ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
"09" листопада 2015 р.Справа № 921/979/15-г/18
УХВАЛА

Господарський суд Тернопільської області у складі судді Охотницької Н.В.

розглянув матеріали справи

за позовом Дочірнього підприємства "Смигаторф" державного підприємства "Рівнеторф", вул. Миру, 1, смт. Смига, Дубнівський район, Рівненська область

до відповідача Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2, АДРЕСА_1

про, із урахуванням заяви про зміну предмету позову від 03.11.2015 р. (вх.№ 23618 від 09.11.2015 р.), спонукання до виконання мирової угоди шляхом стягнення заборгованості в сумі 24 430 грн, 1 720,50 грн судового збору, а також стягнення 1 244, 93 грн 3% річних та 18 786,67 інфляційних втрат .

За участі представників сторін:

позивача: Климюк В.В., довіреність від 05.10.2015 р.;

відповідача: не прибув.

В судовому засіданні учаснику судового процесу роз'яснено процесуальні права та обов'язки, передбачені статтями 20, 22, 81-1 ГПК України. Технічна фіксація судового процесу не здійснюється.

Суть справи: Дочірнє підприємство "Смигаторф" державного підприємства "Рівнеторф" звернулося до господарського суду Тернопільської області з позовом до відповідача фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про стягнення заборгованості в сумі 24 430 грн, 1 720,50 грн судового збору, 1 334,72 грн 3% річних та 20 117,75 грн інфляційних втрат.

Ухвалою господарського суду Тернопільської області від 23.09.2015 р. порушено провадження у справі та призначено її до розгляду в судовому засіданні на 05.10.2015 р., який відкладено на 26.10.2015 р.

Ухвалою суду від 26.10.2015 р., не переходячи до розгляду справи по суті, розгляд справи відкладено на 09.11.2015 р.

Разом з тим, 09.11.2015 р. через канцелярію господарського суду Тернопільської області позивачем подано заяву від 03.11.2015 р. (вх. № 23618 від 09.11.2015 р.) про зміну предмету позову, згідно якої, в порядку ст.22 ГПК України, дочірнє підприємство "Смигаторф" державного підприємства "Рівнеторф" змінює прохальну частину позовної заяви (вх.№1022 від 21.09.2015 р.). та просить суд спонукати фізичну особу - підприємця ОСОБА_2 до виконання мирової угоди, затвердженої ухвалою господарського суду Тернопільської області від 08.05.2013 р. у справі № 921/238/13-г/14 шляхом стягнення заборгованості в сумі 24 430,00 грн, 1 720,50 грн судового збору. Крім того, згідно заяви від 03.11.2015 р. (вх. № 23618 від 09.11.2015 р.), позивач просить суд стягнути з фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 1 244, 93 грн 3% річних та 18 786,67 грн інфляційних втрат .

Відповідно до ч. 4 ст. 22 Господарського процесуального кодексу України позивач в праві до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови отримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 Кодексу в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог. До початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

Постановою пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України" №18 від 26.12.2011 р. (п.3.11) визначено, що ГПК, зокрема статтею 22 цього Кодексу, не передбачено права позивача на подання заяв (клопотань) про "доповнення" або "уточнення" позовних вимог, або заявлення "додаткових" позовних вимог і т.п. Тому в разі надходження до господарського суду однієї із зазначених заяв (клопотань) останній, виходячи з її змісту, а також змісту раніше поданої позовної заяви та конкретних обставин справи, повинен розцінювати її як:

- подання іншого (ще одного) позову, чи

- збільшення або зменшення розміру позовних вимог, чи

- об'єднання позовних вимог, чи

- зміну предмета або підстав позову.

Згідно з п.3.12. постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України" №18 від 26.12.2011 р. (із змінами) під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається.

Право позивача на зміну предмета або підстави позову може бути реалізоване лише до початку розгляду господарським судом справи по суті та лише у суді першої інстанції шляхом подання до суду відповідної письмової заяви.

Розглянувши вищезазначену заяву позивача від 03.11.2015 р. (вх. № 23618 від 09.11.2015 р.), суд розцінює останню в частині спонукання фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 до виконання мирової угоди, затвердженої ухвалою господарського суду Тернопільської області від 08.05.2013 р. у справі № 921/238/13-г/14 шляхом стягнення заборгованості в сумі 24 430 грн, 1 720,50 грн судового збору, як заяву про зміну предмету позову. При цьому, дану заяву про зміну предмету позову позивачем подано до початку розгляду справи по суті. В іншій частині (стягнення з фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 1 244, 93 грн 3% річних та 18 786,67 грн інфляційних втрат) суд розцінює як заяву про зменшення позовних вимог.

Таким чином, заява дочірнього підприємства "Смигаторф" державного підприємства "Рівнеторф" від 03.11.2015 р. (вх. № 23618 від 09.11.2015 р.) не суперечить вимогам чинного законодавства України та приймається судом.

Представник позивача в судовому засіданні 09.11.2015 р. подав заяву (вх. № 23619 від 09.11.2015 р.) про залишення позовної заяви (вх. №1022 від 21.09.2015 р.) без розгляду.

Відповідач в судове засідання 09.11.2015 р. не прибув, про причини нез'явлення суд не повідомив, витребуваних документів не подав, хоча про дату, час і місце слухання справи фізична особа - підприємець ОСОБА_2 була повідомлена належним чином, в порядку ст.ст. 64, 87 ГПК України та п. 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011р.

Разом з тим, суд зазначає, що повідомлення про вручення поштового відправлення - ухвали суду про порушення провадження у справі від 23.09.2015 р. повернулося на адресу суду без вручення адресату із відміткою пошти "за закінченням терміну зберігання". В той же час, кореспонденція направлялась відповідачу за адресою що зазначена у позовній заяві та витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців станом на 05.10.2015 р.

Таким чином, судом виконано процесуальні вимоги щодо повідомлення сторін належним чином про час та місце слухання справи і реалізовано право учасника судового процесу на судовий захист.

Розглянувши матеріали справи, суд прийшов до висновку про необхідність залишення позову без розгляду з огляду на наступне.

Предметом розгляду у даній справі є спонукання фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 до виконання мирової угоди шляхом стягнення заборгованості в сумі 24 430 грн, 1 720,50 грн судового збору, а також стягнення 1 244, 93 грн 3% річних та 18 786,67 інфляційних втрат .

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідач свої зобов'язання щодо сплати заборгованості в сумі 24 430 грн та судового збору в сумі 1 720,50 грн протягом шести місяців після укладення мирової угоди, яка затверджена ухвалою господарського суду від 08.05.2013 р. у справі №921/238/13-г/14 за позовом дочірнього підприємства "Смигаторф" державного підприємства "Рівнеторф" до фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про cтягнення 26 782,00 грн. заборгованості, не виконав, у зв'язку з чим позивач просить суд спонукати ФОП ОСОБА_2 до виконання мирової угоди шляхом стягнення боргу, а також, в порядку ст. 625 ЦК України, просить суд стягнути з відповідача 1 244, 93 грн 3% річних та 18 786,67 грн інфляційних.

Право сторін на укладення мирової угоди передбачено положеннями статті 78 ГПК України.

Мирова угода - це договір, який укладається між сторонами з метою припинення спору та вирішення всіх спірних питань, задля яких і було подано позов, на умовах, погоджених сторонами. Мирова угода не приводить до вирішення спору по суті. Сторони не вирішують спору, не здійснюють правосуддя, що є прерогативою судової влади, а досягнувши угоди між собою, припиняють спір. Така угода призводить до врегулювання спору шляхом визначення її сторонами певних дій, які та чи інша сторона угоди має вчинити.

У зв'язку з цим, укладення мирової угоди, як способу реалізації процесуальних прав, закріплених у вказаних вище процесуальних нормах, є правом сторони, яке згідно процесуального Закону, неможливо реалізувати тільки за наявності умов: якщо такі дії суперечать законодавству, або це призводить до порушення чиїх-небудь прав і охоронюваних законом інтересів.

Відповідно до п. 3.19 постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" №18 від 26.12.2011 року, в разі ухилення однієї зі сторін від виконання мирової угоди після закінчення строку (настання терміну) виконання нею своїх обов'язків за цією угодою: якщо ухвала господарського суду про затвердження мирової угоди відповідає вимогам ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження", то вона є виконавчим документом у розумінні п. 2 ч. 2 ст. 17 названого Закону і підлягає виконанню державною виконавчою службою; тому за наявності зазначеної умови позовна заява про спонукання до виконання мирової угоди не підлягає розгляду в господарських судах? якщо ж ухвала суду про затвердження мирової угоди не містить усіх даних, зазначених у ст. 18 названого Закону, то така ухвала не має статусу виконавчого документа, і інша сторона у справі не позбавлена права звернутися з позовом про спонукання до виконання мирової угоди, у випадку задоволення якого господарський суд видає наказ.

У той же час, п.7.9 постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" №9 від 17.10.2012 року визначено, що якщо ухвала про затвердження мирової угоди не відповідає вимогам, встановленим для виконавчих документів (ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження"), і державним виконавцем з цих підстав буде відмовлено у відкритті виконавчого провадження, заінтересована сторона вправі звернутися до господарського суду з позовом про спонукання до виконання мирової угоди, у разі задоволення якого господарським судом видається відповідний наказ.

Тобто, згідно із наведеними роз'ясненнями пленумів Вищого господарського суду України, ухвала про затвердження мирової угоди, як виконавчий документ згідно з п. 2 ч. 2 ст. 17 Закону України "Про виконавче провадження", обов'язково повинна містити у своїй резолютивній частині всі передбачені ст. 18 вказаного Закону відомості. При цьому, з'ясування відповідності виконавчого документа ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" відноситься виключно до компетенції державної виконавчої служби та лише державному виконавцю надано право приймати юридично значиме рішення за наслідками такої оцінки (постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження згідно п. 6 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження"). У разі відмови саме з цієї підстави у відкритті виконавчого провадження, заінтересована сторона не позбавлена права звернутися з позовом про спонукання до виконання мирової угоди.

Враховуючи вищенаведене, суд, з метою з'ясування питання чи підлягає дана позовна заява розгляду в господарському суді, неодноразово відкладав розгляд справи та витребовував у позивача докази звернення в державну виконавчу службу із заявою про примусове виконання ухвали від 08.05.2013 р., якою затверджено мирову угоду у справі № 921//238/13-г/14.

Стаття 33 Господарського процесуального кодексу України покладає на позивача обов'язок поданими суду доказами довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог.

Наведене правило кореспондується із положеннями ст. 54 ГПК України, яка встановлює вимоги до позовної заяви. Так, остання, серед іншого, повинна містити: виклад обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги; зазначення доказів, що підтверджують позов.

Документи, якими обґрунтовуються позовні вимоги повинні бути долучені до позовної заяви і в силу ст. 57 ГПК України.

Разом з тим, на виконання вказаних норм процесуального законодавства позивачем до позовної заяви не долучено доказів на підтвердження звернення в державну виконавчу службу із заявою про примусове виконання ухвали 08.05.2013 р., якою затверджено мирову угоду у справі № 921//238/13-г/14.

Вимога суду про надання згаданих доказів, що викладена в ухвалах суду від 05.10.2015 р. та 26.10.2015 р. позивачем не виконана.

Як наслідок, суд позбавлений можливості дослідити у засіданні чи позивачем попередньо пред'являлася ухвала від 08.05.2013 р. у справі № 921/238/13-г/14 про затвердження мирової угоди до виконання як виконавчий документ у виконавчу службу та чи відмовлено виконавчою службою у прийнятті до виконання такої ухвали з підстав невідповідності зазначеної ухвали вимогам встановленим законом для виконавчих документів, що є обов'язковою умовою для звернення до суду з позовом про спонукання до виконання умов мирової угоди.

Відповідно до ч.5 ст.81 ГПК України, господарський суд залишає позов без розгляду, якщо позивач без поважних причин не подав витребувані господарським судом матеріали, необхідні для вирішення спору.

Як зазначено в п.п. 4.9 п. 4 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. № 18, при вирішенні питання щодо залишення позову без розгляду (стаття 81 ГПК) господарським судам слід мати на увазі, що застосування пункту 5 частини першої цієї статті можливо лише за наявності таких умов:

- додаткові документи вважаються витребуваними, тільки якщо про це зазначено у відповідному процесуальному документі або, в разі оголошення перерви в судовому засіданні, - в протоколі такого засідання;

- витребувані документи чи явка представника позивача дійсно необхідні для вирішення спору, тобто за їх відсутності суд позбавлений можливості вирішити спір по суті;

- позивач не подав документи, витребувані судом при підготовці справи до розгляду (стаття 65 ГПК) або в порядку статті 38 названого Кодексу, чи не направив свого представника в засідання господарського суду без поважних причин.

Поважними, з урахуванням конкретних обставин справи, вважаються причини, які за об'єктивних, тобто не залежних від позивача, обставин унеможливлювали або істотно утруднювали вчинення ним відповідних процесуальних дій; при цьому береться до уваги й те, чи вживав позивач заходів до усунення цих обставин або послаблення їх негативного впливу на виконання позивачем процесуальних обов'язків, покладених на нього судом. Відповідні докази подаються позивачем і оцінюються господарським судом за загальними правилами статті 43 ГПК.

Згідно ст. ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, при цьому обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За таких обставин та враховуючи п. 4.9 постанови пленуму ВГСУ від 26 грудня 2011 року № 18, беручи до уваги заяву позивача від 03.11.2015 р. (вх. № 23619 від 09.11.2015 р.), суд залишає позов без розгляду на підставі п. 5 ст. 81 ГПК України.

Відповідно до положень ст. 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду, зокрема, у разі залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв'язку з повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподання позивачем витребуваних судом матеріалів, або за його заявою (клопотанням).

Враховуючи наведене вище, сплачена сума судового збору поверненню позивачу не підлягає.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що згідно ч. 4 ст. 81 Господарського процесуального кодексу України після усунення обставин, які зумовили залишення позову без розгляду, позивач має право знову звернутися з ним до господарського суду в загальному порядку.

Враховуючи викладене, керуючись п. 5 ч.1 ст. 81, ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Позов дочірнього підприємства "Смигаторф" державного підприємства "Рівнеторф" до відповідача фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про, із урахуванням заяви про зміну предмету позову від 03.11.2015 р. (вх. № 23618 від 09.11.2015 р.), спонукання до виконання мирової угоди шляхом стягнення заборгованості в сумі 24 430, 00 грн, 1 720,50 грн судового збору, а також стягнення 1 244, 93 грн 3% річних та 18 786,67 інфляційних втрат, залишити без розгляду.

2. Ухвалу надіслати сторонам по справі.

Ухвалу про залишення позову без розгляду може бути оскаржено сторонами протягом п'яти днів з дня їх оголошення через місцевий господарський суд.

Суддя Н.В. Охотницька