донецький апеляційний господарський суд

Постанова

Іменем України

03.11.2015 справа №905/1240/15

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: суддів: при секретарі: за участю представників сторін: від позивача: від відповідача:ОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3 ОСОБА_4 не зявився ОСОБА_5, довіреність № б/н від 20.06.2015 року
розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Енергомашспецсталь» м.Краматорськ Донецької області
на рішення господарського суду Донецької області
від08.09.2015р.
у справі№ 905/1240/15
за позовом Публічного акціонерного товариства «Енергомашспецсталь» м.Краматорськ Донецької області
до про Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім Агрінол», м.Бердянськ Запорізької області визнання договору недійсним
ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Донецької області від 08.09.2015 року по справі № 905/1240/15 у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Енергомашспецсталь», м.Краматорськ Донецької області, до відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім Агрінол», м.Бердянськ Запорізької області, про визнання договору №15/1266 від 23.10.2013р. таким, що укладений з порушенням діючого законодавства, відмовлено.

Суд першої інстанції дійшов до висновку про те, що в укладеному між сторонами договорі поставки №15/1266 від 23.10.2015 року сторонами узгоджено всі суттєві умови договору. Договір підписаний обома сторонами та скріплений їх печатками. Підписантами є керівники підприємств. Обмежень щодо повноважень підписантів судом не встановлено.

Господарський суд Донецької області зазначив, що визначення договору як неукладеного (такого, що не відбувся) може мати місце на стадії укладання господарського договору у разі, якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних його умов, а не за наслідками виконання цього договору сторонами.

Законодавством України не передбачений такий спосіб захисту прав та інтересів позивача, як визнання договору таким, що укладений з порушенням діючого законодавства.

Публічне акціонерне товариство «Енергомашспецсталь» (далі скорочено за текстом ПАТ «Енергомашспецсталь») звернулось до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Донецької області від 08.09.2015 року по справі № 905/1240/15, позовні вимоги задовольнити повністю.

На думку скаржника, рішення суду першої інстанції прийнято без повного та всебічного дослідження доказів по справі, з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги апелянт обґрунтовує положеннями ст. 181 Господарського кодексу України, відповідно до якої, у разі якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних умов господарського договору, такий договір вважається неукладеним (таким, що не відбувся).

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що сторонами не узгоджено строк поставки, оскільки в специфікації відсутня дата її підписання, яка відповідно до п.2.1. договору поставки № 15/1266 від 23.10.2013 р. є невідємною частиною договору, та в якій відповідно до п.5.1 договору зазначаються умови та строк поставки. Крім того,продукція поставлена без направлення і узгодження заявки про поставку продукції.

На думку скаржника, у звязку з недосягненням згоди сторонами щодо всіх істотних умов договору поставки № 15/1266 від 23.10.2013 р. , вказаний договір поставки не породжує господарських зобовязань.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить залишити рішення господарського суду Донецької області від 08.09.2015 року по справі № 905/1240/15 без змін, апеляційну скаргу ПАТ «Енергомашспецсталь» - без задоволення.

На думку відповідача, оскаржуваний договір є дійсним, не суперечить діючим актам цивільного законодавства, інтересам держави і суспільства, укладений на підставі вільного волевиявлення сторін. Постачальником було поставлено товар на підставі письмових заявок покупця з підписанням видаткових накладних. Покупцем частково проведені оплати за отриманий товар, що підтверджує обізнаність та згоду покупця з умовами оскаржуваного договору.

Також, відповідач вважає, що позивачем не доведено, якому саме положенню Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України або іншому акту цивільного законодавства України не відповідає оскаржуваний договір поставки № 15/1266 від 23.10.2013 р.

Розпорядженням выд 03.11.2015 року № 04-08/932/15 секретаря першої судової палати Донецького апеляційного господарського суду, у звязку із перебуванням у відрядженні судді Ушенко Л.В. та судді Сгара Е.В., визначених за результатами автоматичного розподілу справи № 905/1240/15, на підставі ч. 5 ст.26 Закону України Про судоустрій і статус суддів, п.10.1, 17 Засад використання автоматизованої системи документообігу Донецького апеляційного господарського суду, затверджених рішенням загальних зборів суддів від 23.06.2015, з метою забезпечення подальшого розгляду справи, замінено відсутню суддю Ушенко Л.В на суддю Склярук О.І, та відсутню суддю Сгару Е.В на суддю Агапова О.Л., у складі колегії суддів з розгляду апеляційної скарги у справі № 905/1240/15

У судове засідання зявився представник відповідача. Представник позивача не зявився. Про наявність поважних причин неявки у судове засідання апеляційної інстанції уповноваженого представника позивач суд не повідомив. Своїм правом, передбаченим ст. 22 Господарського процесуального кодексу України не скористався. Про час та місце розгляду апеляційної скарги сторони повідомлені належним чином. Явка сторін у судове засідання не визначалась обовязковою, тому апеляційна скарга розглядається за наявними в матеріалах справи доказами відповідно до ст.101 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ст.81-1 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні апеляційної інстанції здійснено фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів програмно- апаратного комплексу «Документообіг спеціалізованих судів» та складено протокол.

Статтею 99 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ст.101 Господарського процесуального кодексу України апеляційна інстанція переглядає справу за наявними в ній доказами та не зв'язана доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду в повному обсязі.

Дослідивши докази матеріалів справи, заслухавши присутнього у судовому засіданні представника відповідача, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, судова колегія Донецького апеляційного господарського суду встановила.

ПАТ «Енергомашспецсталь» звернулось до господарського суду Донецької області з позовом до ТОВ «Торговий Дім Агрінол» про визнання договору №15/1266 від 23.10.2013р таким, що укладений з порушенням діючого законодавства на підставі ст.ст.11, 203, 509, 626, 628, 638, 651, 712 Цивільного кодексу України, ст.ст.180, 181 Господарського суду України.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на неузгодження суттєвих умов правочину, що у розумінні ст.181 Господарського кодексу України, вказує на його не укладення (договір є таким, що не відбувся), а також вважає, що договір, укладений представником юридичної особи без належних повноважень на його укладення або з перевищенням повноважень може бути визнано таким, що укладений з порушенням діючого законодавства.

У відзиві на позовну заяву ТОВ «Торговий Дім Агрінол» заперечує проти позовних вимог, зазначає про погодження суттєвих умов спірного договору, фактичне виконання цього правочину сторонами та вказує на відсутність доказів невідповідності договору положенням Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України або іншому акту законодавства України.

23.10.2013р. між ТОВ «Торговий Дім Агрінол» та ПАТ «Енергомашспецсталь» укладено договір поставки №15/1266.

Вказаний договір підписано уповноваженими особами з обох сторін.(том 1 а.с.13)

Відповідно до ст.626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст.627 Цивільного кодексу України).

Згідно ст.215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Статтею 203 Цивільного кодексу України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ст.204 Цивільного кодексу України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Способи волевиявлення та форми правочину врегульовані в ст.205 Цивільного кодексу України, за якою правочин може вчинятися усно або в письмовій формі.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його сторонами. Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою (ст.207 Цивільного кодексу України).

Статтею 638 Цивільного кодексу України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Відповідно до ч.2 ст.180 Господарського кодексу України, договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими, за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Частиною 3 статті 180 Господарського кодексу України передбачено, що при укладенні господарського договору сторони зобовязані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Згідно ч.4 ст.180 Господарського кодексу України, умови про предмет у господарському договорі повинні визначати найменування (номенклатуру, асортимент) та кількість продукції (робіт, послуг), а також вимоги до їх якості.

Позивачем, у підтвердження викладених у позові доводів, представлено суду копію договору поставки №15/1266 від 23.10.2013р..

Укладений між позивачем та відповідачем договір поставки №15/1266 від 23.10.2013р. направлений на врегулювання правовідносин стосовно поставки відповідного товару між ТОВ «Торговий Дім Агрінол (постачальник) та ПАТ «Енергомашспецсталь» (покупець).

З вказаного договору вбачається, що сторонами визначено предмет договору. В силу статті 655 Цивільного кодексу України, ст.180 Господарського кодексу України, в пункті 1.1 договору, сторони погодили зобовязання відповідача, в порядку та на умовах, визначених цим договором, передати товар у власність позивача, та зобовязання останнього прийняти і оплатити товар (продукцію), загальна кількість, одиниця виміру, ціна за одиницю виміру, загальна ціна та виробник якого визначена сторонами у специфікаціях, які є невідємними частинами цього договору.

Укладена угода за своїм змістом та правовою природою є договором поставки, який підпадає під правове регулювання норм статті 712 Цивільного кодексу України та статей 264-271 Господарського кодексу України. В частині, що не суперечить договору, до вказаного правочину також застосовуються норми Цивільного кодексу України, які регулюють правила купівлі-продажу (статті 655-697 Цивільного кодексу України).

Згідно із ч.5 ст.180 Господарського кодексу України, ціна у господарському договорі визначається в порядку, встановленому цим Кодексом, іншими законами, актами Кабінету Міністрів України.

Статтею 691 Цивільного кодексу України передбачено, що покупець зобовязаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

За змістом ст.632 Цивільного кодексу України, ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін та зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. При цьому, якщо ціна у договорі не встановлена і не може бути визначена виходячи з його умов, вона визначається виходячи із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору.

Розділом 2 договору поставки №15/1266 від 23.10.2013р. обумовлено, що ціна продукції зазначається у специфікаціях, що є невідємною частиною договору (п.2.1); орієнтована сума договору на момент укладення становить 3 000 000,00 грн. (з урахування податку на додану вартість). Загальна сума договору є величиною змінною і складається із сум усіх специфікацій, складених до цього договору (п.2.2); зміна ціни в односторонньому порядку не дозволяється. У разі перерахування на поточний рахунок Постачальника передоплати, ціна на товар, що постачається, зміні не підлягає (п.2.3).

Розділ 5 договору містить умови поставки та транспортування, які полягають в наступному: строки та умови поставки товару зазначаються у специфікаціях (п.5.1); датою поставки є дата його передачі Покупцю Постачальником в означеному у специфікації місці (п.5.2); Постачальник зобовязаний повідомити Покупця про передбачувану дату поставки товару не пізніше 3 днів до дати постачання.

Матеріали справи містять копію специфікації №1 від 23.10.2013р. до договору №15/1266 від 23.10.2013р. із додатковою угодою №1 від 25.11.2013р. до договору №15/1266 від 23.10.2013р., специфікації №3 від 18.04.2014р., що підписані та скраплені печатками підприємств з обох сторін.

Пунктом 3 наведених специфікації встановлено строк поставки протягом 5 днів від дати замовлення.

Відповідачем суду представлено витяг листування з електронної пошти (а.с.51-54), що є письмовими замовленнями позивача у розумінні наведених положень оспорюваного договору.

Відтак, умова щодо строків поставки товару, яка є необхідною для договорів даного виду, погоджена сторонами у належній та допустимий спосіб.

Окрім того, розділом 6 обумовлені умови передачі товару, розділом 7 встановлено вимоги стосовно упакування та маркування продукції, що постачається, розділом 8 умови приймання продукції, розділом 9 умови оплати, розділом 10 відповідальність сторін, розділом 11 форс-мажор та т.ін.

Частиною 7 ст.180 Господарського кодексу України передбачено, що строком дії господарського договору є час, впродовж якого існують господарські зобов'язання сторін, що виникли на основі цього договору.

Пунктом 13.1 договору передбачено, що спірний правочин вважається укладеним та набуває чинності з моменту підписання і скріплення печатками сторін.

Відповідно до п.13.2 договору, строк його дії до 31.12.2015р. При цьому, у розумінні п.13.3 договору, закінчення строку дії не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Таким чином, дослідивши зміст оспорюваного правочину, суд дійшов висновку, що договір поставки №15/1266 від 23.10.2013р. містить суттєві умови.

Договір поставки №15/1266 від 23.10.2013р. підписано обома сторонами та скріплено їх печатками.

Позивач, у поданому суду позові зазначає, що договір, укладений представником юридичної особи без належних повноважень на його укладення або з перевищенням повноважень може бути визнано таким, що укладений з порушенням діючого законодавства.

При цьому, не обґрунтовує дане та не визначає представництво якої юридичної особи у вчиненні спірного правочину здійснено без належних повноважень.

Стосовно дійсності підпису та факту підписання перелічених документів з боку позивача зауважень не надано.

Зі спірного договору, а також враховуючи вищевикладені обставини, вбачається, що він укладений 23.10.2013р. між Публічним акціонерним товариством «Енергомашспецсталь», з боку якого підписаний генеральним директором, який діє на підставі статуту - «Ефимовим Максимом Викторовичем», та Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім Агрінол», з боку якого підписаний директором - «ОСОБА_6В.».

Означені особи є керівниками підприємств з обох сторін, обмежень їх повноважень судом не встановлено. Доказів протилежного, у розумінні приписів Господарського процесуального кодексу України не надано.

Статутом ТОВ «Торговий Дім Агрінол» у пункті 8.8. зазначено, що посадовими особами Товариства, зокрема, є директор. Відповідно до п.8.7. директор забезпечує виконання поточних та перспективних планів Підприємства, зокрема, без довіреності від імені Підприємства укладає договори (контракти) та забезпечує їх виконання.

Відповідно до наказу ТОВ «Торговий Дім Агрінол» № 7-к від 03.04.2012 року, головою загальних зборів ТОВ «Торговий Дім Агрінол» ОСОБА_7 призначено ОСОБА_6 на посаду директора. (том 1 а.с.66).

До того ж, наявні у матеріалах справи виписки по рахунку ТОВ «Торговий Дім Агрінол» №9 у АТ «ОСОБА_8 Аваль» у м.Києві за 18.02.2014р., за 28.04.2014р., за 05.06.2014р. та за 16.01.2014р. свідчать про вчинення дій направлених на виконання укладеного між сторонами правочину.

Статтею 43 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Отже, суд не вбачає наявними підстави вважати оспорюваний договір поставки укладеним в супереч приписів ст.638 Цивільного кодексу України, ст.180 Господарського кодексу України, таким, що суперечить нормам Цивільного кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; не доведено відсутність необхідного обсягу цивільної дієздатності будьякої з осіб, яка вчинила спірний правочин; відсутність вільного волевиявлення та невідповідність його внутрішній волі учасника спірного правочину; недодержання форми, встановленої законом, для такого виду договорів.

Господарський суд зазначає, що недосягнення сторонами згоди щодо всіх істотних умов договору тягне за собою настання правових наслідків, визначених положеннями п.8 ст.181 Господарського кодексу України, у вигляді неукладеності договору, що є встановленням факту, який має юридичне значення, та може встановлюватись господарськими судами лише при існуванні та розгляді між сторонами спору про право цивільне, його встановлення є елементом оцінки фактичних обставин справи та обґрунтованості вимог.

Визначення договору як неукладеного (такого, що не відбувся) може мати місце на стадії укладання господарського договору у разі, якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних його умов, а не за наслідками виконання цього договору сторонами.

Статтями 16 Цивільного кодексу України та 20 Господарського кодексу України визначені способи захисту цивільних прав та інтересів.

Право на захист розглядається як субєктивне цивільне право, яке виникає у особи в разі порушення належних їй цивільних прав та інтересів, невизнання цього права або оспорювання цивільного права.

Відповідно до ст.2 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд порушує справи за позовними заявами осіб, які звертаються до нього за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів, а право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених або оспорюваних прав мають особи, встановлені ст.1 Господарського процесуального кодексу України.

Законодавством України не передбачений такий спосіб захисту прав та інтересів позивача, як визнання договору таким, що укладений з порушенням діючого законодавства.

Встановлення того, що договір не відповідає нормам законодавства можливо під час розгляду спору про виконання договору або про визнання договору недійсним.

Враховуючи наведене, колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду дійшла до висновку, що рішення господарського суду прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин справи, які підтверджені відповідними доказами, з дотриманням норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків господарського суду першої інстанції, тому апеляційна скарга ПАТ «Енергомашспецсталь» на рішення господарського суду Донецької області від 08.09.2015 року по справі № 905/1240/15 підлягає залишенню без задоволення. Рішення господарського суду Донецької області від 08.09.2015 року по справі № 905/1240/15 підлягає залишенню без змін.

Відповідно до ст.49 Господарського процесуального кодексу України, сплата судового збору за подання апеляційної скарги покладається на апелянта - Публічне акціонерне товариство «Енергомашспецсталь» м.Краматорськ Донецької області.

Враховуючи наведене, керуючись ст.49, 99, 101, 102, п.1 ч.1 ст.103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Енергомашспецсталь» м.Краматорськ Донецької області на рішення господарського суду Донецької області від 08.09.2015 р. по справі № 905/1240/15 - залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Донецької області від 08.09.2015 р. по справі № 905/1240/15 залишити без змін.

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через Донецький апеляційний господарський суд протягом 20 днів.

Головуючий: Т.Д. Геза

Судді: О.Л.Агапов

ОСОБА_3

Надруковано 5 прим:

1 позивачу

1 відповідачу

1 у справу

1ДАГС

1ГСДО