ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" листопада 2015 р. Справа № 921/1212/13-г/4

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді М.І. Хабіб

суддів О.І. Матущака

Я.О.Юрченка

при секретарі судового засідання Угриновська І.А.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2/н, б/д, (вх. №01-05/4671/15 від 19.10.15)

на ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 02.10.15 у справі № 921/1212/13-г/4, винесену за результатами розгляду подання Другого відділу ДВС Тернопільського міського управління юстиції Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області , №30/2/015/09 від 25.08.2015 про заміну сторони виконавчого провадження при виконанні рішення суду

у справі № 921/1212/13-г/4

про:

- визнання незаконними дії відповідача щодо недопуску позивача, його працівників та відвідувачів аптеки до приміщення аптеки, яка розташована в нежитловому приміщенні магазину з надбудовою офісних приміщень за адресою: АДРЕСА_2;

- усунення перешкод у здійсненні фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 права користування та розпорядження частиною нежитлового приміщеннями магазину з надбудовою офісних приміщень та 9/1000 частки нежитлового приміщення магазину з надбудовою офісних приміщень по АДРЕСА_2, зобов'язавши відповідача демонтувати за власний рахунок самовільно встановлений цегляний паркан, металеву огорожу та самовільно встановлені торгові кіоски та інші тимчасові споруди на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_2, забезпечивши позивачу вільний доступ до належного йому на праві власності нежитлового приміщення по АДРЕСА_2.

Стягувач: фізична особа - підприємець ОСОБА_3, м. Тернопіль

Боржник: Фізична особа - підприємець ОСОБА_4, м. Тернопіль

Третя особа, яка брала участь у розгляді спору без самостійних вимог на предмет спору: Тернопільська міська рада, м. Тернопіль

за участю представникі сторін -не з'явилися ( повідомлені належним чином)

Апеляційну скаргу прийнято до провадження 21.10.2015 колегією суддів у складі: Хабіб М.І. - головуючий суддя, судді Гриців В.М., Я.О. Юрченко.

У зв'язку з перебуванням судді Гриців В.М. у відрядженні розпорядженням в.о. голови Львівського апеляційного господарського суду від 03.11.2015 до складу судової колегії замість судді Гриців В.М. введено суддю Матущака О.І.

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2015 року Другий відділ ДВС Тернопільського міського управління юстиції Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області

(далі - ВДВС) звернувся до Господарського суду Тернопільської області з поданням № 30/2/015/09 від 25.08.2015 про заміну сторони виконавчого провадження, яке обґрунтоване тим, що при виконанні наказу господарського суду від 26.12.2014 у справі №921/1212/13-г/4 про усунення фізичною-особою підприємцем ОСОБА_4 перешкод у користуванні фізичною-особою підприємцем ОСОБА_3 частиною нежитлового приміщення по АДРЕСА_2, шляхом демонтажу тимчасової споруди (кіоску), розташованого зі сторони головного фасаду будівлі по АДРЕСА_2 та частини цегляного паркану, розташованого навпроти стіни з дверним прорізом приміщення аптеки зі сторони дворового фасаду будівлі по АДРЕСА_2, було встановлено, що тимчасова споруда (кіоск), розташований зі сторони головного фасаду будівлі по АДРЕСА_2, належить ОСОБА_2 на підставі договору дарування переносного металевого кіоску від 26.03.2014. Земельна ділянка, на якій розташований цегляний паркан, розташований навпроти стіни з дверним прорізом приміщення аптеки зі сторони дворового фасаду будівлі по АДРЕСА_2 належить ОСОБА_2 на підставі договору дарування земельної ділянки від 26.03.2014, укладеного ним та ОСОБА_4 Оскільки ні кіоск, ні земельна ділянка, на якій знаходиться цегляний паркан, не належать ОСОБА_4 ВДВС на підставі ст.ст. 5,11 ЗУ «Про виконавче провадження» просить замінити боржника - ФОП ОСОБА_4 на ОСОБА_2.

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 02.10.2015 у справі №921/1212/13-г/4 ( суддя Бурда Н.М.) подання ВДВС задоволено. Замінено сторону виконавчого провадження №46143835 при примусовому виконанні наказу Господарського суду Тернопільської області №921/1212/13-г/4 від 26.12.2014 з ФОП ОСОБА_4 на ОСОБА_2.

Ухвала мотивована положеннями ст. 124 Конституції України, ст. 25 ГПК України, ст. 512, 514, 520, ЦК України, ст.1, ч.ч. 1,2, 5 ст. 8, ст. 17, п.1 ч.1 ст. 19 ЗУ «Про виконавче провадження» та постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції».

При задоволенні подання місцевий господарський суд виходив з того, що процесуальне правонаступництво у виконавчому провадженні - це заміна на будь-якій стадії виконавчого провадження стягувача або боржника іншою особою у зв'язку із вибуттям правопопередника після винесення щодо нього судового рішення і заміни його правонаступником, тобто підставою заміни кредитора чи боржника внаслідок правонаступництва, в тому числі, й у виконавчому провадженні, є настання певних обставин, які мають юридичне значення і в результаті яких виникають цивільні права та обов'язки, або пряма вказівка акта цивільного законодавства. Факт укладення ОСОБА_4 та ОСОБА_2 договорів дарування майна є обставиною, що має юридичне значення, наслідком якої є виникнення цивільних прав та обов'язків нового власника - ОСОБА_2 щодо подарованого йому майна, в тому числі, і щодо виконання наказу Господарського суду Тернопільської області від 26.12.2014 у справі №921/1212/13-г/4.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, просить скасувати ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 02.10.15 у справі № 921/1212/13-г/4, прийняти нову, якою відмовити у задоволення подання ВДВС. Посилаючись на ст. 8 ЗУ «Про виконавче провадження», ст. 25 ГПК України, скаржник стверджує, що боржник ОСОБА_4 продовжує здійснювати свою підприємницьку діяльність, у нього відсутні будь-які правонаступники, відтак він не вибував з виконавчого провадження. Вважає, що суд неправомірно замінив боржника у виконавчому провадженні, оскільки правомірність розміщення кіоску ОСОБА_2 біля будівлі на АДРЕСА_2 не була предметом судового розгляду, ОСОБА_2 не залучався до участі у справі.

ВДВС подав заперечення на апеляційну скаргу № 30/27097/09 від 28.10.2015, в яких просить ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 02.10.2015 у справі № 921/1212/13-г/4 залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_2 без задоволення.

ВДВС посилається на п. 1.4. постанови пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» та зазначає, що статтею 25 ГПК України передбачено процесуальне правонаступництво не лише у зв'язку зі смертю (оголошенням померлою) фізичної особи та реорганізацією суб'єкта господарювання, а й в інших передбачених законом випадках, у тому числі заміни кредитора або боржника у зобов'язанні (статті 512 і 520 Цивільного кодексу України). Спростовує доводи скаржника про відсутність підстав для правонаступництва тим, що укладення договорів дарування земельної ділянки та кіоску є обставиною, що має юридичне значення, результатом якої є виникнення у ОСОБА_2 цивільних прав та обов'язків. Також зазначає, що при заміні сторони виконавчого провадження ОСОБА_2, як сторона виконавчого провадження, отримує всі права та обов'язки сторони виконавчого провадження, в тому числі, і на захист своїх прав у судовому порядку. Посилаючись на ч. 4 ст. 124 Конституції України вказує, що без заміни сторони виконавчого провадження виконати судовий наказ від 26.12.2014 у справі № 921/1212/13-г/4 є неможливим, оскільки майно, яке підлягає демонтажу, не належить боржнику ОСОБА_4, а належить - ОСОБА_2

В судове засідання 03.11.2015 представники сторін не з'явилися, хоча належним чином були повідомлені про розгляд справи судом, що підтверджено повідомленнями про вручення їм 23.10.2015 та 26.10.2015 ухвали апеляційного суду.

02.11.2015 від представника скаржника П.М. Микитович надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку з неможливістю прийняти ним участь в судовому засіданні, оскільки на 03.11.2015 призначена справа в Апеляційному суді Тернопільської області за участю його іншого довірителя ОСОБА_4

Розглянувши клопотання представника скаржника про відкладення розгляду справи колегія суддів відхиляє його, оскільки нез'явлення представника скаржника в судове засідання не унеможливлює розгляд апеляційної скарги. Явка представників сторін в судове засідання апеляційного суду не визнавалася обв'язковою. Крім того, надання представником скаржника переваги одному судовому засіданню над іншим не можна вважати належним доказом наявності поважних причин неможливості його участі у розгляді справи.

Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу, Львівський апеляційний господарський суд встановив наступне,

Як встановлено місцевим господарським судом та підтверджено матеріалами справи, рішенням Господарського суду Тернопільської області від 24.07.2014 у справі №921/1212/13-г/4 позовні вимоги ФОП ОСОБА_3 до ФОП ОСОБА_4 про усунення першкод в користуванні майном задоволені частково. Зобов'язано ФОП ОСОБА_4 усунути перешкоди у користуванні фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 частиною нежитлового приміщення по вул.Вербицького, 2 у м.Тернополі, шляхом демонтажу тимчасової споруди (кіоску) за адресою: АДРЕСА_2, влаштованого зі сторони головного фасаду будівлі. Присуджено до стягнення з ФОП ОСОБА_4 на користь ФОП ОСОБА_3 1 803, 50 грн судових витрат.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 02.12.2014 у справі №921/1212/13-г/4 апеляційну скаргу ФОП ОСОБА_3 задоволено частково.

Рішення Господарського суду Тернопільської області від 24.07.2014 у справі № 921/1212/13-г/4 змінено, викладено пункти 2 та 3 резолютивної частини рішення в наступній редакції:

Пункт 2. Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_4, ідент. НОМЕР_2, адреса: АДРЕСА_2, усунути перешкоди у користуванні фізичною особою - підприємцем ОСОБА_3, ідент. № НОМЕР_1, адреса:46000, АДРЕСА_1, частиною нежитлового приміщення по АДРЕСА_2, шляхом демонтажу тимчасової споруди (кіоску), розташованого зі сторони головного фасаду будівлі по АДРЕСА_2, та частини цегляного паркану, розташованого навпроти стіни з дверним прорізом приміщення аптеки зі сторони дворового фасаду будівлі по АДРЕСА_2.

Пункт 3.Стягнути з ФОП ОСОБА_4 на користь ФОП ОСОБА_3, 2164,20 грн судових витрат.

В решті рішення залишено без змін.

В задоволенні апеляційної скарги ФОП ОСОБА_4 відмовлено.

Присуджено до стягнення з ФОП ОСОБА_4 на користь ФОП ОСОБА_3 203 грн судового збору.

Постановою Вищого господарського суду України від 24.03.2015 у справі №921/1212/13-г/4 постанову Львівського апеляційного господарського суду від 02.12.2014 у даній справі залишено без змін.

На виконання постанови Львівського апеляційного господарського суду від 02.12.2014 Господарський суд Тернопільської області видав наказ від 26.12.2014 №921/1212/13-г/4 про примусове виконання рішення про усунення фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 перешкод у користуванні фізичною особою - підприємцем ОСОБА_3 частиною нежитлового приміщення по АДРЕСА_2, шляхом демонтажу тимчасової споруди (кіоску), розташованого зі сторони головного фасаду будівлі по АДРЕСА_2, та частини цегляного паркану, розташованого навпроти стіни з дверним прорізом приміщення аптеки зі сторони дворового фасаду будівлі по АДРЕСА_2.

23.01.2015 державним виконавцем ВДВС винесена постанова ВП №46143835 про відкриття виконавчого провадження з виконання судового наказу від 26.12.2014 №921/1212/13-г/4, боржнику надано строк для його добровільного виконання до 30.01.2015.

Як вбачається з матеріалів справи, боржник не виконав рішення у добровільному порядку у встановлений строк.

При виході державного виконавця на місце за адресою: АДРЕСА_2 було встановлено згідно з актом від 02.02.2015, підписаним державним виконавцем та боржником - ОСОБА_4, що тимчасова споруда - кіоск, розташований зі сторони головного фасаду будівлі по АДРЕСА_2, належить ОСОБА_2 на підставі договору дарування переносного металевого кіоску від 26.03.2014. Земельна ділянка по АДРЕСА_2, на якій знаходиться цегляний паркан, розташований навпроти стіни з дверним прорізом приміщення аптеки зі сторони дворового фасаду будівлі по АДРЕСА_2 також належить ОСОБА_2 на підставі договору дарування земельної ділянки від 26.03.2014

Відповідно до договору дарування переносного металевого кіоску від 26.03.2014, укладеного ОСОБА_4 (дарувальник) та ОСОБА_2 (обдаровуваний), дарувальник безоплатно передає у власність обдаровуваному належний йому на праві приватної власності переносний металевий кіоск (обшитий листами профнастилу із алюмоцинку), що розташований у м. Тернопіль по вул. Вербицького, 2 із фасадної сторони будівлі, разом із електричним лічильником та електропроводкою. Право власності обдаровуваного на дарунок виникає з моменту його прийняття. Дарувальник передав обдаровуваному ключі від переносного металевого кіоску до укладення цього договору (т. 3, а.с. 6) Цей договір нотаріально не посвідчений.

Земельна ділянка площею 0,0 178 га по АДРЕСА_2, на якій знаходиться цегляний паркан, розташований навпроти стіни з дверним прорізом приміщення аптеки зі сторони дворового фасаду будівлі по АДРЕСА_2 подарована ОСОБА_4 за договором дарування земельної ділянки від 26.03.2014 ОСОБА_2 Цей договір нотаріально посвідчений 26.03.2014, зареєстрований за № 495 ( т.3, а.с.7).

Дослідивши обставини справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

В силу ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Згідно зі ст. 115 ГПК України рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню ( далі - рішення).

Відповідно до частин першої та другої ст. 8 цього Закону сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа, на користь чи в інтересах якої видано виконавчий документ. Боржником є фізична або юридична особа, визначена виконавчим документом.

Поряд з тим частиною 5 ст. 8 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що у разі вибуття однієї із сторін державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторони, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, обов'язкові тією мірою, якою вони були б обов'язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Матеріалами справи підтверджено, що ВДВС було відкрите виконавче провадження з виконання наказу господарського суду, виданого на виконання рішення суду у справі №921/1212/13-г/4, яким постановлено фізичній особі-підприємцю ОСОБА_4 усунути перешкоди у користуванні фізичною особою - підприємцем ОСОБА_3 частиною нежитлового приміщення по АДРЕСА_2, шляхом демонтажу тимчасової споруди (кіоску), розташованого зі сторони головного фасаду будівлі по АДРЕСА_2, та частини цегляного паркану, розташованого навпроти стіни з дверним прорізом приміщення аптеки зі сторони дворового фасаду будівлі по АДРЕСА_2.

При примусовому виконанні цього наказу було встановлено та підтверджується матеріалами справи, що за договорами дарування ОСОБА_4 передав ОСОБА_2 у власність, а ОСОБА_2 прийняв у власність тимчасову споруду (кіоск) та земельну ділянку, на якій розташований паркан, які згідно з рішенням суду у справі №921/1212/13-г/4 підлягали демонтажу.

Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та обмежень № 19569447 підтверджено, що на підставі договору дарування № 495 за ОСОБА_2 26.03.2014 зареєстроване право власності на земельну ділянку площею 0,0178га по вул.Вербицького ,2 у м. Тернополі( т.3, а.с. 40).

За приписом ст. 25 ГПК України у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення діяльності суб'єкта господарювання шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобов'язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, господарський суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

Усі дії, вчинені в судовому процесі до вступу у справу правонаступника, обов'язкові для нього так само, як вони були обов'язкові для особи, яку правонаступник замінив.

Про заміну або про відмову заміни сторони чи третьої особи її правонаступником господарський суд виносить ухвалу.

У постанові пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» №18 від 26.12.2011, з наступними змінами і доповненнями, вказано, що статтею 25 ГПК передбачено процесуальне правонаступництво у зв'язку не лише зі смертю (оголошенням померлою) фізичної особи та реорганізацією суб'єкта господарювання, а й в інших передбачених законом випадках, у тому числі заміни кредитора або боржника у зобов'язанні (статті відповідно 512 і 520 Цивільного кодексу України). Процесуальне правонаступництво в розумінні статті 25 ГПК допускається на будь-якій стадії судового процесу, включаючи стадію виконання судового рішення( п.1.4 постанови).

Згідно з ч.1 ст. 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність.

Відповідно до ч.1 ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом.

В силу частин 4,5 ст.319 ЦК України власність зобов'язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

Неправомірність встановлення тимчасової споруди (кіоску), розташованого зі сторони головного фасаду будівлі по АДРЕСА_2, а також частини цегляного паркану, розташованого навпроти стіни з дверним прорізом приміщення аптеки зі сторони дворового фасаду будівлі по АДРЕСА_2 та порушення їх встановленням прав фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 встановлені судовим рішенням у справі №921/1212/13-г/4, яке набрало законної сили та є чинним.

З огляду на викладене колегія суддів апеляційного суду відхиляє доводи скаржника та вважає, що до ОСОБА_2, як власника майна, перейшли всі права та обов'язки щодо отриманого ним в дарунок майна, в тому числі перейшов обов'язок усунути перешкоди у користуванні ФОП ОСОБА_3 частиною нежитлового приміщення по АДРЕСА_2, шляхом демонтажу тимчасової споруди (кіоску), розташованого зі сторони головного фасаду будівлі по АДРЕСА_2, та частини цегляного паркану, розташованого навпроти стіни з дверним прорізом приміщення аптеки зі сторони дворового фасаду будівлі по АДРЕСА_2.

Таким чином апеляційний суд вважає ухвалу суду першої інстанції про задоволення подання ВДВС про заміну сторони виконавчого провадження при виконанні рішення суду правомірною та обгрунтованою.

Відповідно до ст.32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

В силу вимог ст.ст. 33,34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно з ч.2 ст.101 ГПК України апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до ст. 104 ГПК України підставами для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

На підставі викладеного колегія суддів дійшла висновку, що скаржником не доведено, доказів не подано наявності підстав, передбачених ст. 104 ГПК України, для скасування чи зміни ухвали суду першої інстанції та для задоволення апеляційної скарги.

Судовий збір за розгляд апеляційної скарги покладається на скаржника.

Керуючись ст.ст.43, 49, 91, 99, 101, 103, 105, 106 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 02.10.2015 у справі № 921/1212/13-г/4 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

2. Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

3. Справу повернути до місцевого господарського суду.

Постанова підписана 05.11.2015

Головуючий- суддя М.І. Хабіб

Суддя О.І. Матущак

Суддя Я.О. Юрченко