донецький апеляційний господарський суд

Постанова

Іменем України

10.11.2015 справа №908/3946/15

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: суддів: при секретарі за участю представників сторін: від позивача від відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3 ОСОБА_4 не зявився не зявився
розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ГАЗ ІНВЕСТ» м.Запоріжжя
на рішення господарського суду Запорізької області
від 19.08.2015р.
у справі№ 908/3946/15
за позовом Приватного підприємства «ДРАГ» м.Запоріжжя
до про Товариства з обмеженою відповідальністю «Газ Інвест» м.Запоріжжя стягнення 50 375,75 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Запорізької області від 19.08.2015 року по справі № 908/3946/15 задоволено позов Приватного підприємства «ДРАГ» м.Запоріжжя.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Газ Інвест» (69005, АДРЕСА_1, ) на користь Приватного підприємства «Драг» (69063, АДРЕСА_2, ) 30000 (тридцять тисяч) грн. основного боргу, 1565 (одна тисяча пятсот шістдесят пять) грн. 75 коп. річних процентів, 18810 (вісімнадцять тисяч вісімсот десять) грн. втрат від інфляції грошових коштів, 1827 (одна тисяча вісімсот двадцять сім) грн. судового збору.

В оскаржуваній частині рішення мотивовано тим, що відповідач належним чином не виконав умов контракту № 57 від 25.06.13 р., укладеного між сторонами, у звязку з чим за відповідачем виникла заборгованість, відповідно до чого наявні підстави для застосування положень 625 Цивільного кодексу України.

Судом встановлено, що в даному позові відповідачем не пред'являються до стягнення штрафні санкції, які є заходами відповідальності за порушення зобов'язання, а лише 3 % річних та втрати від інфляції грошових коштів, які за своїм змістом та суттю є компенсацією втрат кредитора від знецінення грошових коштів за період прострочення оплати боргу, тому висновки Торгово-промислової палати про форс-мажорні обставини не є підставою для звільнення відповідача від сплати 3 % річних та втрат від інфляції грошових коштів.

Товариство з обмеженою відповідальністю «ГАЗ ІНВЕСТ» (далі скорочено по тексту ТОВ «ГАЗ ІНВЕСТ») звернулось до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Запорізької області від 19.08.2015 р. в частині стягнення з ТОВ «ГАЗ ІНВЕСТ» 3% річних в сумі 1 565,75 грн. та інфляційних збитків в сумі 18 810,00 грн. та прийняти нове рішення, яким відмовити у стягненні 3 % річних в сумі 1 565,75 грн. та інфляційних збитків в сумі 18 810,00 грн.

На думку скаржника, оскаржуване рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, з неповним зясуванням обставин справи, які мають значення для правильного вирішення спору, з неправильним та неповним дослідженням доказів, що призвело до невідповідності висновків суду обставинам справи.

Скаржник зазначає, що основним і єдиним видом діяльності ТОВ «ГАЗ ІНВЕСТ» є вирощування сільськогосподарських культур, прибуток від реалізації яких є основним джерелом сплати зобовязань перед кредиторами.

Протягом 2013-2014 років ТОВ «ГАЗ ІНВЕСТ» зазнало впливу несприятливих природно кліматичних умов, визнаних Торгово-промисловою палатою України форс-мажором та понесло збитки.

Доводи апеляційної скарги відповідач обґрунтовує тим, що ТОВ «ГАЗ ІНВЕСТ» не могло виконати належним чином зобовязання за Контрактом в частині оплати основного боргу Позивача внаслідок дії непереборної сили, надзвичайних і невідворотних обставин, які підтверджені Торгово-промисловою палатою України, тому не несе відповідальності за невиконання обовязків по договору.

В апеляційній скарзі ТОВ «ГАЗ ІНВЕСТ» зазначає, що на виконання умов п.9.3 Контракту відповідач повідомляв позивача про настання форс-мажорних обставин листами № 213 від 01.10.2013 р., №122/1 від 06.10.2014 р. та № 220 від 17.10.2013 року.

У відзиві на апеляційну скаргу Приватне підприємство «ДРАГ» (далі скорочено по тексту ПП «Драг») просить залишити апеляційну скаргу ТОВ «ГАЗ ІНВЕСТ» без задоволення, рішення господарського суду Запорізької області від 19.08.2015 року по справі № 908/3946/15 без змін.

Позивач у відзиві зазначає, що апелянтом не доведено відсутність інших майнових активів, ніж зібраний врожай за період 2013-2014 роки, як то рухоме, нерухоме майно, доходи попередніх періодів, тощо.

Позивач зазначає, що за змістом ст.625 Цивільного Кодексу України нарахування інфляційних витрат на суму боргу та 3% річних не є штрафними санкціями та виступають способом захисту майнових прав, відповідно до чого у позові не предявлялися до стягнення штрафні санкції, які є засобом відповідальності за порушення зобовязання.

У судове засідання представники сторін не зявились. Про час та місце розгляду апеляційної скарги сторони повідомлені належним чином.

Представник ТОВ «Газ Інвест» ОСОБА_5 10.11.2015 року звернулась до суду апеляційної інстанції з клопотанням про відкладення розгляду справи № 908/3946/15 на іншу дату у звязку з неможливістю представника ТОВ «Газ Інвест» зявитись у судове засідання, оскільки представник ТОВ «Газ Інвест» має бути присутнім у іншому судовому засіданні у м.Запоріжжя, а генеральний директор перебуває у терміновому відрядженні в адвокатському бюро Гречковського у м.Києві.

До вказаного клопотання не додана і в матеріалах справи відсутня довіреність від ТОВ «Газ Інвест» на уповноваження ОСОБА_5 представляти інтереси ТОВ «Газ Інвест».

З матеріалів справи вбачається, що уповноваженим представником ТОВ «Газ Інвест», як в суді першої інстанції так і в апеляційній інстанції, по вказаній справі є ОСОБА_6В.(довіреність № б/н від 29.12.2014 року).

Клопотання ОСОБА_5 про відкладення розгляду справи № 908/3946/15 не може бути розглянуте за відсутності відповідної довіреності від ТОВ «Газ Інвест».

Враховуючи, що явка сторін у судове засідання не визначалась обовязковою, справа апеляційною інстанцією, відповідно до ст.101 Господарського процесуального кодексу України, розглядається за наявними в матеріалах справи доказами.

Розпорядженням голови Донецького апеляційного господарського суду № 04-08/1022/15 від 10.11.2015 року, у звязку із перебуванням у відпустці визначеного за результатами автоматичного розподілу справи № 908/3946/15 члена колегії суддів - судді Ушенко Л.В. та відсутності у складі постійно діючої колегії №1 першої судової палати інших суддів, керуючись ч. 5 ст.26 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", п.п.10.1, 17 Засад використання автоматизованої системи документообігу Донецького апеляційного господарського суду, затверджених рішенням загальних зборів суддів від 23.06.2015р., з метою забезпечення подальшого розгляду апеляційної скарги, замінено відсутню суддю Ушенко Л.В. на суддю судової колегії №3 першої судової палати- Сгару Е.В.

Відповідно до ст.81-1 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні апеляційної інстанції складено протокол.

Статтею 99 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ст.101 Господарського процесуального кодексу України апеляційна інстанція переглядає справу за наявними в ній доказами та не зв'язана доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду в повному обсязі.

Дослідивши докази матеріалів справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення в частині стягнення суми 3% річних та інфляційних нарахувань на суму боргу, судова колегія Донецького апеляційного господарського суду встановила.

ПП «ДРАГ» звернулось до господарського суду Запорізької області з позовом, в якому просив стягнути з ТОВ «ГАЗ ІНВЕСТ» основний борг у сумі 30 000,00 грн., 3% річних за період з 02.10.13 по 28.06.15 у сумі 1 565,75 грн. та інфляційні втрати за період з листопада 2013 р. по квітень 2015 р. у сумі 18 810,00 грн., на підставі ст.22,526,623,625 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України.

У відзиві на позов відповідач визнав повністю основний борг у сумі 30 000,00 грн. В частині стягнення 3 % річних та інфляційних витрат заперечує, посилаючись на те, що основним та єдиним видом діяльності ТОВ «ГАЗ ІНВЕСТ» є вирощування та реалізація сільськогосподарських культур, прибуток від реалізації якої є основним джерелом сплати зобов'язань відповідача перед кредиторами та пов'язаний з рівнем виробництва сільськогосподарської продукції, що в свою чергу залежить від природних факторів. Так, відповідач зазначає, що протягом 2013-2014 років ТОВ ГАЗ ІНВЕСТ зазнало впливу несприятливих природних кліматичних умов, які були визнані Торгово-промисловою палатою форс-мажором та понесло збитки на загальну суму 4 289 067,10 грн. Враховуючи наведене, відповідач вказує, що внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин, які підтверджені уповноваженим органом (Торгово-промисловою палатою України) він не міг виконати належним чином зобов'язання перед позивачем в частині оплати суми основного боргу, тому, відповідно до ст. 617 Цивільного кодексу України, звільняється від відповідальності за невиконання обовязків по договору.

З матеріалів справи вбачається, що 25.06.13 між ПП «ДРАГ» (Постачальник) та ТОВ «ГАЗ ІНВЕСТ»(Покупець) укладено контракт № 57, згідно з умовами якого (п.1.1) Постачальник зобовязується поставити засоби хімізації рослин, надалі Товар, а Покупець зобовязується прийняти та оплатити Товар у кількості та за ціною відповідно до вантажних накладних.

Загальна вартість контракту, відповідно до п. 2.3., складає 30 000,00 грн., у т. ч. ПДВ 5 000,00 грн.

Пунктом 10.1 контракту встановлено, що даний контракт вступає в дію з моменту його підписання та діє до виконання всіх зобовязань обома сторонами.

Як свідчать матеріали справи № 908/3946/15, на виконання умов контракту від 25.06.13 № 57, позивач поставив, а відповідач прийняв товар, визначений умовами контракту, на загальну суму 30 000,00 грн., у т.ч. ПДВ 5 000,00 грн., про що свідчать наявні в матеріалах справи докази, а саме: видаткова накладна від 25.06.13 № 57, довіреність на отримання товарно-матеріальних цінностей від 25.06.13 № 45 та рахунок-фактура від 25.06.13 № 57.

Відповідно до пунктів 3.1, 3.2 контракту, Покупець зобовязується сплатити 100% загальної суми контракту не пізніше 01 жовтня 2013 року. Датою поставки вважається дата позначки Покупця про отримання товару в накладній.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач порушив умови контракту № 57, прийняті договірні зобовязання належним чином не виконав, оплату за отриманий товар в строк визначений у контракті не здійснив.

В обґрунтування підстав невиконання умов контракту, в частині оплати за отриманий товар, відповідач надав суду копії висновків Торгово-промислової палати України про форс-мажорні обставини від 25.09.13 № 2221/05-4, від 29.10.13 № 2607/05-4 та від 26.09.14 № 3364/05-4.

Зі змісту висновку Торгово-промислової палати України про форс-мажорні обставини від 25.09.13 № 2221/05-4 вбачається, що несприятливі погодні умови, які спричинили значні пошкодження посівів сільськогосподарських культур на площах ТОВ ГАЗ ІНВЕСТ станом на 10.07.13 визнано Торгово-промисловою палатою України форс-мажорними обставинами.

Також наявність форс-мажорних обставин - несприятливих погодних умов, які спричинили значні пошкодження сільськогосподарських культур на площах ТОВ «ГАЗ ІНВЕСТ» станом на 14.08.14, підтверджено у висновку Торгово-промислової палати України про форс-мажорні обставини від 26.09.14 № 3364/05-4.

Відповідно до п. 9.1 Контракту №57, жодна із сторін не несе відповідальності за обставини у зв'язку з даним Контрактом при виникненні для однієї із сторін обставин форс-мажору, на весь період дії таких обставин.

За умовами п. 9.3 контракту, сторона, для якої виникли обставини форс-мажору, повідомляє в письмовій формі за факсом партнера в десятиденний строк з моменту настання таких обставин. Факт настання форс-мажору повинен підтверджуватися довідкою Торгово-промислової палати України.

Відповідачем надано до справи повідомлення про форс-мажорні обставини від 01.10.13 за вих. № 213, від 17.10.13 за вих. № 220 та від 06.10.14 за вих. № 122/1, в яких відповідач повідомляє позивача про те, що внаслідок несприятливих агрометеорологічних умов в період з 25 квітня по 30 червня 2013 року (згідно з листами від 01.10.13 за вих. № 213, від 17.10.13 за вих. № 220) та з липня серпень 2014 року (лист від 06.10.14 за вих. № 122/1), відповідач зазнав збитків, які призвели до неможливості вчасного проведення платежів, та просить перенести розрахунки за контрактами, у т.ч. за контрактом від 25.06.13 № 57 на поставку засобів хімізації рослин на кінець жовтня 2014 року (у листах від 01.10.13 вих. № 213 та від 17.10.13 вих. № 220), а у листі від 06.10.14 вих. № 122/1 на кінець жовтня 2015 року. На підтвердження обставин, викладених у повідомленні, відповідачем додані відповідні висновки Торгово-промислової палати України про форс-мажорні обставини.

У відповідь на повідомлення відповідача від 17.10.13 за вих. № 220, позивач надіслав відповідачу лист від 28.10.13, в якому просив ТОВ «ГАЗ ІНВЕСТ» у семиденний термін з дати отримання даного листа у повному обсязі виконати зобовязання за укладеними контрактами.

Згідно із ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобовязання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобовязана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утримуватися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобовязаної сторони виконання її обовязку. Майнові зобовязання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до положень ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобовязання повинні виконуватись належним чином відповідно до вимог закону, умов договору. Одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається крім випадків, передбачених законом.

Частиною 1 ст. 193 Господарського кодексу України встановлено, що субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору .

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобовязується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не повязаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобовязується прийняти товар і сплатити за нього певну грошву суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або випливає з характеру відносин сторін.

Згідно із ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.617 Цивільного кодексу України, особа, яка порушила зобовязання, звільняється від відповідальності за порушення зобовязання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем не заявлено до стягнення з відповідача штрафні санкції, які є заходами відповідальності за порушення зобовязання, а предявлено вимогу про стягнення з ТОВ «ГАЗ ІНВЕСТ» 3% річних та інфляційні нарахування, які за своїм змістом не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора.

Аналогічна правова позиція викладена у п. 4.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.13 № 14 Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань, відповідно до якої сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Відповідно до ч. 4 ст.219 Господарського кодексу України сторони зобов'язання можуть передбачити певні обставини, які через надзвичайний характер цих обставин є підставою для звільнення їх від господарської відповідальності у випадку порушення зобов'язання через дані обставини, а також порядок засвідчення факту виникнення таких обставин.

Таким чином, враховуючи, що заявлені до стягнення інфляційні та 3% річних не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові, вказана обставина не дає правових підстав для звільнення відповідача від сплати вищезазначених нарахувань.

Колегія суддів приймає до уваги той факт, що основним видом діяльності відповідача є вирощування та реалізація сільськогосподарських культур, та як наслідок прибуток від реалізації вказаної продукції є основним джерелом доходу.

В той же час, відповідачем не доведено належними доказами в розумінні ст.33-35 Господарського процесуального кодексу України відсутність інших майнових активів, ніж зібраний врожай за період 2013-2014 роки, які могли бути направлені на своєчасне виконання своїх договірних зобовязань та погашення власної кредиторської заборгованості.

Крім того, відповідно до ст.1 Закону України «Про підприємництво», підприємництво це безпосередня самостійна, систематична, на власний ризик діяльність по виробництву продукції, виконанню робіт, надання послуг з метою отримання прибутку, яка здійснюється фізичними та юридичними особами, зареєстрованими як субєктами підприємницької діяльності у порядку, встановленому законодавством.

Доводи скаржника щодо неповного зясування обставин, що мають значення для справи під час прийняття оскаржуваного рішення не знайшли свого підтвердження, у зв'язку з чим підстав для зміни чи скасування законного та обґрунтованого судового акту колегія суддів не вбачає.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів апеляційного суду дійшла до висновку, що судом першої інстанції в повному обсязі досліджені обставини, що мають значення для справи, викладені в оспорюваному судовому рішенні висновки відповідають фактичним обставинам справи. Апеляційна скарга задоволенню не підлягає, рішення господарського суду Запорізької області від 19.08.2015р. по справі № 908/3946/15 в оскаржуваній частині підлягає залишенню без змін.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.

Враховуючи наведене, керуючись ст.49, 99, 101, 102, п.1 ч.1 ст.103,105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ГАЗ ІНВЕСТ» м.Запоріжжя на рішення господарського суду Запорізької області від 19.08.2015 р. по справі № 908/3946/15- залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Запорізької області від 19.08.2015 року по справі № 908/3946/15 в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «ГАЗ ІНВЕСТ» (69005, АДРЕСА_3, , р/р 230 в ПАТ Діамантбанк, МФО 320854) на користь Приватного підприємства «ДРАГ» (69063, АДРЕСА_4, , р/р 1901 в ПАТ УКРСОЦБАНК Запорізьке відділення № 315, МФО 300023) 1565 (одна тисяча пятсот шістдесят пять) грн. 75 коп. річних процентів, 18810 (вісімнадцять тисяч вісімсот десять) грн. втрат від інфляції грошових коштів залишити без змін.

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через Донецький апеляційний господарський суд протягом 20 днів.

Головуючий: Т.Д. Геза

Судді: Н.В.Будко

ОСОБА_3

Надруковано 5 прим:

1 позивачу

1 відповідачу

1 у справу

1ДАГС

1ГСЗО