РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.11.2015Справа №910/21687/15

Суддя Господарського суду міста Києва Карабань Я.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Спутнік-Крим"

до державного підприємства "Науково-дослідний та проектно-вишукувальний інститут транспортного будівництва "Київдіпротранс"

про стягнення 116 877, 31 грн.

за участю представників сторін:

від позивача - Селезньова Н. О.(довіреність № 42/31-15 від 27.08.2015);

від відповідача - Смага І. П. (довіреність № б/н від 15.07.2015).

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Спутнік-Крим" (позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до державного підприємства "Науково-дослідний та проектно-вишукувальний інститут транспортного будівництва "Київдіпротранс" (відповідач) про стягнення заборгованості у розмірі 116 877, 31 грн.

Позовні вимоги вмотивовано тим, що 14.09.2011 року між товариством з обмеженою відповідальністю "Спутнік-Крим" та державним підприємством "Науково-дослідний та проектно-вишукувальний інститут транспортного будівництва "Київдіпротранс" укладено договір на виконання проектно-вишукувальних робіт №108. Як зазначає позивач, він належним чином виконав умови цього договору, що підтверджується актом здачі - приймання виконаних робіт на суму 312914,87 грн, проте відповідач в порушення умов договору не здійснив оплату за виконані роботи у повному обсязі. Таким чином, позивач вказує, що заборгованість відповідача перед позивачем становить 62914,87 грн та у зв'язку з порушення виконання зобов'язання за договором позивач нарахував та просить стягнути з відповідача 121,85 грн пені, 38381,53 грн збитків від інфляції та 4359,06 грн 3% річних.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.08.2015 порушено провадження у справі та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 14.09.2015.

Ухвалою суду від 14.09.2015 відкладено розгляд справи на 09.10.2015.

09.10.2015 через відділ діловодства суду від представника відповідача надійшов відзив на позов в якому відповідач зазначив, що заборгованість відповідача перед позивачем становить суму в розмірі 60514,87 грн основного боргу, а не як зазначає позивач в позовній заяві 62914,87 грн основного боргу.

Ухвалою суду від 09.10.2015 відкладено розгляд справи на 21.10.2015.

21.10.2015 через відділ діловодства суду від представника позивача надійшло клопотання в якому позивач зазначив про збільшення суми позовних вимог відповідно до уточнюючого розрахунку поданого до суду 22.09.2015.

Як вбачається з розрахунку заборгованості поданого позивачем до суду 22.09.2015 позивач просить стягнути з відповідача 62914,87 грн основного боргу, 18321,16 грн пені, 8924,91 грн 3% річних та 47688,83 грн збитків від інфляції.

Враховуючи норми ст. 22 ГПК України, а також те, що дана дія не суперечить законодавству та не порушує чиїх-небудь прав і охоронюваних законом інтересів суд приймає до розгляду заяву про збільшення розміру позовних вимог.

Відповідно до п. 3.10. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції від 26.12.2011 № 18, у разі прийняття судом зміни (в бік збільшення або зменшення) кількісних показників, у яких виражається позовна вимога, має місце нова ціна позову, виходячи з якої й вирішується спір, - з обов'язковим зазначенням про це як у вступній, так і в описовій частині рішення.

В поданому 21.10.2015 клопотання позивач також зазначив, що відповідач частково виконав своє зобов'язання та сплатив суму основного боргу в розмірі 62914,87 грн.

Ухвалою суду від 21.10.2015 продовжено строк вирішення спору та відкладено розгляд справи на 02.11.2015.

Представник позивача в судовому засіданні 02.11.2015 підтримав заявлені позовні вимоги з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог та часткової оплати заборгованості відповідачем по справі.

Представник відповідача в судовому засіданні 02.11.2015 подав заяву про застосування строку позовної давності по нарахуванню пені.

В судовому засіданні 02.11.2015 оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Заслухавши представників сторін, проаналізувавши матеріали справи, судом встановлено наступне.

14.09.2011 року між товариством з обмеженою відповідальністю "Спутнік-Крим" (виконавець, позивач) та державним підприємством "Науково-дослідний та проектно-вишукувальний інститут транспортного будівництва "Київдіпротранс" (замовник, відповідач) укладено договір на виконання проектно - вишукувальних робіт №108, відповідно до умов якого замовник доручає, а виконавець своїми силами і засобами за завданням та за рахунок замовника зобов'язується на стадії розробки проектної документації стадії „П" (проект) та „РД" (робоча документація) на об'єкті „Комплекс технічної пасажирської станції Київського залізничного вузла в районі станції Дарниця Південно-Західної залізниці" й виконати наступні роботи:

- розробити проект автоматичного сплинкерного пожежегасіння;

- розробити проект системи автоматичної пожежної сигналізації;

- розробити проект системи оповіщення про пожежу;

- розробити проект вогнезахисної обробки будівельних конструкцій;

- розробити проект охоронної сигналізації;

- розробити робочу документацію систем автоматичного сплинкерного пожежегасіння;;

- розробити робочу документацію систем автоматичної пожежної сигналізації;

- розробити робочу документацію систем оповіщення про пожежу;

- розробити робочу документацію систем вогнезахисної обробки будівельних конструкцій;

- розробити робочу документацію систем охоронної сигналізації

Вартість проектних робіт за цим договором визначена на підставі доданих кошторисів і складає 260762,39 грн, крім того ПДВ 20%-52152,58 грн, всього вартість робіт становить 312914,87 грн (п. 2.1 договору).

Оплата робіт здійснюється поетапно, розрахунок за виконаний етап робіт здійснюється протягом 10 банківських днів з дати підписання акту здачі-приймання документації (п. 2.3 договору).

Кошторисами 1-10 до договору сторони визначили вартість робіт.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов договору позивач виконав проектно-вишукувальні роботи на суму 312914,87 грн, що підтверджується актом здачі-приймання виконаних робіт від 29.08.2012.

Проте, відповідач частково розрахувався за виконані на його користь роботи на суму 250000 грн, що підтверджується виписками по особовому рахунку: за 06.02.2014, за 05.06.2013, за 31.07.2013, за 30.08.2012.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач зазначає, що відповідач в порушення умов договору не здійснив оплату за виконані роботи у повному обсязі. Таким чином, заборгованість відповідача перед позивачем становить 62914,87 грн.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Внаслідок укладення договору на виконання проектно - вишукувальних робіт №108 між сторонами згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України, виникли цивільні права та обов'язки.

Оскільки між сторонами по справі склалися господарські правовідносини, то до них слід застосовувати положення Господарського кодексу України як спеціального акту законодавства, що регулює правовідносини у господарській сфері.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною першою статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (частина 7 статті 193 Господарського кодексу України).

Відповідно до ст. 887 Цивільного кодексу України за договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт підрядник зобов'язується розробити за завданням замовника проектну або іншу технічну документацію та (або) виконати пошукові роботи, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити їх.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 889 ЦК України замовник зобов'язаний, якщо інше не встановлено договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт сплатити підрядникові встановлену ціну після завершення усіх робіт чи сплатити її частинами після завершення окремих етапів робіт або в іншому порядку, встановленому договором або законом.

Згідно зі статтями 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов договору позивач виконав роботи проектно-вишукувальні роботи на суму 312914,87 грн а відповідач у свою чергу прийняв роботу, що підтверджується актом здачі-приймання виконаних робіт від 29.08.2012, який оформлений належним чином та підписані уповноваженими представниками сторін і скріплені печатками підприємств без зауважень та заперечень, в добровільному порядку, проте відповідач здійснив лише часткову оплату за виконану роботу на суму в розмірі 250000 грн.

Також після звернення з даним позовом, відповідач виконав свої зобов'язання з оплати робіт на суму 62914,87 грн, проте з порушення строків визначених в п. 2.3 договору.

За таких обставин, провадження у справі в частині стягнення 62914,87 грн підлягає припиненню, відповідно до п.1-1 ст. 80 ГПК України, судові витрати в цій частині покладаються на відповідача.

За прострочення виконання зобов'язання по оплаті вартості товару позивачем заявлено до стягнення з відповідача 18321,16 грн пені нараховану за період з 21.02.2015 по 20.08.2015.

Приписами ст. 611 Цивільного кодексу України визначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Частиною 1 ст. 546 ЦК України передбачено, що виконання зобов'язання може забезпечуватись, зокрема, неустойкою. Згідно з ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Статтею 230 ГК України також передбачено, що порушення зобов'язання є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим кодексом (неустойка, штраф, пеня), іншими законами або договором.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до п. 6.3 договору у разі несвоєчасної оплати виконаних робіт згідно п. 2.2 цього договору замовник сплачує пеню у розмірі облікової ставки НБУ, що діяла у період за який нараховується пеня, від вартості заборгованості за кожний день прострочення.

При дослідженні розрахунку пені наданого позивачем, судом встановлено, що позивачем помилково розраховано пеню за період з 21.02.2015 по 20.08.2015, так як прострочення заборгованості за оплату виконаних робіт відбулося в 2012 році.

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Таким чином, датою початку нарахування пені є наступний день після закінчення дати оплати за виконані роботи, а саме з 12.09.2012 та припиняється нарахування пені протягом шестимісячного періоду встановленого відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України.

З огляду на зазначене, суд відмовляє позивачу у задоволенні пені нарахованої в 2015 році, оскільки в зазначений період були відсутні підстави для нарахування вказаної штрафної санкції за прострочене зобов'язання з оплати виконаних робіт по акту здачі-приймання виконаних робіт від 29.08.2012.

Щодо заявлених позивачем строків позовної давності необхідно зазначити наступне.

Згідно зі ст. 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Пунктом 2.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 № 10 "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" визначено, що частиною третьою статті 267 ЦК України передбачена можливість застосування позовної давності, у тому числі й спеціальної, лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення рішення судом.

Пунктом 2.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 № 10 "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" визначено, що за змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Враховуючи, що суд відмовив у задоволенні позовної вимоги в частині стягненні пені, то у суду відсутні підстави для задоволення клопотання відповідача про застосування позовної давності.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача 8924,91 грн 3% річних за прострочення виконання грошового зобов'язання з 12.09.2012 по 30.07.2015 та збитків від інфляції в розмірі 47688,29 грн за прострочення виконання грошового зобов'язання за період з 12.09.2012 по 30.07.2015.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При дослідженні розрахунку 3% річних та збитків від інфляції наданого позивачем, судом встановлено, що позивачем розраховано 3% річних та збитків від інфляції у відповідності до вимог чинного законодавства України.

Таким чином, суд задовольняє стягнення з відповідача 8924,91 грн 3% річних та збитків від інфляції в розмірі 47688,83 грн, відповідно до розрахунку позивача.

Відповідно до статті 4 Закону України "Про судовий збір" від 08.06.2011 року судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно з пунктом 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір", за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору встановлюється в розмірі 2 відсотків ціни позову, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 60 розмірів мінімальної заробітної плати у місячному розмірі.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач не доплатив судовий збір у зв'язку з поданням заяви про збільшення розміру позовних вимог, а тому з позивача підлягає стягненню до Державного бюджету України сума недоплаченого судового збору в розмірі 363,99 грн та з відповідача - 55,47 грн.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, з відповідача на користь позивача стягуються понесені позивачем витрати по сплаті судового збору пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 49, 80, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ

1. Позов задовольнити частково.

2. Припинити провадження у справі в частині основного боргу в розмірі 62 914,87 грн.

3. Стягнути з державного підприємства "Науково-дослідний та проектно-вишукувальний інститут транспортного будівництва "Київдіпротранс" (01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 15, код 04726917) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Спутнік-Крим" (03179, м. Київ, вулиця Верховинна, 91, код 24089298) 3% річних у розмірі 8924,91 грн (вісім тисяч дев'ятсот двадцять чотири грн 91 коп.), збитків від інфляції у розмірі 47688,83 грн (сорок сім тисяч шістсот вісімдесят вісім грн 83 коп.) та судовий збір в розмірі 2337,54 грн (дві тисячі триста тридцять сім грн 54 коп.).

4. В іншій частині позовних вимог відмовити.

5. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Спутнік-Крим" (03179, м. Київ, вулиця Верховинна, 91, код 24089298) в доход Державного бюджету 363,99 грн (триста шістдесят три грн 99 коп.) судового збору

6. Стягнути з державного підприємства "Науково-дослідний та проектно-вишукувальний інститут транспортного будівництва "Київдіпротранс" (01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 15, код 04726917) в доход Державного бюджету 55,47 грн (п'ятдесят п'ять грн 47 коп.) судового збору.

7. Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня підписання повного тексту рішення.

Повне рішення складено 06.11.2015.

Суддя Я.А. Карабань