ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2015 року Справа № 5016/2125/2012(16/101)
м. Миколаїв

за позовом: першого заступника прокурора Південного регіону України з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері (65012, м. Одеса, вул. Пироговська, 11) в інтересах держави в особі Міністерства оборони України (03168, м. Київ-168, Повітрофлотський проспект, 6), код 00034022
до відповідачів: 1) Миколаївської міської ради (54027, м. Миколаїв, вул. Адміральська, 20), код 26565573;
2) Південного управління капітального будівництва Міністерства оборони України (65063, м. Одеса, вул. Армійська, 18), код 24980210
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Квартирно-експлуатаційний відділ міста Миколаєва (54056, м. Миколаїв, пр. Миру, 62 А) , код 08029523
про: визнання недійсним договору оренди

суддя В.Д. Фролов
ПРИСУТНІ:
Від позивача - Саламатін О.В., довіреність № 220/352/д від 18.05.2015
Від відповідача-1 - не з`явився
Від відповідача-2 - не з`явився
Від третьої особи - Зайченко І.А., довіреність № 3803 від 18.08.2015
В судовому засіданні приймає участь прокурор Бескровний М.С.

В С Т А Н О В И В :

Перший заступник прокурора Південного регіону України з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері в інтересах держави в особі Міністерства оборони України звернувся до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою до Миколаївської міської ради та Південного управління капітального будівництва Міністерства оборони України за участю третьої особи Квартирно-експлуатаційного відділу міста Миколаєва про визнання недійсним з моменту укладення договору оренди землі земельної ділянки площею 16 612 кв.м., розташованої на вулиці Велика Морська, 14 у місті Миколаєві, укладений 02.03.2006 року Миколаївською міською радою та Південним управління капітального будівництва Міністерства оборони України.

В обґрунтування своїх вимог прокурор посилався на те, що спірний договір та додаткові угоди до нього укладені з перевищенням повноважень, а також з порушенням встановленого законом порядку та є такими, що суперечать вимогам ст. 4 Закону України Про використання земель оброни та ст.ст. 20, 77 Земельного кодексу України.
За даними позовними вимогами ухвалою господарського суду від 11.10.2015 порушено провадження у справі та призначено її розгляд на 07.11.2012 о 10 год. 30 хв.
Ухвалою від 07.11.2012 розгляд справи відкладено на 21.11.2012 о 10 год. 30 хв., у зв`язку з неявкою прокурора та представників позивача, відповідача-2, третьої особи.
Ухвалою від 21.11.2012 зупинено провадження у справі до вирішення питання по справі № 2а-556/11/1470, що розглядається Центральним районним судом м. Миколаєва.
Ухвалою від 09.09.2013 провадження у справі поновлено та призначено до розгляду на 25.09.2013 о 10 год. 00 хв.
Ухвалою від 25.09.2013 зупинено провадження у справі № 5016/2125/2012(16/101) до вирішення пов`язаною з нею іншої справи за позовом військового прокурора Південного регіону України в інтересах держави, в особі Кабінету Міністрів України, Міністерства оборони України до Миколаївської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення від 22.12.2005 р. №40/17 в частини зміни цільового призначення земельної ділянки площею 16612 кв.м., розташованої по вул. Велика Морська, 14 у м. Миколаєві із зарахуванням її до земель іншого призначення; вилучення у КЕЧ Миколаївського району, військової частини 72133 вказаної земельної ділянки та передачі Південному управлянню капітального будівництва Міністерства оборони України в оренду строком на п`ять років.
Ухвалою від 19.10.2015 поновлено провадження у справі та призначено її до розгляду на 04.11.2015 о 10 год. 40 хв.
У судовому засіданні прокурор та представники позивача та третьої особи підтримали позовні вимоги в повному обсязі.
Представники відповідачів належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явились. Проте, від відповідача-1 до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника Миколаївської міської ради.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про вчинення усіх необхідних дій щодо повідомлення Відповідачів про розгляд справи та про достатність у матеріалах справи документальних доказів для вирішення спору по суті за відсутності повноважного представників відповідачів.

Вислухавши думку прокурора, представників позивача та третьої особи, дослідивши матеріали справи та оцінивши всі подані у справу докази, суд встановив:
02 березня 2006 року між Миколаївською міською радою та Південним управлінням капітального будівництва Міністерства оборони України укладено договір № 4001 оренди землі (надалі Договір).
Відповідно до п. 1.1 Договору Миколаївська міська рада на підставі рішення від 22.12.2005 № 40/17 передає, а Південним управлінням капітального будівництва Міністерства оборони України приймає в оренду земельну ділянку для будівництва житлової забудови по вулиці Велика Морська, 14 /Центральний район/. В оренду передається земельна ділянка земельною площею 16 612 кв.м., без права передачі її в суборенду (п. 2.1 Договору).
Згідно пп. 5.1, 5,2 Договору земельна ділянка передається оренду для будівництва житлової забудови, цільове призначення земельної ділянки землі іншого призначення (поточного будівництва).
Рішенням Миколаївської міської ради народних депутатів від 20.10.1993 № 18/14 Квартирно-експлуатаційній частині Миколаївського району (КЕВ м. Миколаєва) надано у постійне та безоплатне користування земельна ділянка, загальною площею 95 600 кв.м., розташована по вул. велика морська, 14 у місті Миколаїв.
Рішенням Миколаївської міської ради № 40/17 від 22.12.2005 змінено цільове призначення земельної ділянки площею 16 612 кв.м., що є частиною земельної ділянки загальною площею 95 600 кв.м., яка знаходиться в постійному користуванні КЕЧ Миколаївського району, В/ч 72133, згідно з рішенням міської ради від 20.10.1993 № 18/14, зарахувавши її до земель іншого призначення на період будівництва житлової забудови по вул. Велика Морська, 14. Вилучено у КЕЧ Миколаївського району, В/ч 72133, земельну ділянку площею 16 612 кв.м. , залишивши в постійному користування земельну ділянку 78 988 кв.м. для подальшого обслуговування військової частини 72133 по вул. Велика Морська, 14. Передано вилучені землі Південному управлінню капітального будівництва Міністерства оборони України в оренду на 5 років для будівництва житлової забудови по вул. Велика Морська, 14.

Відповідно до ст.4 Земельного кодексу України від 18.12.1990 року (чинний на час прийняття рішення Миколаївської міської ради № 18/14 від 20.10.1993 року, у державній власності перебувають всі землі України, за винятком земель, переданих у колективну і приватну власність. Суб`єктами права державної власності на землю виступають обласні, районні, міські, селищні, сільські Ради народних депутатів - на землі в межах їх територій, за винятком земель, що перебувають в загальнодержавній власності.
Згідно з ст. 70 Земельного кодексу України від 18.12.1990 року визначено, що землями для потреб оборони визнаються землі, надані для розміщення та постійної діяльності військових частин, установ, військово-навчальних закладів, підприємств і організацій Збройних Сил України, інших військових формувань та внутрішніх військ.
Отже, відповідно до Земельного кодексу України, що діяв на час прийняття рішення Миколаївської міської ради народних депутатів № 18/14 від 20.10.1993 року, земельна ділянка загальною площею 95 600 кв.м., відноситься до земель оборони, є державною власністю та не могла бути передана у колективну чи приватну власність.
Відповідно до ст. 3 Земельного кодексу України від 01 січня 2002 року земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 84 ЗК України від 01 січня 2002 року у державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності.
Право державної власності на землю набувається і реалізується державою в особі Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, обласних, Київської та Севастопольської міських, районних державних адміністрацій, державних органів приватизації відповідно до закону.
Відповідно до п. а ч. 4 ст. 84 ЗК України від 01 січня 2002 року до земель державної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать землі оборони.
Отже, право державної власності на земельну ділянку , з приводу якої Миколаївською міською радою прийнято рішення і яка є землею оборони, реалізується державою в особі Кабінету Міністрів України.
Відповідно до п. 2 ст. 20 ЗК України від 01 січня 2002 року зміна цільового призначення земельних ділянок державної або комунальної власності провадиться Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та передачу цих ділянок у власність або надання у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.
Таким чином, відповідно до наведених норм законодавства та ст. 12 ЗК України від 01 січня 2002 року Миколаївська міська рада не наділена повноваженнями на зміну цільового призначення , вилучення та розпорядження земельною ділянкою загальною площею 16 612 кв.м., розташованою по вул. Велика Морська, 14 у м. Миколаєві, як землями оборони, що перебувають у державній власності за умов відсутності відповідних рішень Кабінету Міністрів України, як представника власника зазначених земель.
На підставі зазначеного рішення Миколаївської міської ради народних депутатів № 18/14 від 20.10.1993 було укладено Договір від 02.03.2006 оренди землі з Південним управлінням капітального будівництва Міністерства оборони України, відповідно до умов якого вилучені землі Південному управлінню капітального будівництва Міністерства оборони України передано оренду на 5 років земельну ділянку площею 16 612 кв.м., для будівництва житлової забудови по вул. Велика Морська, 14.
Відповідно до ч. 4 ст. 4 Закону України «Про оренду землі» орендодавцями земельних ділянок, що перебувають у державній власності, є органи виконавчої влади (районні, обласні, Київська і Севастопольська, міські державні адміністрації, Рада міністрів АРК та кабінет Міністрів України, які відповідно до закону передають земельні ділянки у власність або користування.
Частин 1,3 ст. 215 Цивільного кодексу України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
Відповідно до ч. 1 ст. 236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.
Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину.
Враховуючи викладені обставини та підтвердження їх нормами законодавства, договір оренди земельної ділянки площею 16612 кв.м. розташований по вул. Велика Морська, 14 у місті Миколаєві , укладений між Миколаївською міською радою та Південним управлінням капітального будівництва Міністерства оборони України було прийнято відповідачем з перевищенням повноважень, передбачених Земельним кодексом України, а Договір оренди землі від 02.03.2006 підлягає визнанню недійсним.
Частина 1 ст. 15 ЦК України встановлює, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Вказаною нормою обов`язок доказування покладений на сторони процесу. Доказування полягає у поданні доказів сторонами та доведенні їх переконливості суду.
Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги є доведеними належними та допустимими доказами у справі та підлягають задоволенню.
Статтею 49 ГПК України визначено порядок розподілу судових витрат у господарській справі.
Відповідно до ч. 2 ст. 49 ГПК України якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору.
Відповідно до ч. 3 ст. 49 ГПК України судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в доход бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору.
Відповідно до п. 4.6 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України № 7 від 21.02.13 року з останніми змінами від 10.07.14 року приймаючи рішення зі справи, провадження в якій порушено за заявою прокурора, господарський суд у разі повного або часткового задоволення позову (скарги) стягує судовий збір з відповідача (повністю або пропорційно задоволеним вимогам), якщо він не звільнений від сплати судового збору; у разі ж повної або часткової відмови в позові судовий збір стягується з визначеного прокурором позивача (так само повністю або пропорційно задоволеним вимогам), за винятком випадків, коли останнього звільнено від сплати судового збору, та коли позивачем у справі є сам прокурор. Стягнення відповідних сум судового збору здійснюється в доход державного бюджету України у розмірі, визначеному згідно з частиною першою статті 4 Закону України "Про судовий збір", виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня того календарного року, в якому відповідна заява або скарга подавалася до суду.
Враховуючи вищевикладене, судовий збір підлягає стягненню:
- з відповідача Миколаївської міської ради в розмірі 609 грн.;
- з відповідача Південного управління капітального будівництва Міністерства оборони України в розмірі 609 грн.
Керуючись ст. 32, 34, 43, 49, 82, 83-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити.
2. Визнати недійсним з моменту укладення договір оренди землі - земельної ділянки площею 16 612 кв.м., розташованої на вулиці Велика Морська, 14 у місті Миколаєві, укладений 02.03.2006 року Миколаївською міською радою та Південним управління капітального будівництва Міністерства оборони України.
3. Стягнути з Миколаївської міської ради, вул. Адміральська, 20, м. Миколаїв, 54001 () в доход Державного бюджету України (ГУ ДКСУ у Миколаївській області, МФО банку 826013, р/р 3002, , одержувач УК у м. Миколаїв /м. Миколаїв / 22030001, код класифікації доходів бюджету 22030001, призначення платежу судовий збір за позовом (П.І.Б. чи назва установи, організації позивача), Господарський суд Миколаївської області, ): 609 (шістсот дев`ять) грн. 00 коп. - судового збору.
4. Стягнути з Південного управління капітального будівництва Міністерства оборони України (65063, м. Одеса, вул. Армійська, 18, код 24980210) в доход Державного бюджету України (ГУ ДКСУ у Миколаївській області, МФО банку 826013, р/р 3002, , одержувач УК у м. Миколаїв /м. Миколаїв / 22030001, код класифікації доходів бюджету 22030001, призначення платежу судовий збір за позовом (П.І.Б. чи назва установи, організації позивача), Господарський суд Миколаївської області, ): 609 (шістсот дев`ять) грн. 00 коп. - судового збору.
Накази видати державній податковій інспекції після набрання рішенням законної сили.

Суддя В.Д. Фролов