РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.11.2015№910/24575/15

Господарський суд міста Києва у складі судді Марченко О.В., за участю секретаря судового засідання Грабовської А.С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні

справу № 910/24575/15

за позовом публічного акціонерного товариства «Київенерго», м. Київ,

до Київського міського територіального відділення Антимонопольного комітету України, м. Київ,

про визнання недійсним рішення від 30.06.2015 № 95/01-р/к,

за участю представників сторін:

позивача - Коваленко Н.М. (довіреність від 30.09.2015 № 91/2015/09/30-8);

відповідача - Клюсової Т.М. (довіреність від 05.01.2015 №1).

Публічне акціонерне товариство «Київенерго» (далі - ПАТ «Київенерго»; Товариство) звернулося до господарського суду міста Києва з позовом про скасування рішення адміністративної колегії Київського міського територіального відділення Антимонопольного комітету України (далі - відділення АМК) від 30.06.2015 № 95/01-р/к «Про припинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу» у справі № 19-01/03.14 (далі - рішення № 95/01-р/к).

Позовні вимоги мотивовано тим, що рішення № 95/01-р/к, яким, зокрема:

визнано, що: ПАТ «Київенерго» за результатами діяльності впродовж 2012 - І півріччя 2013 років займало монопольне (домінуюче) становище на ринку послуг з видачі технічних умов на приєднання об'єктів споживачів до теплових мереж, які знаходяться на балансі (у володінні, користуванні, оперативному управлінні тощо) Товариства, розташованих на території м. Києва, з часткою 100%, оскільки на цьому ринку у нього немає жодного конкурента;

визнано дії Товариства, які полягають у встановленні завищеної вартості послуги з видачі технічних умов на приєднання об'єктів споживачів до теплових мереж, шляхом встановлення завищених вартості 1 людино-дня та норм часу на виконання робіт, що є складовою цієї послуги, порушенням, передбаченим пунктом 2 статті 50 та пунктом 1 частини другої статті 13 Закону України «Про захист економічної конкуренції» (далі - Закон), у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку послуг з видачі технічних умов (далі - ТУ) на приєднання об'єктів споживачів до теплових мереж, які знаходяться на балансі (у володінні, користуванні, оперативному управлінні тощо) Товариства, розташованих на території м. Києва, у вигляді встановлення таких цін реалізації товару, які неможливо було б встановити за умов існування значної конкуренції на ринку;

за вчинене порушення, викладене в пункті 2 резолютивної частини рішення № 95/01-р/к, відповідно до абзацу другого частини другої статті 52 Закону, накладено на ПАТ «Київенерго» штраф у розмірі 68 000 грн.;

зобов'язано Товариство припинити порушення законодавства про захист економічної конкуренції, зазначене у пункті 2 резолютивної частини вказаного рішення, шляхом приведення вартості послуг з видачі технічних умов на приєднання об'єктів споживачів до теплових мереж, до економічно обґрунтованого рівня, про що повідомити відділення АМК у двомісячний строк з дня отримання рішення, - є незаконним, оскільки викладені в рішенні № 95/01-р/к висновки зроблені з порушенням норм матеріального права, а саме статей 1, 5 Закону України «Про природні монополії» та Закону; у зв'язку з наведеним на підставі статті 60 Закону, статей 54-60 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) позивач просить суд визнати недійсним та скасувати рішення № 95/01-р/к повністю.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 18.09.2015 порушено провадження у справі.

12.10.2015 відділення АМК подало суду відзив на позов, в якому просило в задоволенні позовних вимог відмовити, оскільки, Товариство, займаючи монопольне (домінуюче) становище на ринку послуг з видачі технічних умов на приєднання об'єктів споживачів до теплових мереж, які знаходяться на балансі (у володінні, користуванні, оперативному управлінні тощо), вчинило порушення, у вигляді встановлення таких цін реалізації товару, які неможливо було б встановити за умов існування значної конкуренції на ринку, а отже, рішення № 95/01-р/к є обґрунтованим та таким, що відповідає нормам матеріального та процесуального права.

У судовому засіданні 09.11.2015 представник позивача позовні вимоги просив задовольнити; представник відповідача просив в задоволенні позовних відмовити.

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази, які мають значення для розгляду справи по суті, проаналізувавши встановлені фактичні обставини справи в їх сукупності, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до статті 3 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» основним завданням Комітету є, зокрема здійснення державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції на засадах рівності суб'єктів господарювання перед законом та пріоритету прав споживачів, запобігання, виявлення і припинення порушень законодавства про захист економічної конкуренції.

Згідно з частиною першою статті 5 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» Комітет здійснює свою діяльність відповідно до Конституції України, законів України «Про захист економічної конкуренції», «;Про захист від недобросовісної конкуренції», цього Закону, інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до цих законів.

Пунктами 1 і 2 частини першої статті 7 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» у сфері здійснення контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції Антимонопольний комітет України має такі повноваження: розглядати заяви і справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та проводити розслідування за цими заявами і справами; приймати передбачені законодавством про захист економічної конкуренції розпорядження та рішення за заявами і справами, перевіряти та переглядати рішення у справах, надавати висновки щодо кваліфікації дій відповідно до законодавства про захист економічної конкуренції.

На виконання доручення Голови АМК від 13.08.2013 № 13-01/430 щодо виконання підпункту 78.2.2. пункту 78 Національного плану дій на 2013 рік щодо впровадження Програми економічних реформ на 2010-2014 роки «Заможне суспільство, конкурентоспроможна економіка, ефективна держава» стосовно проведення перевірок суб'єктів природних монополій - власників інженерних мереж теплопостачання, з метою встановлення відповідності вимогам законодавства про захист економічної конкуренції дій у сфері надання послуг, пов'язаних з приєднанням до мереж теплопостачання відділенням АМК було направлено вимогу Товариству про надання інформації від 19.08.2013 № 26-01/3189.

Як зазначив відповідач, за результатами аналізу наданої Товариством інформації (лист від 06.09.2013 № 42/91ПЗ/6507 та від 25.09.2013 № 42/91ПЗ/7039), зокрема, що стосуються вартості послуг з видачі технічних умов на приєднання об'єктів споживачів до теплових мереж, які знаходяться на балансі (у володінні, користуванні, оперативному управлінні тощо) позивача, розташованих на території міста Києва, були виявлені ознаки порушення позивачем законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченого пунктом 2 статті 50 та пунктом 1 частини другої статті 13 Закону у зв'язку з чим розпорядженням адміністративної колегії відділення АМК від 13.03.2013 № 22/01-рп/к розпочато розгляд справи № 19-01/03.14.

У частині першій статті 48 Закону зазначено, що за результатами розгляду справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції органи Антимонопольного комітету України приймають рішення, в тому числі про визнання суб'єкта господарювання таким, що займає монопольне (домінуюче) становище на ринку; визнання вчинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції; накладення штрафу тощо.

Відповідно до частини першої статті 60 Закону заявник, відповідач, третя особа мають право оскаржити рішення органів АМК повністю або частково до господарського суду у двомісячний строк з дня одержання рішення.

Судом встановлено, що позивач звернувся до господарського суду з позовом про визнання недійсним рішення в межах зазначеного строку (15.09.2015).

Частиною першою статті 59 Закону визначено підстави для зміни, скасування чи визнання недійсними рішень органів АМК, а саме:

неповне з'ясування обставин, які мають значення для справи;

недоведення обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими;

невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи;

порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням № 95/01-р/к:

визнано, що ПАТ «Київенерго» за результатами діяльності впродовж 2012 - І півріччя 2013 років займало монопольне (домінуюче) становище на ринку послуг з видачі технічних умов на приєднання об'єктів споживачів до теплових мереж, які знаходяться на балансі (у володінні, користуванні, оперативному управлінні тощо) Товариства, розташованих на території м. Києва, з часткою 100%, оскільки на цьому ринку у нього немає жодного конкурента;

визнано дії Товариства, які полягають у встановленні завищеної вартості послуги з видачі технічних умов на приєднання об'єктів споживачів до теплових мереж, шляхом встановлення завищених вартості 1 людино-дня та норм часу на виконання робіт, що є складовою цієї послуги, порушенням, передбаченим пунктом 2 статті 50 та пунктом 1 частини другої статті 13 Закону, у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку послуг з видачі технічних умов на приєднання об'єктів споживачів до теплових мереж, які знаходяться на балансі (у володінні, користуванні, оперативному управлінні тощо) Товариства, розташованих на території м. Києва, у вигляді встановлення таких цін реалізації товару, які неможливо було б встановити за умов існування значної конкуренції на ринку;

за вчинене порушення, викладене в пункті 2 резолютивної частини рішення № 95/01-р/к, відповідно до абзацу другого частини другої статті 52 Закону, накладено на ПАТ «Київенерго» штраф у розмірі 68 000 грн.;

зобов'язано Товариство припинити порушення законодавства про захист економічної конкуренції, зазначене у пункті 2 резолютивної частини вказаного рішення, шляхом приведення вартості послуг з видачі технічних умов на приєднання об'єктів споживачів до теплових мереж, до економічно обґрунтованого рівня, про що повідомити відділення АМК у двомісячний строк з дня отримання рішення.

Вказане рішення мотивовано тим, що:

- ПАТ «Київенерго» є юридичною особою, яка здійснює свою діяльність як суб'єкт господарювання згідно зі Статутом, затвердженим загальними зборами Товариства (протокол від 22.04.2013 № 2/2013; далі - Статут);

- оскільки Товариство було єдиною організацією, яка надавала послугу з видачі технічних умов на приєднання об'єктів споживачів до теплових мереж, які знаходяться на балансі (у володінні, користуванні, оперативному управлінні тощо) Товариства, то у споживачів була відсутня альтернатива в її отриманні;

- становище позивача на ринку послуг з видачі технічних умов на приєднання об'єктів споживачів до теплових мереж, які знаходяться на балансі (у володінні, користуванні, оперативному управлінні тощо) Товариства, визначалось відповідно до Методики з урахуванням особливостей, визначених пунктом 2.2 Методики;

- відповідно до наказу Міністерства регіонального розвитку та будівництва від 01.07.2008 № 297 «Про індекси визначення кошторисної вартості проектно-вишукувальних робіт та показники цієї вартості в розрахунку на один людино-день» (далі - наказ № 297; чинний під час вчинення правопорушення) вартість проектних робіт (показник кошторисної вартості в розрахунку на 1 людино-день) становить 355 грн. (або 44 грн. людино-години);

- кошторисна вартість послуг з видачі технічних умов на приєднання об'єктів до теплових мереж введена в дію Наказом № 364 становить 1 324, 22 грн. (з ПДВ);

- проаналізувавши фактичну заробітну плату за 2011 рік працівників, які були заплановані виконавцями кожної з робіт у розрахунку, відділенням АМК було встановлено, що вартість 1 людино-дня у розрахунку від 15,7% до 88,54% (від 188, 29 грн. до 306, 83 грн.) більше, ніж фактичний розмір заробітної плати за 1 людино-день виконавців цих робіт, отже, встановлення у розрахунку завищеного розміру заробітної плати працівників (запланованих виконавців робіт) позивача призводить до завищення вартості послуги з видачі технічних умов на приєднання об'єктів споживачів до теплових мереж;

- за результатами аналізу розрахунку встановлено, що витрати часу на роботи, які є складовими послуги з видачі технічних умов на підключення об'єктів архітектури до теплових мереж ПАТ «Київенерго» (витрати часу) також завищені;

- до складових робіт розрахунку позивач необґрунтовано включив витрати часу на роботи працівників бухгалтерії у розмірі 0,82 людино-години (36, 08 грн.), оскільки витрати, пов'язані з виконанням посадових обов'язків працівниками бухгалтерії, відносяться до загальновиробничих витрат, а відтак включення позивачем їх у прямі витрати по виконанню робіт з видачі технічних умов призвело до завищення вартості послуги;

- відсутність точного встановлення витрат робочого часу на будь-яку роботу, яка є складовою послуги, пов'язаної з приєднанням до мереж теплопостачання, які надаються виключно суб'єктами природних монополій, призводить до встановлення їх необґрунтованої вартості;

- витрати часу на роботи, які є складовою послуги, значно менші від часу, установленого хронометражними спостереженнями, які використовує позивач для розрахунків розміру плати за виконання робіт;

- витрати часу на роботи, які є складовою послуги, значно менші від часу, установленого хронометражними спостереженнями;

- оскільки позивач виготовляв технічні умови за значно менший час, ніж передбачено хронометражем витрат робочого часу, відділення АМК дійшло висновку, що позивачем встановлені економічно необґрунтовані норми часу на виготовлення технічних умов, що призвело до завищення вартості послуги.

У зверненні до суду з даним позовом Товариство посилається на те, що рішення № 95/01-р/к є незаконним, зокрема, з таких підстав:

Товариством включено у розрахунок витрат на роботи з видачі технічних умов лише ті роботи, які реально виконувалися працівниками позивача та за якими проведено хронометражні спостереження;

відповідачем не зазначено, які саме нормативно-правові акти були порушені Товариством під час визначенні вартості робіт з видачі ТУ на приєднання об'єктів споживачів до теплових мереж;

оскільки працівники бухгалтерії були безпосередніми виконавцями робіт щодо оформлення рахунку фактури та видачі податкової накладної, то вказані роботи позивачем було включено в розрахунок трудових витрат правомірно;

доводи відповідача щодо завищення позивачем вартості послуг з видачі технічних умов на приєднання споживачів до теплових мереж містять лише припущення та не підтверджуються жодними доказами (не наведено жодного контрозрахунку на підставі якого Товариство повинно було б встановлювати вартість послуг з видачі технічних умов на приєднання об'єктів архітектури до теплових мереж);

у рішенні № 95/01-р/к відсутні посилання на належні докази, які б підтверджували завищення вартості послуг, перевіряючими не надано альтернативного розрахунку, тобто розрахунку, який би не був завищеним.

Згідно з пунктом 2 статті 50 Закону порушеннями законодавства про захист економічної конкуренції є, зокрема, зловживання монопольним (домінуючим) становищем.

Відповідно до пунктом 1 частини другої статті 13 Закону зловживанням монопольним (домінуючим) становищем на ринку, зокрема, визнається встановлення таких цін чи інших умов придбання або реалізації товару, які неможливо було б встановити за умов існування значної конкуренції на ринку.

Факт такого зловживання підлягає встановленню та доведеності. Необхідною умовою для визнання дій чи бездіяльності суб'єкта господарювання зловживанням монопольним становищем є встановлення такого становища на конкретному товарному ринку, а також виявлення і доказ фактів зловживання своїм домінуючим становищем, свідомого здійснення таких дій чи бездіяльності, які призвели до обмеження конкуренції або ущемлення прав споживачів (постанова Верховного суду України від 22.04.2014).

Порядок визначення монопольного становища суб'єктів господарювання на ринку регулюється Законом та Методикою визначення монопольного (домінуючого) становища суб'єктів господарювання на ринку, затвердженою розпорядженням Антимонопольного комітету України від 05.03.2002 № 49-р (далі - Методика) та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно пунктом 15.5 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 15 «Про деякі питання практики застосування конкурентного законодавства» господарські суди у розгляді справ мають перевіряти правильність застосування органами Антимонопольного комітету України відповідних правових норм, зокрема, Методики визначення монопольного (домінуючого) становища суб'єктів господарювання на ринку, затвердженої розпорядженням названого Комітету від 05.03.2002 № 49-р. Однак господарські суди не повинні перебирати на себе не притаманні суду функції, які здійснюються виключно органами Антимонопольного комітету України, та знову встановлювати товарні, територіальні (географічні), часові межі певних товарних ринків після того, як це зроблено зазначеними органами, й на підставі цього робити висновки про наявність чи відсутність монопольного (домінуючого) становища суб'єкта господарювання на ринку.

Так, як наведено у рішенні № 95/01-р/к, та не заперечувалося відповідачем, Товариство за результатами діяльності протягом 2012 - І півріччя 2013 років займало монопольне становище на ринку послуг з видачі технічних умов на приєднання об'єктів споживачів до теплових мереж, які знаходяться на балансі позивача, з часткою 100%, оскільки на цьому ринку у нього немає жодного конкурента.

Водночас, за змістом приписів статті 12 Закону суб'єкт господарювання, який заперечує зайняття ним монопольного (домінуючого) становища на ринку товару, має довести, що він зазнає значної конкуренції.

Позивач суду не надав жодних доказів на підтвердження того, що він зазнає значної конкуренції на ринку послуг з видачі технічних умов на газопостачання об'єктів споживачів при нестандартному приєднанні об'єктів споживачів до газових мереж, які знаходяться на балансі у володінні, користуванні, оперативному управлінні позивача, розташованих на території м. Києва.

Пунктом 14 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 15 «Про деякі питання практики застосування конкурентного законодавства» встановлено, що для кваліфікації дій суб'єктів господарювання як зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку, або як антиконкурентних узгоджених дій, або як недобросовісної конкуренції не є обов'язковим з'ясування настання наслідків у формі відповідно недопущення, усунення чи обмеження конкуренції, ущемлення інтересів інших суб'єктів господарювання (конкурентів, покупців) чи споживачів, зокрема через заподіяння їм шкоди (збитків) або іншого реального порушення їх прав чи інтересів, чи настання інших відповідних наслідків. Достатнім є встановлення самого факту вчинення дій, визначених законом як зловживання монопольним (домінуючим) становищем.

Згідно з пунктом 2.1 Правил надання і погодження технічних умов на підключення до теплових мереж, затверджених наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 29.10.2009 № 334 (далі - Правила), для одержання технічних умов власник, користувач земельної ділянки або особа, щодо якої прийнято рішення про передачу (надання) земельної ділянки із земель державної чи комунальної власності в порядку, визначеному земельним законодавство або уповноважена ними особа, яка має намір приєднатися до теплових мереж, подає заяву до теплотранспортуючої організації, яка згідно з відповідною ліцензією діє в зоні розташування об'єкта замовника

Відповідно до пункту 2.2 Правил ТУ видаються протягом 15 робочих днів після отримання теплотранспортуючою організацією від замовника заяви та комплекту документів, визначених у пункті 2.1 розділу II цих Правил, у повному обсязі.

Наказом № 297 передбачено, що вартість проектних робіт (показник кошторисної вартості в розрахунку на 1 людино-день) становить 355 грн. (або 44 грн. людино-години);

Пунктом 3.13 Статуту передбачено, що Товариство самостійно визначає ціни на власну продукцію (товари, послуги, роботи), якщо інше не передбачено ліцензійними умовами щодо окремих видів діяльності, які здійснює Товариство.

Згідно з наказом ПАТ «Київенерго» «Про вартість послуг з видачі технічних умов на приєднання об'єктів до теплових мереж» від 22.08.2011 № 364: кошторисна вартість послуг з видачі технічних умов на приєднання об'єктів до теплових мереж становить - 1 103, 52 грн. без ПДВ (1 324, 22 грн. з ПДВ); кошторисна вартість 1 людино-години працівників, які надають послуги з видачі технічних умов становить 44 грн.

З аналізу фактичної заробітної плати за 2011 рік працівників, які були заплановані виконавцями кожної з робіт у розрахунку, вбачається, що вартість 1 людино-дня у розрахунку від 15,7% до 88,54% (від 188, 29 грн. до 306, 83 грн.) більше, ніж фактичний розмір заробітної плати за 1 людино-день виконавців цих робіт.

Так, наприклад, у запланованих виконавців робіт «Прийняття пакету документів від замовника. Оформлення, реєстрація та передача виконавцю» фактичний розмір заробітної плати за 1 людино-день за 2011 рік становив у техніка І категорії служби перспективного розвитку філіалу «Теплові мережі» ОСОБА_3 188, 29 грн., у інженера філіалу «Житлотеплоенерго Київенерго» ОСОБА_4 225, 73 грн.), отже, встановлення у розрахунку завищеного розміру заробітної плати працівників (запланованих виконавців робіт) позивача призводить до завищення вартості послуги з видачі технічних умов на приєднання об'єктів споживачів до теплових мереж.

При цьому твердження позивача про те, що порівняння загальної кошторисної вартості людино-дня із заробітною платою виконавців без відповідних нарахувань не коректне, суд не бере до уваги, оскільки відділенням АМК бралася саме фактична заробітна плата за 2011 рік працівників, які були заплановані виконавцями кожної з робіт у розрахунку та фактично виконували зазначені роботи.

Крім того, витрати часу на роботи, які є складовими послуги з видачі технічних умов на підключення об'єктів архітектури до теплових мереж ПАТ «Київенерго» (витрати часу) завищені, так, зокрема, у виконанні роботи «Прийняття пакету документів від замовника. Оформлення, реєстрація та передача виконавцю» з 12 технічних умов за технічними умовами №№ 7039, 7007, 7045, 4360, 7068 переважна частина складових цієї роботи (7 з 9), а за технічними умовами № 7057 (5 з 9) не виконувалася, при цьому, трудовитрати на виконання роботи «Прийняття пакету документів від замовника. Оформлення, реєстрація та передача виконавцю» за технічними умовами №№ 7039, 7007, 7045, 4360, 7068 становлять 0,38 людино-години при встановлених у розрахунку витратах часу на виконання цієї роботи 3,72 людино-години, що також призвело до завищення вартості послуги.

Разом з тим, пунктом 13 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 «Витрати», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 № 318 (далі - Положення), визначено, що до складу прямих витрат на оплату праці включаються заробітна плата та інші виплати робітникам, зайнятим у виробництві продукції, виконанні робіт або наданні послуг, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об'єкта витрат.

У пункті 15.1 Положення передбачено, що до складу загальновиробничих витрат включаються витрати на управління виробництвом (оплата праці апарату управління цехами, дільницями тощо; відрахування на соціальні заходи й медичне страхування апарату управління цехами, дільницями; витрати на оплату службових відряджень персоналу цехів, дільниць тощо);

Пунктом 5.4 Положення про порядок формування та розподілу витрат ПАТ «Київенерго», затвердженого наказом ПАТ «Київенерго» від 31.12.2010 № 503, до загальновиробничих витрат належать витрати на управління виробництвом.

Штатним розписом Товариства передбачений відділ «Бухгалтерія», витрати на оплату праці якого відносяться до складу витрат на оплату праці апарату управління цих підрозділів, тобто до загальновиробничих витрат.

Отже, витрати, що пов'язані з виконанням посадових обов'язків працівниками бухгалтерії, відносяться до загальновиробничих витрат, а відтак включення позивачем їх у прямі витрати з виконання робіт з видачі технічних умов призвело до завищення вартості послуги.

Посилання позивача на те, що кошторисна вартість послуг з видачі технічних умов визначалася у відповідності до наказу № 297, яким не передбачено розподілу витрат на прямі та адміністративні, суд не бере до уваги, оскільки наказом ПАТ «Київенерго» від 31.12.2010 № 503 затверджено Положення про порядок формування та розподілу витрат Товариства де чітко визначено, що до загальновиробничих витрат належать витрати на управління виробництвом.

Разом з тим, витрати часу на роботи, які є складовою послуги, значно менші від часу, установленого хронометражними спостереженнями, так, відповідно до розрахунку позивачем передбачено норми часу на виконання робіт з видачі технічних умов на приєднання об'єктів архітектури до теплових мереж у розмірі 25,08 людино-години (вартістю 1 103, 52 без ПДВ), тобто при 8-ми годинному робочому дні на виготовлення одних технічних умов необхідно 25,08 год., що становить 3,1 робочих дні, однак, Товариству на виготовлення 1-ї технічної умови вистачає 1,2 дні, так, наприклад, 24.01.2012 за заявою замовника технічних умов комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-Сервіс» в той же день були виготовлені технічні умови № 31/9/9370 (виконавець інженер 2к. СПР ОСОБА_5.).

Посилання позивача на те, що відповідачем не наведено жодного контр розрахунку, на підставі якого Товариство повинно було б встановити вартість послуг з видачі технічних умов на приєднання об'єктів архітектури до теплових мереж є безпідставним, оскільки закон не покладає на АМК та його органи здійснення будь-яких розрахунків вартості послуг.

Відповідно до пункту 10 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 15 «Про деякі питання практики застосування конкурентного законодавства», закон не покладає на Антимонопольний комітет України та його органи здійснення контролю за ціноутворенням у сфері застосування вільних цін і тарифів.

Водночас за пунктом 1 частини другої статті 13 Закону встановлення, зокрема, таких цін, які неможливо було б встановити за умов існування значної конкуренції на ринку, кваліфікується як зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку.

Отже, господарським судам у вирішенні спорів слід мати на увазі, що зазначені органи можуть здійснювати контроль за дотриманням вимог законодавства про захист економічної конкуренції і у встановленні та застосуванні вільних цін і тарифів.

Беручи до уваги наведене, господарський суд міста Києва дійшов висновку, що відповідач у спірному рішенні обґрунтовано дійшов висновку, що дії Товариства, які полягають у встановленні завищеної вартості послуги з видачі технічних умов на приєднання об'єктів споживачів до теплових мереж, шляхом встановлення завищених вартості 1 людино-дня та норм часу на виконання робіт, що є складовою цієї послуги, є порушенням, передбаченим пунктом 2 статті 50 та пунктом 1 частини другої статті 13 Закону.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 50 Закону, зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку є порушенням законодавства про захист економічної конкуренції.

Отже рішення № 95/01-р/к відділення АМК прийнято у межах визначеним законом повноважень та за результатами повного і об'єктивного з'ясування всіх обставин справи № 19-01/03.14.

Відповідно до статті 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи вищевикладене, вимоги позивача є необґрунтованими, матеріалами справи не підтверджуються та задоволенню не підлягають.

Керуючись статтями 49, 82 - 85 ГПК України, господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 16.11.2015.

Суддя О. Марченко