РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

10 листопада 2015 року Справа № 906/901/15

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Маціщук А.В.

судді Гулова А.Г. ,

судді Петухов М.Г.

за участю представників сторін:

позивача - пред-ка ОСОБА_1 (пост.дов. № 4 від 06.01.2015 р.)

відповідача товариства з обмеженою відповідальністю "Трансфер груп"- пред-ка ОСОБА_2 (пост.дов. б№ від 25.05.2015 р.)

відповідача товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Трейд"- не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Рівненського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу позивача товариства з додатковою відповідальністю "ЖЛ"

на рішення господарського суду Житомирської області від 19.08.2015 р.

у справі № 906/901/15

за позовом товариства з додатковою відповідальністю "ЖЛ"

до товариства з обмеженою відповідальністю "Трансфер груп"

до товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Трейд"

про стягнення 317000,00 грн. збитків

в с т а н о в и в :

Відповідно до рішення господарського суду Житомирської області від 19.08.2015 р. у справі № 906/901/15 відмовлено в задоволенні позову товариства з додатковою відповідальністю "ЖЛ" до товариства з обмеженою відповідальністю "Трансфер груп" до товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Трейд" про стягнення 317000,00 грн. збитків.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, позивач товариство з додатковою відповідальністю "ЖЛ" подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення господарського суду Житомирської області від 19.08.2015 р. у справі № 906/901/15 скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, скаржник зазначає, що договірні відносини позивача та товариства з обмеженою відповідальністю "Трансфер груп" розпочались з моменту направлення електронною поштою договорузаявки № 47463 на експедиційні послуги. Пояснює, що таке узгодження є сталою практикою, на підтвердження чого позивачем було долучено до матеріалів справи ряд разових договорів-заявок з одностороннім оригінальним підписом та печаткою. Крім того, підтвердженням прийняття до виконання заявки скаржник вважає лист ВП «Наркевицького цукрового заводу» про відвантаження товару, електронні листи, телефонні дзвінки, видаткову накладну № 167 від 14.01.2015 р. та матеріали кримінального провадження.

Посилаючись на п.п.2.2.7., 3.7. договору транспортної експедицій № 412 та ст.ст.3, 14 Закону України «Про транспортно-екпедиційну діяльність», ст.ст.924, 934, 610, 611 Цивільного кодексу України, ст.6 Закону України «Про транспорт», ч.3 ст.216 Господарського кодексу України, стверджує, що експедитор повністю відповідає за несхоронність (втрату) товару.

Вважає висновок суду першої інстанції про те, що протокол допиту свідка не є неналежним доказом спричинення позивачеві збитків товариством з обмеженою відповідальністю "Трансфер груп", оскільки відсутній вирок у кримінальній справі, - помилковим. Посилається при цьому на рекомендації Вищого арбітражного суду України від 29.12.2007 р. і доводить, що протокол допиту свідка повністю підтверджує факт прийняття відповідачем ТОВ "Трансфер груп" заявки до виконання.

Просить рішення господарського суду Житомирської області від 19.08.2015 р. у справі № 906/901/15 скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позову.

Відповідач товариство з обмеженою відповідальністю "Трансфер груп" у відзиві на апеляційну скаргу, посилаючись на п.1.2. договору транспортної експедицій № 412, зазначає, що до разового договору (заявки) застосовуються загальні принципи укладення договорів, які викладені у Цивільному кодексу України з урахуванням специфіки, визначеної Господарським кодексом України. Вважає, що направлення листа електронною поштою на адресу, яка не визначена в умовах договору як адреса відповідача, а також відсутність положень, які б визначали право обміну сторонами договору електронними документами, які визнаються сторонами як оригінали, не може бути підтвердженням того, що сторони договору дійшли згоди по всіх умовах договору. Крім того, договір заявка не містить підписів та печатки відповідача, що свідчить про те, що договір заявка укладений не був в порядку передбаченому договором та чинним законодавством України.

Вважає безпідставними посилання скаржника на протокол допиту свідка, оскільки дані покази судом не перевірялись, ОСОБА_3 обвинувачення не предявлялось.

Просить залишити рішення господарського суду Житомирської області від 19.08.2015 р. у справі № 906/901/15 без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідач товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Трейд" відзиву на апеляційну скаргу не надав, участь представника у судовому засіданні не забезпечив.

Зважаючи, що судом вжито необхідних заходів для завчасного повідомлення сторін про час і місце розгляду справи у судових засіданнях, що підтверджено рекомендованими повідомленням про вручення поштових відправлень, зокрема відповідачеві ТОВ «Торговий дім "Трейд"» /а.с.170,183/, явка представників сторін в судове засідання обовязковою не визнавалась та додаткові докази судом не витребовувались, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду апеляційної скарги без участі представника товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім "Трейд"» за наявними у справі матеріалами відповідно до норм ст.ст.99, 101 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, заслухавши пояснення представників сторін в судових засіданнях, перевіривши оцінку обставин справи та повноту їх встановлення місцевим господарським судом, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Рівненського апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню. При цьому апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду в повному обсязі.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено слідуюче.

03.11.2014 р. товариством з додатковою відповідальністю "ЖЛ"/замовник та товариством з обмеженою відповідальністю "Трансфер груп"/експедитор укладено договір транспортної експедиції № 412 (надалі - договір) /а.с.52-55/.

Відповідно до п.1.1. договору експедитор за дорученням замовника та за його рахунок зобов'язаний надати транспортні експедиційні послуги з організації та забезпечення перевезень експортних, імпортних транзитних та інших вантажів замовника автомобільним транспортом на території України та за її межами, а замовник в свою чергу зобов'язується оплатити надані послуги.

Згідно з п.1.2. договору умови виконання конкретних перевезень, а також перелік операцій щодо необхідності здійснення перевезень, узгоджується сторонами в замовленнях (заявках). Замовлення (заявка) є невід'ємною частиною даного договору.

Відповідно до п.2.1.1. договору замовник зобовязаний завчасно (не менше ніж за 2 робочих дня до моменту завантаження) направляти експедитору факсимільним звязком заявку на організацію транспортування вантажу, підписану уповноваженою особою.

Відповідно до п.2.2.1. договору експедитор зобовязаний завчасно (не менше ніж за добу до завантаження) письмово акцептувати заявку замовника на умовах, визначених в ній або на інших умовах чи відхилити її. З моменту письмового акцепту заявка вважається прийнятою до виконання і відмова від її виконання однією зі сторін служить підставою для предявлення штрафних санкцій.

Експедитор зобов'язаний організувати і забезпечити виконання послуг, обумовлених замовленням/заявкою (п.2.2.2. договору).

Пунктом 2.2.7. та п.2.2.11. договору сторони передбачили обов'язок експедитора забезпечити цілісність і схоронність прийнятого до перевезення вантажу та доставку вантажу вантажоодержувачу згідно з заявкою.

Сторони у пункті 7.1. договору погодили, що договір вступає в силу з моменту підписання і діє до 31 грудня 2014 року, а в частині розрахунків - до їх повного здійснення. Якщо жодна зі сторін за один місяць до закінчення строку договору письмово не попередила іншу сторону про розірвання договору, то даний договір зберігає свою силу для сторін кожного разу ще на один рік.

Договір підписаний сторонами та скріплений їх печатками.

03.11.2014 р. товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий дім "Трейд"»/поручитель та товариством з додатковою відповідальністю "ЖЛ"/кредитор укладений договір поруки № 290/2 /а.с.26/.

Відповідно до п.1.1. договору поруки поручитель поручається перед кредитором за виконання товариством з обмеженою відповідальністю "Трансфер груп" усіх зобов'язань, що виникли в нього на підставі основного договору. У разі порушення боржником обов'язку за основним договором поручитель відповідає перед кредитором в межах суми, визначеної п.3.1 цього договору (п.1.2. договору поруки). Відповідно до п.3.1. договору поруки відповідальність поручителя перед кредитором обмежується сплатою суми у розмірі 1000,00 грн.

Згідно з 2.1. договору поруки під основним договором в цьому договорі розуміють договір транспортної експедиції № 412 від 03 листопада 2014 року, укладений кредитором (в основному договорі іменується "замовник") та боржником (в основному договорі - "експедитор").

У п.3.2 сторони обумовили, що поручитель не відповідає за відшкодування боржником збитків та за сплату процентів, неустойки (штрафу, пені) за основним договором.

Згідно з п.6.1. договору поруки цей договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та його скріплення печаткою сторін і діє до моменту припинення поруки у випадках, визначених у розд.6.

Договір поруки підписаний представниками сторін та скріплений їх печатками.

З матеріалів справи вбачається і представники сторін пояснили, що 14.01.2015 р. о 12:13 позивачем електронною поштою направлено товариству з обмеженою відповідальністю "Трансфер груп" договір-заявку № 47463 на перевезення вантажів автомобільним транспортом, предметом якого визначено надання експедитором послуг з перевезення цукру з Наркевицького цукрового заводу - м.Наркевичі Хмельницької області до м.Житомира /а.с.13, 104/. Договір-заявку № 47463 від 14.01.2015 р. підписано представником замовника та скріплено його печаткою.

Позивач доводить, що договір-заявка був направлений з електронної адреси "" на електронну адресу "".

Відповідно до видаткової накладної № 167 від 14.01.2015 р. товариство з обмеженою відповідальністю «Цукорагропром»/постачальник на виконання договору поставки № 4ЦА/1113/16 від 08.11.2013 р. /а.с.15-19/ передав, а товариство з додатковою відповідальністю «ЖЛ»/покупець отримав цукор в кількості 40 тон на суму 316000,00 грн. /а.с.14, 101-102/.

Дані видаткової накладної спростовують твердження скаржника про те, що ця накладна є доказом прийняття відповідачем ТОВ "Трансфер груп" заявки до виконання, оскільки видаткова накладна оформлена на відповідача, - реквізити видаткової накладної (яка була надана суду позивачем) жодним чином не свідчать про участь у господарській операції відповідача ТОВ "Трансфер груп" : сторонами господарської операції за даними видаткової накладної є ТОВ «Цукорагропром»-постачальник та ТДВ «ЖЛ»-покупець; про одержання товару покупцем свідчить підпис вод.ОСОБА_4В. з посиланням на довіреність № 92 від 14.01.2015 р., однак така довіреність в матеріалах справи відсутня.

Позивач доводить, що товар (цукор) не був доставлений до місця призначення (склад позивача за адресою: м.Житомир вул.Щорса, 67), і на момент звернення до суду місцезнаходження товару невідоме.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для стягнення збитків з відповідачів, враховуючи наступне.

Нормами ч.1 ст.626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Частиною 7 ст.179 ГК України передбачено, що господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

За договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов'язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов'язаних з перевезенням вантажу (ч.1 ст.929 ЦК України).

Умови договору транспортного експедирування визначаються за домовленістю сторін, якщо інше на встановлено законом, іншими нормативно-правовими актами (ч.3 ст.929 ЦК України).

Умовами договору, укладеного сторонами, а саме п.п.2.2.1.-2.2.2. визначено, що експедитор зобов'язаний організувати і забезпечити виконання послуг, обумовлених замовленням (заявкою), та завчасно (не менш, ніж за добу до завантаження) письмово акцептувати заявку. З моменту письмового акцепту заявка вважається прийнятою до виконання, і відмова від її виконання однією із сторін служить підставою для пред'явлення штрафних санкцій.

У справі відсутні докази письмового акцепту товариством з обмеженою відповідальності "Трансфер груп" заявки позивача № 47463.

Позивач в порядку ст.ст.33-34 ГПК України не надав суду на підтвердження своїх доводів належних та допустимих доказів погодження сторонами істотних умов перевезення та експедиції.

Сам факт телефонних переговорів, про що пояснив позивач в апеляційній скарзі, доводить лише те, що сторони мали перемовини і, можливо, в процесі таких розмов погоджували умови перевезення, про що не заперечує відповідач. Однак досягнення згоди з усіх істотних умов залишається непідтвердженим, оскільки відсутні письмові докази про це.

Таким доказом не може бути супровідне повідомлення про документи водія ОСОБА_4 /а.с.177/, оскільки це повідомлення, крім згадки про водія ОСОБА_4 та ТОВ «Аврора 2011», не містить інформації про договір перевезення та його умови: зі змісту цього листа не вбачається, що сторонами погоджуються умови конкретного перевезення, як це передбачено умовами п.п.2.2.1-2.2.2 договору транспортної експедиції. Так само з цього листа не вбачається повноважень водія на зазначене у заявці № 47463 перевезення.

Як зазначено вище, матеріали справи не містять будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження повноважень водія ОСОБА_4 діяти від імені відповідача товариства з обмеженою відповідальності "Трансфер груп" та з цією метою одержувати цукор для покупця ТДВ "ЖЛ".

Відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" та Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку (з подальшими змінами), затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.95 р. № 88, зареєстрованого Мінюстом України 05.06.1995 р. за № 168/704, належними доказами того, що відбулась господарська операція, є первинні облікові документи.

У справі відсутні і позивачем в порядку ст.ст.33-34 ГПК України не надані суду на підтвердження своїх тверджень первинні документи про те, що відбулась господарська операція з поставки, перевезення та експедиції 40 т цукру. Такими доказами мали б бути довіреності на одержання цукру, товарно-транспортна накладна та платіжні документи на підтвердження оплати позивачем за цукор.

Оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності відповідно до ст.43 ГПК України, колегія суддів дійшла висновку про відсутність доказів на підтвердження того, що заявка позивача була акцептована відповідачем і, відповідно, у відповідача ТОВ "Трансфер груп" виникли зобовязання за договором транспортної експедиції.

За відсутності первинних документів зазначені обставини не можуть бути підтверджені протоколом допиту свідка у кримінальному провадженні, про що правильно зазначає суд першої інстанції.

Оскільки є недоведеним, що у відповідача виникли зобовязання з договору транспортної експедиції, відсутні підстави для покладення на нього відповідальності за неналежне виконання таких зобовязань у вигляді збитків.

Так, відповідно до ст.ст.22, 611 ЦК України та ст.ст.224-226 ГК України підставою для відшкодування понесених збитків є спричинення їх внаслідок неналежного виконання зобов'язання за договором, тобто наявності прямого причинного-наслідкового зв'язку між неправомірними діями однієї сторони (господарським правопорушенням) та зменшення майнових прав іншої.

Як зазначено вище, відсутні, не представлені суду позивачем будь-які докази самого порушення зобовязань відповідачем ТОВ "Трансфер груп", а також відсутні докази факту збитків як втрати позивача у розмірі 316000,00 грн., тому відсутні підстави для стягнення з ТОВ "Трансфер груп" збитків, оскільки не встановлено наявності збитків в управленої особи як однієї із складових для покладення матеріальної відповідальності у розмірі 316000,00 грн. як вартості втраченого майна.

За наведених обставин відсутні підстави для задоволення позовної вимоги про стягнення 316000,00 грн. з відповідача товариства з обмеженою відповідальністю "Трансфер груп".

Відповідно, оскільки не встановлено факту протиправних дій товариства з обмеженою відповідальністю "Трансфер груп" за договором транспортної експедиції № 412 від 03.11.2014 р., відсутні правові підстави для покладення відповідальності на поручителя товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Трейд" в сумі 1000,00 грн. - сума поруки за договором № 290/2 від 03.11.2014 р. При цьому колегія суддів звертає увагу, що за умовами п.3.2. договору поруки визначено, що поручитель не відповідає за відшкодування боржником збитків та за сплату процентів, неустойки (штрафу, пені) за основним договором.

Тому є безпідставною позовна вимога про стягнення збитків з поручителя, враховуючи умови договору поруки, норми ст.193 ГК України та ст.553 ЦК України, де визначено, що обсяг відповідальності поручителя визначений та обмежений умовами договору поруки.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення господарського суду Житомирської області від 19.08.2015 р. у справі № 906/901/15 відповідає матеріалам справи, ґрунтується на чинному законодавстві і немає підстав для його скасування чи зміни за ст.104 ГПК України. Доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують обґрунтованих висновків суду першої інстанції.

Судові витрати покладаються на скаржника згідно з ч.1 ст.49 ГПК України.

Керуючись ст.ст.49,99,101,103-105 Господарського процесуального кодексу України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу позивача товариства з додатковою відповідальністю "ЖЛ" залишити без задоволення, рішення господарського суду Житомирської області від 19.08.2015 р. у справі № 906/901/15 залишити без змін.

Головуючий суддя Маціщук А.В.

Суддя Гулова А.Г.

Суддя Петухов М.Г.