Господарський суд Чернігівської області
========================================================================================================================================================================
РІШЕННЯ

04 листопада 2015 року Справа № 927/1246/15

Позивач: Публічне акціонерне товариство "Чернігівобленерго",

, вул. Горького, 40, м. Чернігів, 14000

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Ніжинтепломережі",

, вул. Глібова, 1, м. Ніжин, Чернігівська область, 16600

про стягнення 3777928,67 грн.

Суддя Фесюра М.В.

ПРЕДСТАВНИКИ СТОРІН:

Від позивача: ОСОБА_1, від відповідача: ОСОБА_2

Позивачем публічним акціонерним товариством "Чернігівобленерго" подано позов про стягнення з відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Ніжинтепломережі" 3508536,65 грн. боргу за споживання активної електроенергії та 269392,02 грн. боргу за споживання реактивної електроенергії за неналежне виконання умов договору про постачання електричної енергії № 560 від 09.01.2004 року, з додатками та угоди №1 від 17.02.2005 року до договору про постачання електричної енергії № 560 від 09.01.2004 року.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав.

Від відповідача надійшов письмовий відзив по справі, яким фактично визнав позовні вимоги повністю та просить суд розстрочити виконання судового рішення у даній справі рівними палтежами з листопада 2015 року по листопад 2031 року.

Клопотання вмотивовано тим, що Товариство знаходиться в скрутному фінансовому становищі, яке на сьогоднішній день не дозволяє негайно погасити заборгованість за судовим рішенням по даній справі в розмірі майже 4 млн. грн., а також відсутні фактичний грошовий обіг та незадіяне в господарській діяльності майно, за рахунок якого було б можливим сплатити заборгованість. Крім того, стосовно товариства з обмеженою відповідальністю "Ніжин Тепло Мережі" порушено справу про визнання боржника банкрутом. Одним з основних видів статутної діяльності підприємства є постачання та транспортування теплової енергії та гарячої води для потреб населення Ніжинського району. Хронічна несвоєчасність оплати споживачами поставленого природного газу, наявність мораторію на нарахування населенню штрафних санкцій за несвоєчасну оплату комунальних послуг, в т.ч. газу, згідно з вимогами Закону України «Про реструктуризацію заборгованості з квартирної плати, плати за житлово-комунальні послуги, спожиті газ та електроенергію» постійно призводять до збиткової діяльності підприємства. Суми відшкодування різниці в тарифах, яку має відшкодовувати відповідні бюджети таким же чином майже не відшкодовуються, або відшкодовуються зі значними запізненнями. Станом на 01.10.15 дебіторська заборгованість за споживачами теплової енергії по ТОВ "Ніжин Тепло Мережі" становить 4452,6 тис. грн., в т.ч. населення 3077,8 тис. грн., державний бюджет 154,7 тис. грн., обласний бюджет 54,6 тис. грн., районний бюджет 305,1 грн., комерційні установи - 860,4 тис. грн. Також, як вказує заявник, у відповідності до ст. 19-1 Закону України «Про теплопостачання», оплата споживачем теплової енергії здійснюється шляхом перерахування коштів на рахунок із спеціальним режимом використання, та на кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання не може бути звернено стягнення за зобовязаннями постачальника. Таким чином, вказує заявник, у останнього обєктивно відсутня вина у невиконанні свого зобовязання перед позивачем. Також, як вказує заявник, у відповідності до положень п.16 ст. 14 Закону України «Про державний бюджет на 2015 рік», враховуючи ту обставину, що підприємство виконує значну соціальну функцію щодо теплозабезпечення міста обласного значення, є значна ймовірність пропорційного погашення заборгованості до кінця 2015 року, зокрема, за рахунок субвенцій з державного бюджету, виділених на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, а також за рахунок поточної оплати боржників (юридичних та фізичних) ТОВ "Ніжин Тепло Мережі". Також у відзиві відповідач звертає увагу на те, що у останній не ухиляється від виконання судового рішення.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав клопотання, виклавши його суть.

Представник позивача проти розстрочення заперечив, посилаючись на його безпідставність, на те , що в нього також існує заборгованітсь споживачів електроенергії і на те, що він для забезпечення потреб відповідача у електроенергіїї змушений наперед оплачувати її обсяги, які в подальшому надаються відповідачу.

Розглянувши подані документи і матеріали та дослідивши докази, господарський суд встановив наступне.

Відповідно до ч. 1 статті 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частиною 1 ст. 205 Цивільного кодексу України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України, господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ст. 175 Господарського кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України.

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки. Так, підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частиною 1 ст. 275 Господарського кодексу України визначено, що за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Відповідно до ст. 26 Закону України „Про електроенергетику та Правил користування електричною енергією, затверджених постановою Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України № 28 від 31.07.96р. зі змінами та доповненнями, постачання електроенергії для забезпечення потреб споживачів здійснюється на підставі договору на постачання електроенергії, що укладається між споживачем та електропостачальною організацією.

09.01.2004 року між відкритим акціонерним товариством енергопостачальна компанія „Чернігівобленерго (постачальник), правонаступником якого є позивач відповідно до п. 1.3. Статуту публічного акціонерного товариства Чернігівобленерго, затвердженого рішенням Загальних зборів акціонерів відкритого акціонерного товариства енергопостачальної компанії Чернігівобленерго від 18.04.2011 року, протокол №7 (державну реєстрацію змін до установчих документів проведено 20.04.2011 року, № запису 0001479) та товариством з обмеженою відповідальністю "Ніжинтепломережі" (споживач), було укладено договір про постачання електричної енергії № 560.

Відповідно до умов зазначеного договору позивач (постачальник) взяв на себе зобовязання постачати електричну енергію відповідачу (споживачу) для забезпечення потреб електроустановок споживача з приєднаною потужністю 5700 кВА, дозволеної до використання 1500 кВт в обсягах 9474894 кВт. г. (орієнтовно), а споживач оплачувати постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснювати інші платежі згідно з умовами цього договору. Точка продажу електричної енергії: встановлена згідно додатків №1 від 10.01.2004р., від 12.01.2004р. "Акт розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін" до цього договору.

Згідно угоди №1 від 17.02.2005 року, що є невідємною частиною Договору №560 від 09.01.2004 р., оплата спожитої електроенергії проводиться споживачем виключно грошовими коштами, за діючими тарифами, в терміни та обсягах:

- перша оплата, самостійно до 9 числа розрахункового періоду 25 % вартості очікуваного споживання електричної енергії;

- друга оплата, самостійно, до 19 числа розрахункового періоду 35 % вартості очікуваного споживання електричної енергії;

- третя оплата, самостійно, в останній операційний день розрахункового періоду 40 % вартості очікуваного споживання електричної енергії;

- остаточний розрахункового не пізніше перших 3 операційних діб після закінчення розрахункового періоду, визначеного згідно п.7.3. договору.

Згідно зазначеної вище Угоди №1 від 17.02.2005 р., пункт 7.3. Договору викладено в наступній редакції: «Розрахунковий період по даному договору встановити з 30 числа попереднього (розрахункового) місяця по 29 число розрахункового місяця включно.

У разі відсутності в попередньому місяці календарної дати, обумовленої цією Угодою як дати початку розрахункового періоду, початок розрахункового періоду встановлюється з першого числа розрахункового місяця.

У разі відсутності в розрахунковому місяці календарної дати, обумовленої цією Угодою, як дати закінчення розрахункового періоду, кінцем розрахункового періоду вважається останній день розрахункового місяця включно».

Пунктом 2.1.4. Постачальник електричної енергії зобовязаний щомісячно надавати споживачу рахунки на оплату спожитої електроенергії та інших платежів за розрахунковий період.

Пунктом 2.2.4. договору про постачання електричної енергії № 560 від 09.01.2004 року передбачено, що споживач щомісячно 29 числа зобовязаний знімати та не пізніше наступного дня представляти до Електропостачальної організації складений за установленою формою і підписаний відповідальною посадовою особою «Акт-звіт про зняття показань розрахункових приладів обліку електроенергії» згідно переліку п.7.2. цього Договору та отримувати розрахунки на оплату спожитої електроенергії і інших платежів за розрахунковий період.

На виконання умов договору про постачання електричної енергії № 560 від 09.01.2004 року, позивач за здійснив відпуск відповідачу електроенергії, у звязку з чим відповідачу, відповідно до п. 2.1.4. були виставлені рахунки на оплату, а саме: за активну електроенергію рахунки:

№560-01-2015 від 29.01.2015 на суму 1325352,56 грн. (отриманий споживачем 29.01.15);

№560-02-2015 від 28.02.2015 на суму 1266220,49 грн. (отриманий споживачем 28.02.15);

№560-03-2015 від 30.03.2015 на суму 1164485,60 грн. (отриманий споживачем 30.03.15);

№560-04-2015 від 29.04.2015 на суму 528830,56 грн. (отриманий споживачем 29.04.15), копії яких додано до матеріалів справи (а.с.44-55). Всього споживачу виставлено рахунків за спожиту активну електроенергію на загальну суму 4284889,21 грн. Як вказує позивач, відповідач самостійно здійснив часткову оплату в сумі 776352,56 грн., таким чином, заборгованість за активну електроенергію станом на 17.09.2015 року складає 3508536,65 грн.

Помісячний обсяг спожитої відповідачем активної електричної енергії підтверджується Актами про використану електричну енергію від 29.01.15, 28.02.15, 30.03.15, 29.04.15, які підписані уповноваженими представниками сторін та скріплені печатками (а.с.34-37).

Відповідно до п.2.2.6. Договору споживач зобовязаний здійснювати оплату за послуги з компенсації перетікання реактивної електричної енергії між електромережею Постачальника електричної енергії та електроустановками Споживача згідно з Додатком №3 «Порядок розрахунків за надання послуг з компенсації перетікання реактивної електроенергії» до договору про постачання електричної енергії № 560 від 09.01.2004 року.

Позивачем, відповідно до умов договору про постачання електричної енергії № 560 від 09.01.2004 року, були надані послуги за перетікання реактивної електроенергії та відповідно виставлено рахунок:

№560-11-2014 від 29.11.2014 на суму 45609,14 грн. (отриманий споживачем 29.11.14);

№560-12-2014 від 29.12.2014 на суму 48271,20 грн. (отриманий споживачем 29.12.14);

№560-01-2015 від 29.01.2015 на суму 49975,85 грн. (отриманий споживачем 29.01.15);

№560-02-2015 від 28.02.2015 на суму 51065,75 грн. (отриманий споживачем 28.02.15);

№560-03-2015 від 30.03.2015 на суму 47500,42 грн. (отриманий споживачем 30.03.15);

№560-04-2015 від 29.04.2015 на суму 26969,66 грн. (отриманий споживачем 29.04.15); копії яких додано до матеріалів справи (а.с.56-78).

Вартість наданих послуг з перетікання реактивної електроенергії становить 269392,02 грн. та підтверджується Актами за перетікання реактивної електроенергії від 29.11.14, 29.12.14, від 29.01.15, 28.02.15, 30.03.15,29.04.15, які підписано уповноваженими представниками сторін та скріплено печатками, копії яких додано до матеріалів справи (а.с. 38-43). Станом на 17.09.2015 року заборгованість за реактивну електроенергію самостійно відповідачем не сплачена та становить 269392,02 грн.

У сторін відсутні розбіжності щодо вартості та обсягу спожитої електричної енергії за спірний період.

У відповідності зі ст. 193 Господарського кодексу України та ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобовязання повинні виконуватись належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається.

Частинами 6,7 ст.276 Господарського кодексу України визначено, що розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється, як правило, у формі попередньої оплати. За погодженням сторін можуть застосовуватися планові платежі з наступним перерахунком або оплата, що провадиться за фактично відпущену енергію.

Враховуючи, що відповідач в порушення ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України взяті на себе зобовязання не виконав, за спожиту активну електроенергію та за реактивну електроенергію своєчасно в повній сумі не розрахувався, суд з урахуванням вищезазначеного доходить висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню у повному обсязі.

Судові витрати мають бути відшкодовані позивачу за рахунок відповідача.

Заслухавши пояснення представника відповідача та дослідивши подані докази, суд відмовляє в задоволенні клопотання про розстрочку, оскільки останнім не надано достатніх доказів, які підтверджують наявність виняткових обставин, які ускладнюють або роблять неможливим виконання рішення господарського суду у даній справі та зазначено невиправдано великий строк розстрочки виконання рішення у даній справі.

Також судом враховано той факт, що тривале невиконання судового рішення у даній справі за відсутності навіть часткового погашення стягнутої судом заборгованості може ускладнити фінансовий стан позивача у справі.

Керуючись ст.49, ст.ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.Позовні вимоги задовольнити повністю.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Ніжинтепломережі", (, вул. Глібова, 1, м. Ніжин, Чернігівська область, 16600, р/р № 7097, р/р № 7097 у філії Чернігівське обласне АТ «Ощадбанк», МФО 353553) на користь публічного акціонерного товариства "Чернігівобленерго", (вул. Горького, 40, м. Чернігів, 14000, , п/р зі спеціальним режимом використання 2791 в філії Чернігівське обласне управління АТ Ощадбанк, МФО 353,65 грн. боргу за активну електроенергію, 269392,02 грн. боргу за реактивну електроенергію та 56668,93 судового збору.

3.У розстроченні виконання рішення відмовити.

4.Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Повний текст рішення складено "05" листопада 2015 року.

Суддя М.В. Фесюра