ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

03.11.2015 Справа № 905/2000/15

Господарський суд Донецької області у складі судді Уханьової О.О. при помічнику судді Андрєєвої М.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи:

за позовом - Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк

"СТАНДАРТ" м. Київ

до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська Інвестиційно-

Депозитарна Компанія" м. Донецьк

про стягнення 39383153,69грн.

за участю представників сторін :

від позивача - Кобець О.В. за довіреністю б/н від 22.06.15р.

від відповідача - не явився,

СУТЬ СПРАВИ:

04.09.2015р. до господарського суду надійшла позовна заява ПАТ «КБ "СТАНДАРТ" м. Київ про стягнення з ТОВ "Українська Інвестиційно- Депозитарна Компанія" м. Донецьк 39383153,69грн., з яких: 30300000,00грн. - заборгованості за кредитом, 7560877,66грн. -заборгованості зі сплаті процентів, 1522266,03грн. - пені за несвоєчасне погашення кредиту.

В підтвердження позовних вимог позивач надав копії договору про відкриття кредитної лінії №38/КЛ-1113 від 26.11.2013р., розрахунок заборгованості.

23.09.2015р. позивач через канцелярію суду надав клопотання про розгляд справи без участі представника позивача. Клопотання судом розглянуто та задоволено.

21.10.2015р. позивачем через канцелярію суду супровідним листом надані банківські виписки по особовим рахункам відповідача та додаткові документи, які залучені до матеріалів справи.

Відповідач жодного разу не скористався своїм законним правом на участь в судовому засіданні, про причину неявки не повідомив, додаткових документів до матеріалів справи не надав.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

У разі присутності сторони або іншого учасника судового процесу в судовому засіданні протокол судового засідання, в якому відображені відомості про явку сторін (пункт 4 частини другої статті 81-1 ГПК), є належним підтвердженням повідомлення такої сторони (іншого учасника судового процесу) про час і місце наступного судового засідання.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Приймаючи до уваги, що відповідно до п. 6 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 12.09.2014р. №01-06/1290/14 ухвали господарського суду розміщені в мережі Інтернет за адресою http://www.reyestr.court.gov.ua та на офіційному веб-порталі Судова влада України, він вважається належним чином повідомленим про час і місце розгляду судом справи.

Господарський суд вирішує спір по суті без явки представників відповідача на підставі ст.75 ГПК України за наявними в матеріалах справи документами, оскільки вони є достатніми для вирішення спору.

Дослідивши матеріали справи, засулухавши пояснення представника позивача, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Предметом позову є стягнення з відповідача 39383153,69грн., з яких: 30300000,00грн. - заборгованості за кредитом, 7560877,66грн. - заборгованості зі сплаті процентів, 1522266,03грн. - пені за несвоєчасне погашення кредиту.

Підставою звернення є неналежне виконання відповідачем умов договору про відкриття кредитної лінії №38/КЛ-1113 від 26.11.2013р.

Відповідно до ч. 1 ст. 67 Господарського кодексу України відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності, виконуються на підставі договорів.

З матеріалів справи вбачається, що 26.11.2013р. ПАТ «КБ «КБ "СТАНДАРТ" (позивач, далі - банк, кредитор) та ТОВ "Українська Інвестиційно- Депозитарна Компанія" (позичальник) підписали договір №38/КЛ-1113, який за своєю правовою природою є кредитним договором, правовідносини за яким регулюються розділом 2 глави 71 Цивільного кодексу України "Позика. Кредит. Банківський вклад", параграфом 1 глави 35 Господарського кодексу України, Законами України "Про банки і банківську діяльність", Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" та іншими нормативно-правовими актами.

Істотними умовами у кредитному договорі є мета, сума і строк кредиту, умови і порядок його видачі та погашення, види забезпечення зобов'язань позичальника, відсоткові ставки, порядок плати за кредит, обов'язки, права і відповідальність сторін щодо видачі та погашення кредиту (ч.2 ст.345 ГК України).

Відповідно до умов цього договору банк надає позичальнику транш кредиту (далі-транш) у сумі 30300000,00грн., а позичальник зобов'язується своєчасно та у повному обсязі виплачувати банку проценти за користування траншем, використати його за цільовим призначенням, виконати інші умови цього договору і своєчасно повернути транш банку (п.1.1 договору в редакції додаткового договору №1 від 26.11.2013р.).

Згідно п.1.2 договору в редакції додаткового договору №1 від 26.11.2013р. розмір процентів за користування траншем складає 23% річних.

Позичальник зобов'язаний повернути транш банку не пізніше операційного часу 26.11.2015р. (п.1.3 договору в редакції додаткового договору №1 від 26.11.2013р.)

Транш надається на ведення статутної діяльності позичальника і може бути повністю або частково конвертований ним в іноземну валюту на міжбанківському валютному ринку України чи на міжнародних валютних ринках згідно із законодавством України п.1.4 договору в редакції додаткового договору №1 від 26.11.2013р.

Банк надає кожен з кредитів згідно з письмовою заявою позичальника на підставі укладених сторонами додаткових договорів про надання кредитів (надалі-додаткові договори), які є невід'ємними частинами цього договору, в сумах та на строк, зазначені в таких додаткових договорах (п.4.5 договору).

Згідно п.п.6.1, 6.2, 6.3, 6.4 договору позичальник зобов'язується сплачувати банку проценти у розмірі, що зазначений в пункті 1.3 цього договору. Проценти нараховуються на загальну суму заборгованості за кредитом. В цьому договорі під терміном «загальна сума заборгованості за кредитом» розуміється сума кредиту, що фактично надана позичальнику і не повернена банку. Нарахування процентів за користування кредитом здійснюється в останній робочий день поточного місяця за фактичну кількість днів в періоді (календарному місяці) і фактичну кількість днів у році по останній календарний день місяця включно. Нарахування процентів за місяць, у якому кредит наданий позичальнику, починається з дня його надання (включно).

Позичальник зобов'язується сплачувати банку нараховані проценти за кредитом, згідно з додатковими договорами щомісяця не пізніше 10-го календарного дня місяця, наступного за тим, за який вони були нараховані. Якщо десятий календарний день припадає на вихідний, святковий або неробочий день місяця, останнім днем строку сплати процентів вважається робочий день, що передує останньому дню строку сплати процентів, а також у день повного дострокового погашення заборгованості за кредитами та у дні повного погашення заборгованості за кредитами, вказані у додаткових договорах та у п.1.4 цього договору (п.6.5 договору).

Згідно п.8.3 п.п. Д договору банк має право в односторонньому порядку розірвати цей договір і вимагати від позичальника дострокового повернення загальної заборгованості за кредитом, сплати процентів за користування кредитом і виконання всіх інших грошових зобов'язань позичальника по цьому договору у разі: невиконання або неналежного виконання позичальником будь-яких своїх зобов'язань, передбачених цим договором.

Відповідно п.8.4 договору у разі, якщо банк використовує своє право щодо розірвання цього договору в односторонньому порядку, то він зобов'язаний в письмовій формі повідомити про це позичальника. В такому повідомленні банк зазначає суму загальної заборгованості за кредитом, нарахованих та несплачених позичальником процентів за користування кредитом, а також суму всіх інших грошових зобов'язань позичальника по цьому договору, які останній повинен здійснити на користь банку.

Згідно п.8.5 договору позичальник, у разі отримання від банку письмового повідомлення про розірвання цього договору в односторонньому порядку, а також вимоги щодо повернення заборгованості за кредитом, сплати процентів за користування кредитом і виконання всіх інших грошових зобов'язань позичальника по цьому договору, зобов'язаний здійснити усі платежі на користь банку (при цьому строкові платежі-проценти, комісійні винагороди, пені тощо повинні бути сплачені з урахуванням строку, що минув з дати, на яку банк здійснив розрахунок заборгованості за цим договором, і по дату повернення повної суми заборгованості за цим договором) в строк не пізніше 3 робочих днів з дня отримання такого повідомлення.

Відповідно п.10.1 п.п. а договору за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань за цим договором, позичальник зобов'язаний сплачувати банку неустойку (пеню) за порушення строку/ів повернення кредиту, який/і визначений/і ст.8 цього договору (крім випадків дострокового повернення) у розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України від простроченої суми за кожний день прострочення.

Цей договір набуває чинності з дати його підписання банком та позичальником, скріплення печатками сторін, і діє до повного виконання зобов'язань позичальника за цим договором (п.11.3 договору).

Господарський суд, дослідивши умови договору, робить висновок, що сторонами в даному кредитному договорі всі істотні умови, відсутні докази визнання його недійсним, тому зазначений договір є укладеним та обов'язковим для виконання сторонами.

За умовами ст.193 Господарського кодексу України (далі - ГК України) суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ч.3 ст. 1049 ЦК України позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Відповідно до ст.ст.525-526 Цивільного Кодексу України (далі - ЦК України) зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Матеріалами справи доведено, що банком належним чином виконані умови договору щодо надання кредитних коштів, що підтверджено відповідними виписками з банківського рахунку.

Відповідно до умов цього договору позичальник зобов'язаний повернути транш банку не пізніше операційного часу 26.11.2015р. (п.1.3 договору в редакції додаткового договору №1 від 26.11.2013р.)

Враховуючи вищевикладене, позивач передчасно звернувся до суду з позовом до відповідача в частині стягнення 30300000,00грн. - заборгованості за кредитом, не довівши наявності у нього порушеного права, яке б підлягало захисту на час звернення з позовом.

Таким чином, господарський суд відмовляє у задоволенні вимоги в цій частині.

У зв'язку з невиконанням належним чином, прийнятих на себе відповідачем зобов'язань, позивач просить стягнути з останнього заборгованість зі сплати процентів в сумі 7560877,66грн. - заборгованість зі сплати процентів за період з 01.05.2014р. по 31.05.2015р.

З наданої позивачем на вимогу суду банківської виписки вбачається, що заборгованість відповідача зі сплати процентів та комісії дійсно (фактично) становить 7560877,66грн. - заборгованість зі сплати процентів за період з 01.05.2014р. по 31.05.2015р.

Враховуючи вищевикладене та беручи до уваги, що вимоги позивача про стягнення заборгованості по відсоткам відповідно умов до договору кредиту є правомірними, доведеними належним чином та підтверджені матеріалами справи, вони є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача 1522266,03грн. - пені за несвоєчасну сплату процентів за період з 01.06.2014р. по 31.05.2015р.

Господарський суд вважає необхідним зазначити наступне:

Статтею 230 Господарського кодексу України передбачено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язань. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч.ч.1-3 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Одночасно, згідно з ч.6 ст.232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Згідно п. 6.5 договору позичальник зобов'язується сплачувати банку нараховані проценти за кредитом, згідно з додатковими договорами щомісяця не пізніше 10-го календарного дня місяця, наступного за тим, за який вони були нараховані. Якщо десятий календарний день припадає на вихідний, святковий або неробочий день місяця, останнім днем строку сплати процентів вважається робочий день, що передує останньому дню строку сплати процентів, а також у день повного дострокового погашення заборгованості за кредитами та у дні повного погашення заборгованості за кредитами, вказані у додаткових договорах та у п.1.4 цього договору.

Відповідно п.10.1 п.п. б договору за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань за цим договором, позичальник зобов'язаний сплачувати банку неустойку (пеню): за порушення строку/ів сплати процентів за користування кредитом, які визначені ст.6 цього договору - у розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України від простроченої суми за кожний день прострочення.

Згідно п. 6.2, договору проценти нараховуються на загальну суму заборгованості за кредитом. В цьому договорі під терміном «загальна сума заборгованості за кредитом» розуміється сума кредиту, що фактично надана позичальнику і не повернена банку.

Господарський суд, перевіривши розрахунок пені, дійшов висновку, що ця вимога підлягає частковому задоволенню в сумі 937044,23грн. за період з 11.06.2014р. по 31.05.2015р., оскільки наданий позивачем розрахунок проведений за період, що перевищує шестимісячний термін, з урахуванням суми відсотків за наростанням.

Згідно п.22 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» в редакції, що діяла на момент звернення з позовом, позивач звільнений від сплати судового збору.

Враховуючи, що спір виник з вини відповідача, на останнього покладається судовий збір відповідно до ст.49 ГПК України пропорційно задоволеної суми.

На підставі гл.48,49,71 Цивільного кодексу України, гл.35,ст.67,193 Господарського кодексу України, ст.ст.33,43,49,75, 82,82-1,84,85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

Задовольнити позов Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "СТАНДАРТ" м. Київ до Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська Інвестиційно- Депозитарна Компанія" м. Донецьк про стягнення 39383153,69грн. частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська Інвестиційно- Депозитарна Компанія" (83023, м. Донецьк, вул. Литвинова, буд. 44, ) на користь Публічного акціонерного товариства ""Комерційний банк "СТАНДАРТ" (04017, м.Київ, вул. Почайнінська, 45, код ЄДРПОУ 36335,66грн. -заборгованості зі сплаті процентів, 937044,23грн. - пені за несвоєчасне погашення кредиту.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська Інвестиційно- Депозитарна Компанія" (83023, м. Донецьк, вул. Литвинова, буд. 44, ) на користь Державного бюджету України судовий збір у сумі 15768,88грн. судового збору.

В решті вимог відмовити.

Повний текст рішення підписаний 03.11.2015р.

Суддя О.О. Уханьова