РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.11.2015Справа №910/24588/15
За позовом Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Дніпрообленерго»

до Публічного акціонерного товариства «Банк Національний Кредит»

про стягнення 25704,80 грн.

Суддя Маринченко Я.В.

Представники сторін:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: Бондаренко Н.О. - представник за довіреністю;

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2015 року ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго» звернулося до Господарського суду м. Києва з указаним позовом.

Позивач зазначив, що всупереч умовам укладеного між ним і відповідачем договору про прийом платежів № 1454500 від 28.08.2013, відповідач не виконав надані позивачем платіжні доручення, внаслідок чого позивач просить стягнути з відповідача залишок грошових коштів, наявних на рахунку позивача, в сумі 23020,01 грн.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача 2469,41 грн. пені, 123,28 грн. 3% річних, 92,10 грн. інфляційних з прострочення останнім зобов'язання з повернення грошових коштів.

Позивач явку уповноваженого представника у судове засідання не забезпечив, хоча про час та місце його проведення сповіщений належним чином.

Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував з підстав, викладених у відзиві на позов, зокрема зазначив, що відповідно до постанови Правління НБУ № 563 від 28.08.2015 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Національний Кредит» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 159 від 28.08.2015, «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Банк Національний Кредит» та делегування повноважень ліквідатора банку». Згідно з даним рішенням з 31.08.2015 розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Банк Національний Кредит» та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ «Банк Національний Кредит», визначені статтями 37 та 38, частинами першою та другою статті 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Паламарчуку В.В. строком на 1 рік з 31.08.2015 до 31.08.2016 включно, в зв'язку з чим виконання вимог позивача є неможливим.

Суд вважає можливим розглянути справу відповідно до вимог ст. 75 ГПК України за наявними в ній матеріалами, що містять достатньо відомостей про права і взаємовідносини сторін.

Заслухавши пояснення представника відповідача, розглянувши матеріали справи, суд вважає, що у позові слід відмовити з таких підстав.

Судом встановлено, що 28.08.2013 між ПАТ «Банк Національний Кредит» (далі - відповідач, банк) та ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго» (далі - позивач, клієнт) укладено Договір № 14545-00 (далі - договір), згідно з умовами якого клієнт доручив, а Банк зобов'язався через касу банку та свої структурні підрозділи (відділення), а також через програмно-технічні комплекси самообслуговування (далі - ПТКС), до яких згідно з їх функціональними можливостями належать банківські автомати самообслуговування, депозитні автомати, платіжні термінали, термінали самообслуговування тощо, приймати готівкові кошти у національній валюті (надалі за текстом - платежі), як оплату фізичними особами - споживачами вартості спожитої електричної енергії та недорахованої електричної енергії визначеної на підставі Методики визначення об'єму та вартості недорахованої електричної енергії внаслідок порушення споживачем Правил користування електричною енергією для населення (далі - ПКЕЕН), а саме: оплата вартості спожитої електричної енергії, в т.ч. ПДВ; оплата по акту про порушення ПКЕЕН в т.ч. ПДВ.

Відповідно до п.п. 2.1.1 п. 2.1 договору, банк зобов'язується приймати платежі згідно умов договору, та перераховувати їх на рахунки клієнта, згідно з додатком № 3 до договору.

Перерахування прийнятих коштів здійснюється повною сумою без утримання комісійної винагороди, на відповідний рахунок в залежності від призначення прийнятого платежу (додаток № 3 до договору), не пізніше наступного робочого дня, який слідує за днем приймання платежів. У випадку приймання платежів у неробочі (вихідні, святкові)дні, переказ коштів здійснюється не пізніше наступного робочого дня, який слідує за неробочим (вихідними, святковими) днями.

Згідно п. 4.2 договору, у разі несвоєчасного або неповного перерахування грошових коштів, банк сплачує клієнту пеню, у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення.

У подальшому, у порушення умов договору, відповідач не здійснив перерахування прийнятих від населення платежів на користь позивача, на загальну суму 23021,01 грн. Перелік платежів зафіксований у реєстрі, наданому позивачем, та наявному у матеріалах справи.

Доказів перерахування зазначених платежів суду не надано.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Положеннями ч. 1 ст. 1066 ЦК України визначено, що за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 1068 ЦК України, банк зобов'язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. Банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

Обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом (стаття 1074 ЦК України).

Банк не має права визначати та контролювати напрями використання коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися коштами на власний розсуд (п. 1.6. Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України № 22 від 21.01.2004).

Судом встановлено, що відповідачем не здійснено зарахування коштів на рахунок позивача, що надійшли на його користь, в зв'язку з чим позивач просить стягнути з відповідача зазначені грошові кошти та 3% річних, інфляційні і пеню за порушення останнім зобов'язань за договором.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене кореспондується з положеннями ст.ст. 525, 526 ЦК України, відповідно до яких зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

В той же час, судом встановлено, що на підставі постанови Правління Національного банку України № 358 від 05.06.2015 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Банк Національний Кредит» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) прийнято рішення № 114 від 05.06.2015 «Про запровадження тимчасової адміністрації ПАТ «Банк Національний Кредит», згідно з яким з 08.06.2015 запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду на тимчасову адміністрацію в ПАТ «Банк Національний Кредит»,

Згідно з положеннями п. 1 ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», під час тимчасової адміністрації не здійснюється, зокрема, задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку.

Пунктом 1 ч. 6 ст. 36 цього Закону передбачено, що обмеження, встановлене пунктом 1 частини п'ятої цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом.

У розумінні п. 4 ч. 1 ст. 2 цього ж Закону, вкладниками визнаються лише фізичні особи (крім фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності).

Відповідно до вимог ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність», кредитором банку є юридична або фізична особа, яка має документально підтверджені вимоги до боржника щодо його майнових зобов'язань.

Виходячи з положень ч. 1 ст. 1066 ЦК України, за договором банківського рахунку банк, зокрема, зобов'язується виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

За змістом пункту 1.24 ст. 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» переказ коштів - рух певної суми коштів з метою її зарахування на рахунок отримувача або видачі йому у готівковій формі. Ініціатор та отримувач можуть бути однією і тією ж особою.

Враховуючи вищенаведені положення, зобов'язання щодо стягнення з відповідача грошових коштів, які надійшли на користь позивача, є майновим зобов'язанням, а позивач є кредитором Банку.

Як встановлено судом, відповідно до постанови Правління НБУ № 563 від 28.08.2015 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Національний Кредит» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 159 від 28.08.2015, «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Банк Національний Кредит» та делегування повноважень ліквідатора банку».

Згідно з даним рішенням з 31.08.2015 розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Банк Національний Кредит» та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ «Банк Національний Кредит», визначені статтями 37 та 38, частинами першою та другою статті 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Паламарчуку В.В. строком на 1 рік з 31.08.2015 до 31.08.2016 включно.

Порядок ліквідації банку регулюється розділом VIII Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Так, ч. 5 ст. 45 Закону передбачено, що протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду, кредитори мають право заявити уповноваженій особі Фонду про свої вимоги до банку.

З дня призначення уповноваженої особи Фонду банківська діяльність банку завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню або збільшенню ліквідаційної маси; строк виконання всіх грошових зобов'язань банку та зобов'язання щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів) вважається таким, що настав; припиняється нарахування відсотків, неустойки (штрафу, пені) та застосування інших санкцій за всіма видами заборгованості банку.

Вимоги за зобов'язаннями банку, що виникли під час проведення ліквідації, можуть пред'являтися тільки в межах ліквідаційної процедури (ч.ч. 2-3 ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»).

Положеннями ст. 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» на уповноважену особу Фонду покладаються такі повноваження, як, зокрема, складання реєстру акцептованих вимог кредиторів та здійснення заходів щодо задоволення вимог кредиторів.

Уповноважена особа Фонду припиняє приймання вимог кредиторів після закінчення 30 днів з дня опублікування відомостей відповідно до ч. 2 ст. 45 цього Закону. Будь-які вимоги, що надійшли після закінчення цього строку, вважаються погашеними, крім вимог вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами.

Відкликання Національним банком України, на момент вирішення судом спору, банківської ліцензії відповідача та ініціювання процедури його ліквідації, як юридичної особи, зумовило для позивача настання відповідних правових наслідків, зокрема, виникнення спеціальної процедури заявлення майнових вимог до банку та їх задоволення в порядку та черговості, передбачених Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

При цьому, задоволення вимог окремого кредитора, в особі позивача, заявлених поза межами ліквідаційної процедури банку, суперечить нормам діючого законодавства.

За таких обставин, з урахуванням вимог ст.ст. 13, 16 ЦК України, у позові слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 33, 49, 75, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя Я.В. Маринченко