06.2014 № 08/3224 суду не подано.

В процесі дії Договору постачальник здійснив постачання продукції, яка була прийнята покупцем без зауважень.

Суду не подано листування сторін щодо недопоставки продукції, а вимоги про стягнення штрафу та пені у ПАТ «Центренерго» виникли лише після заявлення первісного позову.

Таким чином, підстав для стягнення пені та штрафу немає, оскільки не доведено факт порушення умов Договору постачальником.

Відповідно до частини першої статті 33 ГПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог чи заперечень.

Згідно з статтею 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до пункту 2.3 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом (частина перша статті 38 ГПК України), то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами, і в такому разі у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування судового рішення з мотивів неповного з'ясування місцевим господарським судом обставин справи; крім того, неподання позивачем витребуваних господарським судом матеріалів, необхідних для вирішення спору, тягне за собою правові наслідки у вигляді залишення позову без розгляду на підставі пункту 5 частини першої статті 81 ГПК України.

Відповідач за первісним позовом (позивач за зустрічним позовом) не подав суду належних та допустимих доказів, які б спростовували доводи позивача за первісним позовом, підтверджували заперечення проти задоволення первісних позовних вимог та вказували на наявність підстав для задоволення зустрічного позову.

В порядку, передбаченому ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає первісні позовні, обґрунтованими, підтвердженими наявними в матеріалах справи доказами та не спростованими належним чином відповідачем, а відтак такими, що підлягають задоволенню частково. В зустрічному позові належить відмовити в повному обсязі.

Оскільки первісний позов задоволено частково, понесені по справі господарські витрати стосовно до вимог ст. 49 ГПК України слід покласти на обидві сторони пропорційно розміру задоволених вимог. В зустрічному позові відмовлено повністю, таким чином, судовий збір, відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивача за зустрічним позовом.

Що ж до клопотання ПАТ «Центренерго» про розстрочку виконання рішення суду на шість місяців зі сплатою суми заборгованості рівними частинами, то така заява підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 83 ГПК України господарський суд, приймаючи рішення, має право відстрочити або розстрочити виконання рішення.

У пункті 7.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 № 9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» зазначено, що підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом.

Вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Заява мотивована тим, що у зв'язку з проведенням АТО, у відповідача за первісним позовом виникло важке фінансове становище.

В підтвердження викладеного ПАТ «Центренерго» подало суду копію звіту про фінансові результати за перший квартал 2015 року та довідку про фінансовий стан.

З огляду на викладене Господарський суд міста Києва вважає за необхідне задовольнити клопотання відповідача за первісним позовом та розстрочити виконання даного рішення суду на 6 (шість) місяців.

Керуючись статтями 43, 49, 75, 82 - 85 ГПК України, Господарський суд міста Києва

В И Р І Ш И В:

1. Первісний позов задовольнити частково.

2. Стягнути з публічного акціонерного товариства «Центренерго» (03151, м. Київ, вул. Народного ополчення, 1; 04053, м. Київ, вул. Воровського, 4; ідентифікаційний код: 22927045) з будь-якого рахунку, виявленого під час виконання даного рішення суду, на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Востокспецремонт» (03150, м. Київ, вул. Тверська, 6, приміщення 10; ідентифікаційний код: 38311208) 100 800 (сто тисяч вісімсот) грн. 00 коп. заборгованості; 27 763 (двадцять сім тисяч сімсот шістдесят три) грн. 20 коп. втрат від інфляції; 972 (дев'ятсот сімдесят дві) грн. 10 коп. 3% річних та 2 590 (дві тисячі п'ятсот дев'яносто) грн. 70 коп. судового збору.

3. У задоволенні решти первісного позову відмовити.

4. Розстрочити виконання даного судового рішення на 6 місяців (до 29.05.2016) шляхом щомісячної сплати публічним акціонерним товариством «Центренерго» (03151, м. Київ, вул. Народного ополчення, 1; 04053, м. Київ, вул. Воровського, 4; ідентифікаційний код: 22927045) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Востокспецремонт» (03150, м. Київ, вул. Тверська, 6, приміщення 10; ідентифікаційний код: 38311208) суми заборгованості, а саме таким чином: до 03.12.2015 - 22 021,00 грн.; до 03.01.2016 - 22 021,00 грн.; до 03.02.2016 - 22 021,00 грн.; до 03.03.2016 - 22 021,00 грн.; до 03.04.2016 - 22 021,00 грн.; до 03.05.2016 - 22 021,00 грн.

5. У задоволенні зустрічного позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 09.11.2015р.

Суддя І.О.Домнічева