ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" жовтня 2015 р. Справа № 911/4334/15

Розглянувши матеріали справи за позовом Приватного підприємства «Стар Трейд 1», м.Одеса

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Край 1», с.Бузова

про стягнення 91340,57 грн.

Суддя А.Ю.Кошик

Представники:

Від позивача: ОСОБА_1

Від відповідача: не зявився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду Київської області надійшла позовна заява Приватного підприємства «Стар Трейд 1» (далі - позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Край-1» (далі відповідач) про стягнення 91340,57 грн.

Провадження у справі № 911/4334/15 порушено відповідно до ухвали суду від 23.09.2015 року та призначено справу до розгляду на 08.10.2015 року.

Відповідач, належним чином повідомлений про час і місце розгляду спору, у судове засідання 08.10.2015 року без поважних причин не зявився, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не подав. Розгляд справи відкладався до 22.10.2015 року.

В судовому засіданні 22.10.2015 року позивач позовні вимоги підтримав.

В судове засідання 22.10.2015 року відповідач повторно не зявився, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не надав.

На підставі ст.75 Господарського процесуального кодексу України справу розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення прийнято господарським судом за результатами оцінки доказів, поданих сторонами, у нарадчій кімнаті.

Згідно ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, після закінчення розгляду справи у судовому засіданні було оголошено рішення.

Розглянувши матеріали справи, та дослідивши надані сторонами докази та пояснення, судом встановлено наступне.

Як вбачається з викладених у позові обставин та підтверджується матеріалами справи, 09.08.2010 року між Приватним підприємством «Стар Трейд 1» та Товариством з обмеженою відповідальністю «КРАЙ 2» був укладений Договір поставки № 5 (надалі - Договір).

За умовами Договору Постачальник (позивач) зобов'язувалось постачати і передавати у власність Покупцеві, а Покупець (ТОВ «Край 2») приймати та оплачувати Товари згідно з замовленням Покупця згідно специфікацій.

05.08.2014 року ПП «Стар Трейд 1», ТОВ «КРАЙ-2» та ТОВ «КРАЙ-1» уклали додаткову угоду до Договору про заміну Покупця з ТОВ «КРАЙ-2» на ТОВ «КРАЙ-1» у зобовязанні по Договору.

Згідно зі ст. 510 Цивільного кодексу України сторонами у зобов'язанні є боржник і кредитор.

У зобов'язанні на стороні боржника або кредитора можуть бути одна або одночасно кілька осіб.

Якщо кожна із сторін у зобов'язанні має одночасно і права, і обов'язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов'язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї.

Статтею 520 Цивільного кодексу України визначено, що боржник у зобов'язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом.

Таким чином, за вищенаведеною угодою було здійснено заміну сторони у зобовязанні за Договором.

Як зазначає позивач, на виконання умов Договору на підставі видаткових накладних на адреси ТОВ «КРАЙ-1» був поставлений товар на загальну суму 73719,70 грн. за видатковими накладними: № 1119142 від 26.11.2014 року, № 1710842 від 30.12.2014 року; № 1710442 від 30.12.2014 року, № 3625842 від 24.04.2015 року.

Відповідно до пункту 3.1. Договору поставки та Додатку №4 до даного Договору відповідач зобовязаний проводити оплату кожні 7 днів за реалізований товар. Відповідач в свою чергу не провів оплату за поставлений товар, який станом на 31.05.2015 року реалізований в повному обсязі.

Таким чином, в порушення договірних зобовязань відповідач у визначений Договором строк за поставлений товар повністю не розрахувався, що підтверджується також підписаним відповідачем актом звірки взаємних розрахунків станом на 02.06.2015 року.

Матеріалами справи підтверджується заборгованість ТОВ «КРАЙ-1» перед ПП «Стар Трейд 1» в сумі 72650,01 грн., що відповідачем не заперечено та не спростовано.

Згідно з ч. 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч.2 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п.1 ч.2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Стаття 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до п. 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як передбачено ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У відповідності до пункту 3.8 Договору за несвоєчасну оплату продукції покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення.

У звязку з простроченням відповідачем виконання грошового зобовязання з оплати поставленої продукції, позивач просить стягнути з відповідача пеню, яка нарахована за шестимісячний період від суми заборгованості окремо по кожній товарно-транспортній накладній, в розмірі подвійної обліком ставки НБУ, що складає 16594,21 грн.

Також, позивач просить стягнути з відповідача на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України 3% річних в сумі 2096,35 грн.

За порушення у сфері господарювання учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених ГК України, іншими законами та договором (частина друга статті 193, частина перша статті 216 та частина перша статті 218 ГК України).

Одним із видів господарських санкцій згідно з частиною другою статті 217 ГК України є штрафні санкції, до яких віднесено штраф та пеню (частина перша статті 230 ГК України).

Розмір штрафних санкцій відповідно до частини четвертої статті 231 ГК України встановлюється законом, а в разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або в певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Такий вид забезпечення виконання зобов'язання як пеня та її розмір встановлено частиною третьою статті 549 ЦК України, частиною шостою статті 231 ГК України, статтями 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» та частиною шостою статті 232 ГК України.

У відповідності до ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити борг з урахуванням встановленого індексу інфляції, а також 3 відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи вищевикладені норми закону та умови Договору, позивачем у зв'язку з простроченням відповідачем виконання зобов'язання з оплати отриманого товару, правомірно нарахована пеня у сумі 16594,21 грн. та 2096,35 грн. 3% річних, що розраховані відповідно до наданого розрахунку, який відповідає вимогам закону.

Таким чином, позов в частині стягнення пені в сумі 16594,21 грн. та 2096,35 грн. 3% річних, які нараховані позивачем відповідно до вимог чинного законодавства України та умов Договору, у зв'язку з простроченням відповідачем виконання взятих на себе зобов'язань з оплати поставленого товару за вказаним Договором, є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог і заперечень.

За наслідками розгляду спору суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивачем доведені та обґрунтовані, відповідачем не заперечені та не спростовані, тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відшкодування судових витрат відповідно до статей 44, 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються судом на відповідача в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 33, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд Київської області, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «КРАЙ-1» (08120, Київська обл., Києво-Святошинський район, с. Бузова, вул. ЛЕНІНА, будинок 215А, кімната 3, ) на користь Приватного підприємства «Стар Трейд 1» (м. Одеса, вул. Космонавта Комарова, 12, ) 72650,01 грн. основного боргу, 16594,21 грн. пені, 2096,35 грн. 3% річних та 1827,00 грн. витрат по сплаті судового збору.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя А.Ю. Кошик