РІШЕННЯ

09 листопада 2015 року Справа № 913/694/15

Провадження № 6/913/694/15

За позовом Публічного акціонерного товариства "Перший Український Міжнародний Банк", м. Київ

до відповідача Державного підприємства "Луганський авіаційний ремонтний завод",

м. Луганськ

про стягнення 502 898, 60 доларів США та 2 492 084 грн. 79 коп.

Суддя Василенко Т.А.

Секретар судового засідання Жданова Е.А.

У засіданні брали участь:

від позивача - Брижань Ю.В., довіреність (класу "Ю") б/н від 30.05.2014.;

від відповідача - Семенюк В.П., довіреність б/н від 20.10.2015.

встановив:

ОБСТАВИНИ СПРАВИ: позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором № 36.13 від 23.10.2013, зокрема, заборгованість за кредитом в сумі 451 570, 13 доларів США, заборгованість за відсотками за користування кредитними коштами в сумі 51 328, 47 доларів США, пеня в розмірі 2 492 084 грн. 73 коп.

Відповідачем до суду надано заяву про зупинення провадження у справі, в обґрунтування якої останній зазначає, що в провадженні господарського суду м. Києва розглядається справа № 910/27908/15 за позовом ДП «Луганський авіаційний ремонтний завод» до ПАТ «Перший Український міжнародний банк» про внесення змін до кредитного договору № 36.13 від 23.10.2013.

Позовними вимогами у вказаній справі є, зокрема, внесення змін до кредитного договору №36.13 від 23.10.2013 в частині строків повернення суми заборгованості за кредитом та нарахування процентів за користування кредитом.

Відповідач вважає, що вказана справа пов'язана із данною справою та розгляд справи №913/694/15 неможливо здійснити до вирішення пов'язаної із нею справи № 910/27908/15, у зв'язку з чим провадження у данній справі слід зупинити на підставі ч. 1 ст. 79 ГПК України.

Представник позивача проти заяви та зупинення провадження у справі заперечив посилаючись на її необґрунтованість.

Вислухавши доводи представників сторін з приводу поданої представником відповідача заяви про зупинення провадження у справі слід зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 79 ГПК України господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаною з нею іншої справи, що розглядається іншим судом.

В п. 3.16 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції " зазначено, що статтею 79 ГПК встановлено вичерпний перелік підстав зупинення провадження у справі. Зупинення провадження у справі з інших підстав є неправомірним.

Зокрема, відповідно до частини першої статті 79 ГПК господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом. При цьому, пов'язаною з даною справою є така інша справа, у якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання і оцінку доказів у даній справі; в тому числі йдеться про факти, які мають преюдиціальне значення (частини друга - четверта статті 35 ГПК).

Під неможливістю розгляду даної справи слід розуміти неможливість для даного господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, - у зв'язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи даному господарському суду, одночасністю розгляду двох пов'язаних між собою справ різними судами або з інших причин.

Іншим судом, про який йдеться у частині першій статті 79 ГПК, є будь-який орган, що входить до складу судової системи України згідно з статтею 3 та частиною другою статті 17 Закону України "Про судоустрій і статус суддів"; іншим судом може вважатися й інший склад суду (одноособовий чи колегіальний) в тому ж самому судовому органі, в якому працює суддя (судді), що вирішує (вирішують) питання про зупинення провадження у справі.

При цьому, пов'язаність справ полягає у тому, що рішення іншого суду, який розглядає справу, встановлює обставини, що впливають на збирання та оцінку доказів у даній справі, зокрема, факти, що мають преюдиціальне значення згідно ст.35 Господарського процесуального кодексу України.

Предметом розгляду спору в рамках справи № 913/694/15 є стягнення заборгованості за кредитним договором № 36.13. від 23.10.2013, строк повернення якої наступив ще 22.10.2014, а у справі № 910/27908/15 відповідач по данній справі просить внести зміни до вказаного кредитного договору. Суд вважає, що вказані справи не пов'язані між собою та не вбачає перешкод для розгляду справи № 913/694/15.

Виходячи з наведеного в задоволенні заяви ДП Державного підприємства "Луганський авіаційний ремонтний завод" про зупинення провадження у справі слід відмовити.

Відповідачем до суду наданий відзив на позовну заяву, за яким останній проти позову заперечує та зокрема зазначає, що позов є необґрунтованим та просить відмовити в його задоволенні виходячи з наступного.

Дійсно, між сторонами був укладений кредитний договір № 36.13 від 23.10.2013 на відкриття поновлювальної мультивалютної кредитної лінії з лімітом кредитування в сумі 2 000 000,00 дол. США із строком погашення до 22 жовтня 2014 року.

Грошові кошти отримані відповідачем в повному обсязі та використані за цільовим призначенням.

Відповідач знаходиться в зоні проведення антитерористичної операції (м. Луганськ, кв. Острая Могіла, буд.180), внаслідок чого було пошкоджено майно і інфраструктура відповідача.

Починаючи з 9 липня 2014 року і на цей час підприємство не має можливості розпочати господарську діяльність оскільки існують форс-мажорні обставини, що унеможливлюють виконання зобов'язань за кредитним договором.

Станом на 27 жовтня 2014 року сума зобов'язань відповідача перед позивачем за вказаним кредитним договором становить 451 570,13 дол. США.

Взяті на себе зобов'язання по сплаті відсотків за користування кредитними коштами станом на 27.10.2014 виконані в повному обсязі і заборгованість за відсотками на вказану дату відсутня.

Відповідач не відмовляється від виконання зобов'язань за договором та неодноразово звертавсая до позивача з листами щодо встановлення мінімальної відсоткової ставки за користування кредитом, також просив не нараховувати відсотки, пені, штрафи. Всі звернення відповідача, позивачем були залишені без відповідді.

В той же час, відповідно до Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитериростичної операції» введені в дію заходи щодо забезпечення підтримки субєктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції та не нараховуються пені і штрафи за кредитами за порушення основного зобов'язання.

Представник позивача проти доводів представника відповідача за відзивом заперечив.

Розглянувши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

В обґрунтування вимог за позовом, позивач посилається на наступне.

Між Публічним акціонерним товариством "ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК " (далі за текстом - Банк, позивач) та ДП «Луганський авіаційний ремонтний завод» ( далі за текстом - Позичальник, відповідач) був укладений кредитний договір № 36.13 від 23.10.2013 (далі за текстом - кредитний договір).

Відповідно до умов, передбачених п. 1.1 кредитного договору позивач зобов'язаний надати відповідачу кредит в розмірі 2 000 000,00 доларів США, а позичальник зобов'язується використати кредит за цільовим призначенням, сплатити плату за користування кредитом та повернути кредит на умовах договору.

На виконання умов кредитного договору, за заявками відповідача, позивач надав, а відповідач отримав відповідні кредитні кошти, тобто позивач взяті на себе зобов'язання виконав в повному обсязі та належним чином.

Згідно п. 6.1 договору позичальник зобов'язаний повернути кредит частинами в розмірах та строки зазначених у графіку, з кінцевим терміном повернення 22.10.2014.

Згідно п. 7.2.1 проценти за користування кредитом нараховуються банком за ставкою у розмірі 10,0% річних із розрахунку 360 днів на рік.

Проте, позичальником в порушення умов договору не здійснено належного виконання взятих на ceбе зобов'язань та не повернуто суму кредиту та відсотків за користування ним в розмірі та в строки передбачені кредитним договором.

Датою початку першого періоду користування кредитом є дата укладення кредитного договору, а датою закінчення періоду є 22.10.2014.

За доводами позивача, відповідачем порушено взяті на себе зобов'язання з повернення суми кредиту та сплати відсотків, у з'вязку з чим станом на 25.08.2015 відповідач має заборгованість за кредитом в сумі 451 570,13 дол. США і заборгованість за процентами в сумі 51 328,47 дол. США.

В той же час, пунктом 12.1 кредитного договору встановлено, що у разі порушення позичальником строків виконання будь-якого з боргових зобов'язань, позичальник зобов'язаний сплатити на користь банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, за кожен день прострочення. Розрахунок пені здійснюється на суму простроченого виконанням боргового зобов'язання за весь час прострочення. Пеня за неналежне виконання позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором сплачується позичальником у національній валюті України за офіційним курсом Національного банку України на день здійснення платежу.

Згідно наданого позивачем за супровідним листом від 15.09.2015 розрахунку пені, пеня нарахована в національній валюті - гривні за період з 23.10.2014 по 25.08.2014 в сумі 2 319 011,35 грн. за поррушення строків повернення кредиту і за період з 12.11.2014 по 25.08.2015 в сумі 173 073,44 грн. за порушення строків сплати процентів.

У зв'язку з невиконанням відповідачем грошових зобов'язань за кредитним договором, позивач звернувся до суду із даним позовом, за яким просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитом в сумі 451 570, 13 доларів США, заборгованість за відсотками за користування кредитними коштами в сумі 51 328, 47 доларів США, пеню в розмірі 2 492 084 грн. 73 коп.

В обґрунтування заявлених вимог, позивач посилається на умови кредитного договору № 14.12. від 25.06.2012 та норми ст.ст. 526, 530, 536, 554,611, 614, 625, 629, 105 Цивільного кодексу України.

Відповідач проти позову заперечив за підстав, наведених у відзиві та вказаних вище.

Встановивши фактичні обставини справи та оцінивши доводи сторін у їх сукупності, суд дійшов до наступного.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, у якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші), чи утриматися від виконання певних дій, а інша сторона має право вимагати виконання такого обов'язку.

Згідно з ч. 2 ст. 345 ГК України кредитні відносини здійснюються на підставі кредитного договору, що укладається між кредитором і позичальником у письмовій формі. У кредитному договорі передбачаються мета, сума і строк кредиту, умови і порядок його видачі та погашення, види забезпечення зобов'язань позичальника, відсоткові ставки, порядок плати за кредит, права і відповідальність сторін щодо видачі та погашення кредиту.

23.10.2013 року між сторонами у справі підписано кредитний договір № 36.13, за умовами якого позивач зобов'язався надати відповідачу кредит, а останній в свою чергу зобов'язався використати його за цільовим призначенням, повернути у визначені договором строки та здійснити інші платежі передбачені договором.

Згідно п. п. 1.1, 6.1 ліміт кредитування за договором становить 2 000 000,00 грн., кінцевий термін погашеннгя кредиту - 22.10.2014, кредит надається під 10,0% річних.

На виконання умов кредитного договору банк, за заявками відповідача, надав останньому кредитні кошти в сумі 1 561 393,72 дол. США, які останній повернув частково в сумі 1 109 823,59 дол. США, у зв'язку з чим залишилась заборгованість в сумі 451 570,13 дол. США.

Згідно п. 7.2 проценти за користування кредитом нараховуються щоденно на фактичну суму і за весь час користування кредитом. Нараховані проценти сплачуються щомісячно не пізніше 1 банківського дня наступного за 10 числом кожного місяця.

У випадку невиконання або неналежного виконання зобов'язань за кредитним договором процентна ставка становить 12% річних.

За розрахунком позивача, відповідачем зобов'язання щодо сплати щомісячних процентів за користування кредитом виконувалося неналежним чином, у зв'язку з чим за період з 28.10.2014 по 25.08.2014 утворилась заборгованість за процентами в сумі 51 328,47 дол. США.

Відповідачем доказів оплати вказаної суми не надано.

Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок (ч. 3 ст. 1049 ЦК України).

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України, ст. 193 Господарського кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших правових актів, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідач доказів належної оплати заборгованості за кредитом та процентами суду не представив, підтвердив наявність боргу за тілом кредиту та не надав власного розрахунку суми відсотків за користування кредитом, у зв'язку з чим суд керується розрахунком позивача.

В той же час, судом відхиляються доводи відповідача за відзивом щодо неправомірного нарахування відсотків за період з 28.10.2014, оскільки, як було вказано вище, проценти нараховуються на фактичну суму неповернутого кредиту. Відповідач за відзивом підтвердив наявність заборгованості за тілом кредиту в сумі 451 570,13 дол. США та доказів оплати процентів за наведений період не надав.

Виходячи з фактичних обставин справи та зібраних доказів, позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за кредитом в сумі 45 570,13 дол. США та заборгованості за процентами в сумі 51 328,47 дол. США є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

В той же час, позивачем до стягнення заявлена пеня в сумі 2 319 011,35 грн. за прострочення повернення кредиту за період з 23.10.2014 по 25.08.15, пеня за прострочення сплати відсотків в сумі 173 073,44 грн. за період з 12.11.2014 по 25.08.2015.

Згідно п. 12.1 кредитного договору встановлено, що у разі порушення позичальником строків виконання будь-якого з боргових зобов'язань, позичальник зобов'язаний сплатити на користь банку пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, за кожен день прострочення. Розрахунок пені здійснюється на суму простроченого виконанням боргового зобов'язання за весь час прострочення. Пеня за неналежне виконання позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором сплачується позичальником у національній валюті України за офіційним курсом Національного банку України на день здійснення платежу.

Відповідно до ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Відповідно до ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання.

Згідно зі ст. 2 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" від 02.09.2014р. № 1669-VII на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція.

Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції.

Зазначеним законом, що є спеціальним, дія якого поширюється лише на певне коло суб'єктів, визначаються тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб'єктів господарювання, що здійснюють або здійснювали господарську діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення.

На виконання ст. 6 Закону Національний банк України направив всім банкам лист від 27.10.2014р. № 18-112/64138 про необхідність суворого і безумовного дотримання вимог ст. 2 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" та повідомив, що невиконання законних вимог є підставою для застосування для порушників адекватних заходів впливу.

Згідно з ч. 5 ст. 11 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" на Кабінет Міністрів України покладено обов'язок у 10-денний строк з дня опублікування вказаного Закону затвердити перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014, у період з 14 квітня 2014 року до її закінчення (далі - Перелік).

Розпорядженням Кабінету Міністрів України № 1053-р від 30.10.2014р. був затверджений перелік населених пунктів, до якого включено м. Луганськ, де проводив свою господарську діяльність відповідач.

05.11.2014р. Кабінетом Міністрів України прийнято нове розпорядження № 1079-р, яким зупинено дію розпорядження КМУ від 30.10.2014р. № 1053-р "Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція".

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 26.01.2015р. у справі №826/18327/14 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Тар Альянс" до Кабінету Міністрів України визнано нечинним розпорядження Кабінету Міністрів України № 1079-р від 05.11.2014р. "Про зупинення дії розпорядження Кабінету Міністрів України" від 30.10.2014р. № 1053-р".

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 02.04.2015р. постанова Окружного адміністративного суду м. Києва від 26.01.2015р. у зазначеній адміністративній справі залишена без змін і набрала законної сили відповідно до ст. 254 КАС України.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України К/800/19383/15 від 28.07.2015р. постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 26.01.2015р. та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 02.04.2015р. скасовано, справу направлено на новий розгляд до суда першої інстанції.

Таким чином, за період коли була нарахована пеня та штрафні санкції діяв перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 30.10.2014р., у зв'язку із визнанням нечинним розпорядження Кабінету Міністрів України від 05.11.2014р., яким було зупинено його дію.

Тобто, норми Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" (ст.1) передбачають зворотню дію закону у часі з моменту прийняття Указу Президенту від 14.04.2014р. №405/2014 та його дію до дати набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України. Закріплене в ст. 2 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" право суб'єкта господарювання, який проводив та/або проводить свою господарську діяльність на території, де проводилась або проводиться антитерористична операція, бути звільненим від відповідальності за несвоєчасне повернення кредиту на період проведення антитерористичної операції не може бути ілюзорним, носити декларативний характер. Зазначене право повинно бути гарантованим, незалежно від того, що державним органом повною мірою не забезпечено передумови виконання зазначеного Закону і з цієї причини не може бути відмовлено судом в захисті законного права відповідача.

Крім того, статтею 1 Закону України "Про боротьбу з тероризмом" встановлено, що районом проведення антитерористичної операції є визначені керівництвом антитерористичної операції ділянки місцевості або акваторії, транспортні засоби, будівлі, споруди, приміщення та території чи акваторії, що прилягають до них і в межах яких проводиться зазначена операція.

Відповідно до рішення РНБО України від 13.04.2014р., введеного в дію Указом Президента України від 14.04.2014р. № 405/2014, Антитерористичним центром при Службі безпеки України, видано наказ від 07.10.2014р. № 33/6/а "Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення", згідно з яком визначено районом проведення антитерористичної операції Донецьку та Луганську області з 07.04.2014р.

Крім того, прийняття Кабінетом Міністрів України Розпорядження № 1079 від 05.11.2014 не скасовує Перелік населенних пунктів, на території яких здійснювлдася антитерористична оперцая, та не робить його недійним.

Тобто, проведення з 07.04.2014р. антитерористичної операції на території Луганської області, до склада якої відноситься м. Луганськ, визначено компетентним органом у сфері боротьби з тероризмом.

Більш того, проведення антитерористичної операції на території м. Луганську є загальновідомим фактом.

Як було наведено вище, на законодавчому рівні, суб'єкти господарювання, які здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, на період її проведення звільняються від відповідальності за недотримання строків, передбачених для подання фінансової звітності.

Отже, з урахуванням вищевикладеного та визначеної компетентним органом території проведення антитерористичної операції та терміну її проведення, норми ст.2 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" щодо введення мораторію на нарахування пені підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

За таких обставин нарахування пеніє неправомірним, у зв'язку з чим в

задоволенні вимог щодо стягнення пені за простроченняч повергнення ткредиту та сплати відсотків слід відмовити в повному обсязі.

Виходячи з наведеного, позовні вимоги слід задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача: заборгованість за кредитом в сумі 451 570, 13 доларів США, заборгованість за відсотками за користування кредитними коштами в сумі 51 328, 47 доларів США.

Відповідно до ст. 49 ГПК України витрати зі сплати судового збору слід покласти на відповідача в повному обсязі як на сторону, що припустила порушення відповідного зобов'язання.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 44, 49, 79 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Державного підприємства «Луганський авіаційний ремонтний завод»,

м. Луганськ, квартал Острая Могіла, буд. 180, , на користь:

- Публічного акціонерного товариства товариства "ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК", м. Київ, вул. Андріївська, буд.4, (юридична адреса), м. Харків, вул. Артема, буд. 25 (адреса для листування), заборгованість за кредитом в сумі 451 570, 13 доларів США, заборгованість за відсотками за користування кредитними коштами в сумі 51 328, 47 доларів США, витрати зі сплати судового збору в сумі 73 080 грн. 00 коп., видати наказ позивачу.

3. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 92 Господарського процесуального кодексу України рішення може бути оскаржено до апеляційної інстанції протягом десятиденного строку.

Дата виготовлення повного тексту та підписання рішення - 16.11.2015.

Суддя Т.А.Василенко