ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2015 року Справа № 922/1170/15

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Дроботової Т.Б.- головуючого
Гоголь Т.Г. Рогач Л.І.
за участю представників:
позивачаКлюге Л.М. - прокурор відділу Генеральної прокуратури України
відповідачівФомін Р.Б. - довіреність від 16.03.2015 року
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Заступника прокурора Харківської області
на постановувід 08.07.2015 р. Харківського апеляційного господарського суду
у справі№ 922/1170/15 господарського суду Харківської області
за позовомЗаступника прокурора Київського району м. Харкова
до Харківської міської ради, Обслуговуючого кооперативу "ЖБК "Бархани"
проскасування рішення, визнання недійсним державного акта та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2015 року Заступник прокурора Київського району міста Харкова звернувся до господарського суду Харківської області з позовом до Харківської міської ради, Обслуговуючого кооперативу "ЖБК "Бархани" про:

- визнання незаконним та скасування пункту 11.2. додатку 1 до рішення 41 сесії Харківської міської ради 5 скликання "Про надання юридичним та фізичним особам земельних ділянок для розміщення об'єктів містобудування" від 24.02.2010 №13/10;

- визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №189775, зареєстрованого в Управлінні Державного земельного агентства у місті Харкові;

- зобов'язання ОК "ЖБК "Бархани" передати, а Харківську міську раду прийняти земельну ділянку площею 10,5952 га з кадастровим номером :13:009:0064, про що скласти акт прийому - передачі.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказував на порушення Харківською міською радою при прийнятті оскаржуваного рішення приписів статті 41 Земельного кодексу України, статей 133, 135, 137 Житлового кодексу УРСР та Примірного статуту житлово-будівельного кооперативу.

Позивач зазначав, що Харківська міська рада була зобов'язана з'ясувати правовий статус, мету та підстави створення Обслуговуючого кооперативу "ЖБК "Бархани", який не є за своєю організаційно-правовою формою житлово-будівельним кооперативом.

Позивач наголошував, що згідно приписів глави 5 Житлового кодексу УРСР, статті 41 Земельного кодексу України та статті 2 Закону України "Про кооперацію" метою створення ОК "ЖБК "Бархани" не може бути будівництво житлових будівель, а його члени, кількісний склад яких не відповідає пункту 5 Примірного статуту житлово-будівельного кооперативу, не потребують та не мають права на поліпшення житлових умов.

Обслуговуючий кооператив "ЖБК "Бархани" у відзиві на позовну заяву просив суд відмовити у позові в повному обсязі на підставі частини 4 статті 267 Цивільного кодексу України.

Відповідач у відзиві зазначав, що початок перебігу позовної давності щодо оскарження рішення Харківської міської ради від 24.02.2010 року, починається саме з цієї дати, оскільки його прийняття відбулося безпосередньо за участю прокурора міста Харкова, яка перебувала на пленарному засіданні та у відповідності до приписів статті 257 Цивільного кодексу України позовна давність за вимогами щодо оскарження вказаного рішення сплинула 25.02.2013 року.

Отже, на думку відповідача позовна заява подана до суду прокурором 26.02.2015 року, тобто після спливу трирічного строку позовної давності.

18.03.2015 року Харківська міська рада надала до суду заяву про залишення позову без розгляду в порядку статті 81 Господарського процесуального кодексу України зазначивши, що прокурор не наділений повноваженнями подавати позови та брати участь у справі у випадках не передбачених законом.

23.03.2015 року прокурор надав на адресу суду письмові пояснення на відзив ОК "ЖБК "Бархани" в яких зазначав, що посилання відповідача на те, що на пленарному засідання сесії Харківської міської ради від 24.02.2010 року безпосередньо був присутній заступник прокурора м. Харкова Петрова О.І. не є доказом та підставою для застосування позовної давності у даному спорі.

Безпосередні дані, які свідчать про порушення порядку передачі земельної ділянки ОК "ЖБК "Бархани" прокуратурою району було виявлено лише у лютому 2015 року, зокрема, вказані дані отримані з Управління Держземагенства у м. Харкові 06.02.2015 року, Департаменту житлового господарства Управління обліку та розподілу житлової площі Харківської міської ради 13.02.2015 року, Департаменту державної архітектурно - будівельної інспекції у Харківській області, органів реєстрації та податкової інспекції 11.02.2015 року.

На думку позивача, сам факт прийняття участі у пленарному засідання сесії Харківської міської ради від 24.02.2010 року не свідчить про дослідження представником прокуратури вищезазначених документів та матеріалів, а отже і про обізнаність щодо існуючих порушень.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 23.03.2015 року, зокрема, у задоволенні клопотання 1-го відповідача про залишення позову без розгляду було відмовлено.

18.04.2015 року у відзиві на позовну заяву Харківська міська рада заявила клопотання про застосування позовної давності.

Рішенням господарського суду Харківської області від 15.04.2015 р. (суддя Ю.В. Светлічний) у задоволенні позову відмовлено.

Мотивуючи рішення суд першої інстанції, на підставі встановлених обставин справи, беручи до уваги приписи статей 253, 257, 261, 267 Цивільного кодексу України, дійшов висновку, що позовна давність на оскарження спірного рішення Харківської міської ради від 24.02.2010 року сплинула 25.02.2013 року, а отже позивач звернувся до суду поза її межами.

Суд першої інстанції виходив з того, що початок перебігу позовної давності в даному випадку, починається саме з дати прийняття зазначеного рішення, оскільки заступник прокурора міста Харкова перебував на пленарному засіданні.

В іншій частині позовних вимог судом також було відмовлено, оскільки вони мають похідний характер від вимоги про скасування спірного рішення.

За апеляційною скаргою заступника прокурора Харківської області Харківський апеляційний господарський суд (судді: В.П. Бондаренко, В.В. Россолов, П.В. Тихий) переглянувши рішення господарського суду Харківської області від 15.04.2015 р. в апеляційному порядку, постановою від 08.07.2015 р. залишив його без змін з тих же підстав.

Заступник прокурора Харківської області подав до Вищого господарського суду України касаційну скаргу, в якій просить скасувати рішення господарського суду Харківської області від 15.04.2015 року та постанову Харківського апеляційного господарського суду від 08.07.2015 року та прийняти нове рішення, яким задовольнити позов, обґрунтовуючи доводи касаційної скарги порушенням судами норм матеріального та процесуального права.

Заявник у касаційній скарзі вказує на порушення судами приписів частини 1 статті 261 Цивільного кодексу України та статті 43 Господарського процесуального кодексу України, оскільки вважає, що застосовуючи до спірних правовідносин позовну давність суди не розглянули спір по суті заявлених позовних вимог.

Отже, перш ніж застосувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку із спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Проте, застосовуючи до спірних правовідносин позовну давність, в порушення вимог частини 1 статті 261 Цивільного кодексу України, судами першої та апеляційної інстанції не зроблено висновку щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог у даній справі через порушене право або охоронюваний законом інтерес держави.

Крім цього, скаржник вважає безпідставними висновки суду, про те, що прокурором документально не обґрунтовані причини пропуску позовної давності, оскільки перевірка, під час якої установлено невідповідність діючому законодавству оскаржуваного рішення Харківської міської ради, проведена у 2015 році, а отже строк не є пропущеним.

У відзиві на касаційну скаргу та додаткових поясненнях до відзиву ОК "ЖБК "Бархани" просить суд відмовити в задоволенні касаційної скарги посилаючись, зокрема, на те, що в зв'язку з обізнаністю з 24.02.2010 року заступника прокурора м. Харкова про прийняття оскаржуваного рішення Харківської міської ради, згідно із позицією викладеною у постанові Верховного суду України від 29.10.2014 року №6-152цс14, є обізнаними всі інші органи прокуратури, оскільки вони становлять єдину централізовану систему відповідно до статті 6 Закону України "Про прокуратуру".

А з урахуванням правової позиції зазначеної у постанові Верховного суду України у справі №3-23гс14 від 27.05.2014 року, початок перебігу позовної давності щодо оскарження рішення Харківської міської ради від 24.02.2010 року, починається саме з цієї дати прийняття рішення, оскільки його прийняття відбулося безпосередньо за участю заступника прокурора міста Харкова, яка перебувала на пленарному засідання та у відповідності до вимог статті 257 Цивільного кодексу України строк позовної давності за вимогами оскарження цього рішення сплинув 25.02.2013 року.

Крім того, відповідач зазначив, що копію спірного рішення прокурор отримав 26.03.2010 року та мав об'єктивні можливості для здійснення перевірки законності цього рішення і звернення до суду, в разі наявності на його думку порушень під час його прийняття.

Харківська міська рада у відзиві на касаційну скаргу просить суд відмовити у задоволенні касаційної скарги, посилаючись на те, що судами попередніх інстанцій вірно було встановлено, що позовна заява була подана до суду прокурором після спливу трирічного строку позовної давності.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення присутніх у судовому засіданні прокурора та представника відповідача, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи предметом спору у даній справі є вимоги Заступника прокурора Київського району міста Харкова про визнання незаконним та скасування пункту 11.2 додатку 1 до рішення 41 сесії Харківської міської ради 5 скликання "Про надання юридичним та фізичним особам земельних ділянок для розміщення об'єктів містобудування" від 24 лютого 2010 року № 13/10; визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 189775, зареєстрованого в управлінні Державного земельного агентства у місті Харкові; зобов'язання ОК "ЖБК "Бархани" передати, а Харківську міську раду прийняти земельну ділянку площею 10,5952 га з кадастровим номером :13:009:0064, про що скласти акт прийому - передачі, з посиланням на приписи статей 41 Земельного кодексу України, статей 133, 135, 137 Житлового кодексу УРСР та Примірного статуту житлово-будівельного кооперативу, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 30.04.1985 №186.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимоги суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, дійшов висновку, що позивачем пропущено строк позовної давності, який слід обчислювати не з дати здійснення прокурором перевірки оскаржуваного рішення, а з 24.02.2010 року, тобто з дати прийняття оскаржуваного рішення Харківською міською радою, оскільки його прийняття відбувалось безпосередньо за участі заступника прокурора міста Харкова, який перебув на пленарному засіданні.

Проте, колегія суддів вважає висновки судів першої та апеляційної інстанції передчасними з наступних підстав.

Приписами частини 1 статті 261 Цивільного кодексу України визначено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

За приписами статті 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

За змістом частини 1 статті 261 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права або охоронюваного законом інтересу особи. Тобто, правила про позовну давність мають застосовуватись лише тоді, коли буде доведено існування самого суб'єктивного права, а відтак і обґрунтованості позовних вимог.

Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, необхідно з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про застосування наслідків її спливу зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропуску.

Однак, відмовляючи у позові, суди попередніх інстанцій наведеного вище не врахували і застосували наслідки спливу позовної давності, не встановивши чи було порушене через ухвалення спірного рішення право позивача, яке б підлягало судовому захистові за умови, якщо б цей строк не було пропущено або при визнанні причини пропуску цього строку поважною.

За приписами процесуального законодавства рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши всі обставини справи, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Оскільки передбачені процесуальним законом межі перегляду справи в касаційній інстанції не дають їй права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази, рішення та постанова у справі підлягають скасуванню, а справа - направленню на новий розгляд до господарського суду Харківської області.

При новому розгляді справи суду необхідно врахувати викладене, всебічно і повно перевірити доводи, на яких ґрунтуються вимоги та заперечення сторін, і в залежності від установлених обставин вирішити спір у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Керуючись статтями 43, 1117, пунктом 3 статті 1119, статтями 1115, 11110, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,-

П О С Т А Н О В И В :

Постанову Харківського апеляційного господарського суду від 08.07.2015 у справі №922/1170/15 та рішення господарського суду Харківської області від 15.04.2015 скасувати, справу направити на новий розгляд до господарського суду Харківської області.

Касаційну скаргу задовольнити частково.

Головуючий суддя Т. Дроботова

Судді: Т.Гоголь

Л. Рогач