номер провадження справи 6/92/14
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

м. Запоріжжя

09.11.2015 Справа № 908/5564/14

Суддя Місюра Людмила Сергіївна, розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю „Краматорський феросплавний завод вих. № 1358/28 від 27.10.2015 року про відстрочку виконання на дванадцять місяців рішення господарського суду Запорізької області у справі № 908/5564/14

За позовом Публічного акціонерного товариства „Національна акціонерна компанія „Нафтогаз України (вул. Б. Хмельницького, буд. 6, м. Київ, 01001)

До Товариства з обмеженою відповідальністю „Краматорський феросплавний завод (вул. м. Тереза, буд. 18, м. Краматорськ Донецької області, 84303)

Про стягнення 43 395 584 грн. 44 коп.

Суддя Місюра Л.С.

За участю представників :

Від боржника: ОСОБА_1 дов. №20/15-ю від 23.02.2015р., ОСОБА_2 дов. №01/15-ю від 12.01.2015р.

Від стягувача: ОСОБА_3 дов. №14-94 від 18.04.2014р.

Від прокуратури: ОСОБА_4 посвідчення № 035881 від 05.10.2015р.

В С Т А Н О В И В:

28.10.2015 року на адресу господарського суду Запорізької області за № 09-06/39747 надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю „Краматорський феросплавний завод (надалі - боржник) вих. № 1358/28 від 27.10.2015 року про відстрочку виконання рішення у справі строком на дванадцять місяців.

Підстави для відстрочки виконання рішення суду ТОВ „Краматорський феросплавний завод вказав в заяві вих. № 1358/28 від 27.10.2015 року.

ПАТ „Національна акціонерна компанія „Нафтогаз України надало суду заперечення на заяву, де вказало наступне: 22.04.15 господарським судом Запорізької області на виконання постанови Харківського апеляційного господарського суду від 06.04.2015р. у справі № 908/5564/14, яка набрала законної сили 06.04.2015р., видано наказ про примусове виконання рішення щодо стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Краматорський феросплавний завод» (далі - Відповідач) на користь Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (далі - Позивач) основного боргу в сумі 31 031 767 грн. 82 коп., інфляційних витрат в сумі 4 870 147 грн. 72 коп., 3% річних в сумі 554 178 грн. 21 коп., пені в сумі 2 000 000,00 грн., штрафу в сумі 1 800 000,00 грн., розстрочивши виконання рішення суду на 12 місяців, з оплатою в наступному порядку: до 06.05.2015р. - 3 354 674 грн. 48 коп.; до 06.06.2015р. - 3 354 674 грн. 48 коп.; до 06.07.2015р. - 3 354 674 грн. 48 коп.; до 06.08.2015р. - 3 354 674 грн. 48 коп.; до 06.09.2015р. - 3 354 674 грн. 48 коп.; до 06.10.2015р. - 3 354 674 грн. 48 коп.; до 06.11.2015р. - 3 354 674 грн. 48 коп.; до 06.12.2015р. - 3 354 674 грн. 48 коп.; до 06.01.2016р. - 3 354 674 грн. 48 коп.; до 06.02.2016р. - 3 354 674 грн. 48 коп.; до 06.03.2016р. - 3 354 674 грн. 48 коп.; до 06.04.2016р. - 3 354 674 грн. 48 коп. 30.10.2015р. на адресу позивача надійшла заява відповідача про відстрочку виконання вказаного рішення суду терміном на 12 місяців. Позивач із заявою відповідача про відстрочку виконання рішення у справі № 908/5564/14 не погоджується, вважає її необґрунтованою та безпідставною, виходячи з наступного: По-перше, Харківським апеляційним господарським судом вже надано Відповідачу розстрочку виконання рішення у справі № 908/5564/14 (постанова від 06.04.2015р.). Постановою Вищого господарського суду України від 06.10.2015р. постанову Харківського апеляційного господарського суду від 06.04.2015р. у справі № 908/5564/14 Господарського суду Запорізької області залишено без змін. Позивач зазначає, що рішення про розстрочку не скасовано і є чинним. Згідно з абз.5 п.7.8 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012р. № 9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України», з подальшими змінами та доповненнями (далі - Постанова), господарський суд не має права самостійно скасувати надану ним відстрочку чи розстрочку виконання судового рішення, в тому числі й з тих мотивів, що такі умови не виконуються відповідачем. По-друге, ч. 1 ст. 121 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) визначено, що при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання. Згідно з пп. 7.1.1 Постанови, відстрочка - це відкладення чи перенесення виконання рішення на новий строк, який визначається господарським судом. Відповідно до п. 7.2 Постанови підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Таким чином, за змістом ч. 1 ст. 121 ГПК України, підставою для відстрочки виконання судового рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у строк або встановленим господарським судом способом. Законодавець пов'язує відстрочку виконання судового рішення у судовому порядку з об'єктивними, непереборними, іншими словами - виключними обставинами, що ускладнюють вчасне виконання судового рішення. Свою заяву відповідач обґрунтовує скрутним фінансовим станом підприємства та наявністю дебіторської заборгованості. Проте посилання на незадовільний фінансовий стан за змістом ст. 121 ГПК України, не може вважатися обставиною, що може слугувати підставою для відстрочки виконання рішення. Аналогічної правової позиції дотримується Вищий господарській суд в аналогічних справах: № 41/207 (постанова від 22.07.2014р.), № 09/11/1925 (постанова від 17.03.2014р.). Позивач вважає що зазначені вище обставини не є умовою для надання відстрочки виконання рішення суду, оскільки п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України передбачає, що обов'язковість судових рішень не залежить від наявності чи відсутності у боржника коштів. Самі по собі фінансові труднощі Боржника не свідчать про те, що особа (боржник) не має можливості виконати рішення суду, з огляду на існування інших, крім звернення стягнення на грошові кошти, передбачених Законом України «Про виконавче провадження» способів виконання рішення суду. Згідно з вимогами ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Відповідно до ч. 1 ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Проте відповідачем не надано документів, що свідчать про його фінансовий стан (наявність активів), а також: жодних доказів наявності тих виключних обставин, які є підставою для відстрочки виконання рішення суду згідно ст. 121 ГПК України та п. 7.2 Постанови, а саме: доказів загрози банкрутства, відсутності коштів на банківських рахунках, відсутності майна, на яке можливо було б звернути стягнення. Відповідач при зверненні до суду із заявою про відстрочку обмежився лише наданням інформації про дебіторську заборгованість. Отже винятковість обставин, які повинні бути встановлені судом щодо надання відстрочки виконання судового рішення, повинні бути підтверджені відповідними засобами доказування. Аналогічної правової позиції дотримується Вищий господарській суд у справах № 910/17008/14 (постанова від 25.02.2015р.) та № 910/15873/14 (постанова від 24.07.2014р.). В свою чергу позивач надав копії: Проміжного звіту про фінансові результати (Звіту про сукупний дохід) за 3 місяці 2015 року та Проміжного балансу (Звіту про фінансовий стан) на 31.03.2015р. відповідно до яких чистий збиток Позивача на 31.03.2015р. склав 21 901 139 тис. грн.; Проміжного звіту про фінансові результати (Звіту про сукупний дохід) за 6 місяців 2015 рейсу та Проміжного балансу (Звіту про фінансовий стан) на 30.06.2015р. відповідно до яких чистий збиток Позивача на 30.06.2015р. склав 4 468 389 тис. грн. Причому позивач звертає увагу суду на те, що дебіторська заборгованість за продукцію, товари, роботи, послуги (код рядка Балансу 1125) перед позивачем станом: на 31.12.2014р. становила 38 109 473 тис. грн., на 30.06.2015р. - 34 358 548 тис. грн. Крім вищезазначеного, внаслідок зовнішньополітичних чинників, у зв'язку із втратою контролю над ПАТ «Чорноморнафтогаз» та інших підприємств, що знаходяться на території АР Крим, Позивач відобразив в своїй звітності знецінення інвестицій у вказаних підприємствах в сумі 899 806,00 тис. грн., знецінення запасів природного газу, розташованого у підземних сховищах АР Крим у сумі 1 903 484 тис.грн. та іншої дебіторської заборгованості у сумі 15 079 009 тис. грн. станом на 31.12.2014р. Стосовно Луганської та Запорізької областей - Позивач провів знецінення інвестицій у частці підприємств в сумі 61 179 тис. грн. та запасів природного газу в сумі 1 371 221 тис. грн. Також позивач доводить до відома суду, що на кінець жовтня 2015 року тільки на виконанні відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України перебуває 213 виконавчих документів на загальну суму стягнення близько 12 млрд.грн. Згідно з вимогами Закону України «Про виконавче провадження» на зазначений орган ДВС покладається виконання рішень за якими сума зобов'язання становить десять та більше мільйонів гривень. З вказаної кількості за 57 виконавчими документами стягненню підлягає більше 5 млрд.грн. з боржників, які розташовані на території Луганської, Донецької областей та АР Крим. Враховуючи вищевикладене, позивач об'єктивно вважає, що він не має фінансової можливості відстрочувати та/або розстрочувати виконання зобов'язань своїх контрагентів, оскільки його фінансовий стан є досить тяжким. Крім вищевказаного, вирішуючи питання про відстрочку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати ступінь вини відповідача у виникненні спору. Як вже зазначалось вище, за вказаним наказом з відповідача підлягає стягненню основний борг - 31 031 767 грн. 82 коп., інфляційні витрати - 4 870 147 грн. 72 коп., 3% річних - 554 178 грн. 21 коп., пені в сумі 2 000 000,00 грн., штрафу в сумі 1 800 000,00 грн., а всього 40 256 093 грн. 75 коп. Вказане рішення винесено у зв'язку з невиконанням відповідачем умов договору купівлі-продажу природного газу від 26.12.2013р. № 143/14-ПР (далі - Договір). За умовами Договору Позивач протягом січня-вересня 2014 року передав природний газ на загальну суму 278 564 651 грн. 69 коп. У відповідності з п. 6.1. Договору остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14 числа місяця наступного за місяцем поставки газу. В порушення умов договору відповідач зобов'язання по оплаті переданого та отриманого природного газу виконав невчасно та частково. Загальна сума заборгованості становила 31 031 767 грн. 82 коп. Таким чином порушення відповідачем основного зобов'язання триває більше року. Позивач звертає увагу суду на те, що протягом останніх двох років в державі відбулись стрімкі інфляційні процеси, наслідком яких стало здешевлення національної валюти по відношенню до іноземної майже втричі. Ця обставина є істотною, оскільки Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» як державне підприємство є об'єктом, що має стратегічне значення для економіки і безпеки держави. Позивач для безперервного постачання газу споживачам, повинен постійно проводити розрахунки за отриманий газ з іноземними постачальниками природного газу, що нерозривно пов'язано з оплатою вартості газу вітчизняними споживачами на її користь. Несплата боргів перед іноземними постачальниками газу може потягнути за собою взагалі зупинення постачання природного газу на територію України, що майже і сталося 1 січня 2006 року, відбулось 1 січня 2009 року та 16 червня 2014 року. Внаслідок недоотримання та несвоєчасного проведення розрахунків за спожитий природний газ Позивач змушений залучати комерційні кредити за ринковими відсотковими ставками, що складають 20-24% річних. Звертаємо увагу суду, що згідно Балансу (Звіту про фінансовий стан) на 31.03.2015р. розмір довгострокових кредитів банків Позивача (код рядка Балансу 1510) складає 36 406 329 тис.грн., а згідно Балансу (Звіту про фінансовий стан) на 30.06.2015р. - розмір довгострокових кредитів банків збільшився до 43 387 681 тис.грн. Єдиним джерелом часткової компенсації понесених позивачем втрат є стягнення з боржників передбачених законами України та умовами договорів всіх можливих штрафних санкцій, а також: 3% річних та інфляційних втрат. Позивач наголошує на тому, що Бюджетом України та фінансовим планом позивача, який затверджений Кабінетом міністрів України, не передбачені фінансові можливості для кредитування своїх контрагентів. Згідно з правовою позицією Європейського суду з прав людини, несвоєчасне виконання рішення суду може бути мотивоване наявністю певних обставин, розстрочка/відстрочка виконання рішення суду не повинна шкодити сутності права, гарантованого ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, згідно якої «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру..», а у системному розумінні даної норми та національного закону, суд не повинен перешкоджати ефективному поновленню у правах, шляхом виконання судового рішення, тобто довготривале невиконання рішення суду може набути форми порушення права на справедливий судовий розгляд, що не може бути виправдано за конкретних обставин справи. Крім того, довготривале невиконання рішення суду порушує право на повагу до власності та на вільне володіння власністю у зв'язку з тим, що рішення набуває ознак довготривалого невиконання. В зв'язку з тим, що відстрочка подовжує період відновлення порушеного права стягувача, при її наданні, суди в цілях вирішення питання про можливість її надання, а також визначення строку подовження виконання рішення суду, повинні враховувати закріплені в нормах матеріального права, і перш за все у Європейській конвенції про захист прав людини та основних свобод, що є частиною національного законодавства, допустимі межі надання відстрочки виконання судового рішення. Надання відстрочки виконання рішення суду по даній справі призведе до істотного порушення майнових інтересів Позивача, внаслідок чергового та надзвичайно тривалого перенесення терміну та розміру виконання зобов'язань Відповідачем у спірних правовідносинах. Приймаючи рішення про надання відстрочки виконання рішення суд повинен враховувати можливі негативні наслідки для боржника при виконанні рішення у встановлений строк чи попередньо встановленим способом, а також повинен врахувати такі ж наслідки і для стягувача при затримці виконання рішення та не допускати їх настання. Аналогічної правової позиції дотримується Вищий господарський суд у справі № 5017/3761/2012 (постанова від 02.10.2014р.). Враховуючи вищевикладене, стягував (позивач) просить суду задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Краматорський феросплавний завод» про надання відстрочки виконання рішення у справі № 908/5564/14 відмовити у повному обсязі.

Прокурор Донецької області надав суду письмові пояснення №05/3-222 вих.-15 від 06.11.2015р., де вказав наступне: прокуратура Донецької області із заявою ТОВ «Краматорський феросплавний завод» про відстрочку виконання рішення у справі № 908/5564/14 не погоджується, вважає її необґрунтованою та безпідставною, виходячи з наступного. По-перше, постановою Харківського апеляційного господарського суду від 06.04.2015р. у справі № 908/5564/14 частково задоволено позов про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Краматорський феросплавний завод» (далі - Відповідач) на користь Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компаній «Нафтогаз України» (далі - Позивач) 31 031 767 грн. 82 коп. основного боргу, 4 870 147 грн. 72 коп. інфляційних втрат, 554 178 грн. 21 коп. 3% річних, 2 000 000 грн. пені, 1 800 000 грн. штрафу, розстрочивши виконання рішення суду на 12 місяців, з оплатою в наступному порядку: до 06.05.2015р. 3 354 674 грн. 48 коп.; до 06.06.2015р.- 3 354 674 грн. 48 коп.; до 06.07.2015р. 3 354 674 грн. 48 коп.; до 06.08.2015р. 3 354 674 грн. 48 коп.; до 06.09.2015р. - 3 354 074 грн. 48 коп.; до 06. 10.2015р. 3 354 674 грн. 48 коп.; до 06.11.2015р. 3 354 674 грн. 48 коп.; до 06.12.2015р. 3 354 674 грн. 48 коп.; до 06.01.2016р. 3 354 674 грн. 48 коп.; до 06.02.2016р. 3 354 674 грн. 48 коп.; до 06.03.2016р. 3354674 грн. 48 коп.; до 06.04.2016р. 3 354 674 грн. 48 коп. На виконання вказаної постанови Господарським судом Запорізької області 22.04.2015р. видано наказ. Постановою Вищого господарського суду України від 06.10.2015р. постанова Харківського апеляційного господарського суду від 06.04.2015р. у справі № 908/5564/14 залишена без змін. Тобто, рішення про надання розстрочки вже прийняте судом, не скасоване і є чинним. Крім цього термін розстрочки не сплив. По-друге, відповідно до пункту 7.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012р. № 9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» (далі - Постанова) підставою для відстрочки, розстрочки, змін;; способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. Вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави га інші обставини справи, зокрема, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і манна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Таким чином, законодавець повязує відстрочку виконання судового рішення у судовому порядку з обєктивними, непереборними, тобто виключними обставинами, що ускладнюють вчасне виконання судового рішення. Обставини зазначеного характеру, їх поважність та винятковість вже було враховано Харківським апеляційним господарським судом при винесенні постанови від 06.04.2015р. у справі № 908/5564/14 при вирішенні питання про надання розстрочки виконання рішення. Більш того, посилання на скрутний фінансовий стан за змістом ст. 121 ГПК України, не може вважатися обставиною, що може слугувати підставою для відстрочки виконання рішення. У своїх заяві відповідач обмежився наданням відомостей щодо дебіторської заборгованості та не долучив до неї документи , що свідчать про його фінансовий стан (наявність активів), а також жодних доказів наявності тих виключних обставин, які є підставою для відстрочки виконання рішення суду відповідно до ст. 121 ГПК України та п. 7.2 Постанови, зокрема наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення. Враховуючи викладене, прокуратура вважає, що заява ТОВ «Краматорський феросплавний завод» про відстрочку виконання рішення у справі № 908/5564/14 не підлягає задоволенню.

Прокурор в судовому засіданні повністю підтримав позицію стягувача, просить відмовити боржнику в задоволені заяви.

Розглянувши та оцінивши всі матеріали справи, заслухавши пояснення представників прокуратури, стягувача та боржника, суд вважає, що заява задоволенню не підлягає з наступних підстав:

Рішенням господарського суду Запорізької області від 29.01.2015р. по даної справі позов був задоволений частково, з Товариства з обмеженою відповідальністю „Краматорський феросплавний завод м. Краматорськ Донецької області на користь Публічного акціонерного товариства „Національна акціонерна компанія „Нафтогаз України м. Київ, було стягнуто основний борг в сумі 31 031 767 грн. 82 коп., інфляційні витрати в сумі 4 870 147 грн. 72 коп., 3% річних в сумі 554 178 грн. 21 коп., пеня в сумі 2 000 000 грн., штраф в сумі 1 800 000 грн., та була надана розстрочка виконання рішення суду на 3 місяця, з оплатою в наступному порядку: до 29.02.2015р. 13 418 697 грн. 91 коп.; до 29.03.2015р. - 13 418 697 грн. 92 коп.; до 29.04.2015р. - 13 418 697 грн. 92 коп. Провадження по справі в частині стягнення основного боргу в сумі 100 000 грн. було припинено В іншій частині позову було відмовлено. Крім цього з Товариства з обмеженою відповідальністю „Краматорський феросплавний завод м. Краматорськ Донецької області на користь Публічного акціонерного товариства „Національна акціонерна компанія „Нафтогаз України м. Київ було стягнуто судовий збір в сумі 73 080 грн.

Харківський апеляційний господарський суд постановою від 06.04.2015р. рішення господарського суду Запорізької області від 29.01.2015р. по даної справі змінив та виклав в наступної редакції: позов був задоволений частково, з Товариства з обмеженою відповідальністю „Краматорський феросплавний завод м. Краматорськ Донецької області на користь Публічного акціонерного товариства „Національна акціонерна компанія „Нафтогаз України м. Київ було стягнуто основний борг в сумі 31 031 767 грн. 82 коп., інфляційні витрати в сумі 4 870 147 грн. 72 коп., 3% річних в сумі 554 178 грн. 21 коп., пеня в сумі 2 000 000 грн., штраф в сумі 1 800 000 грн., та була надана розстрочка виконання рішення суду на 12 місяців, з оплатою в наступному порядку: до 06.05.15 - 3 354 674,48 грн.; до 06.06.15 - 3 354 674,48 грн.; до 06.07.15 - 3 354 674,48 грн.; до 06.08.15 - 3 354 674,48 грн.; до 06.09.15 - 3 354 674,48 грн.; до 06.10.15 - 3 354 674,48 грн.; до 06.11.15 - 3 354 674,48 грн.; до 06.12.15 - 3 354 674,48 грн.; до 06.01.16 - 3 354 674,48 грн.; до 06.02.16 - 3 354 674,48 грн.; до 06.03.16 - 3 354 674,48 грн.; до 06.04.16 - 3 354 674,48 грн. Провадження по справі в частині стягнення основного боргу в сумі 100 000 грн. було припинено В іншій частині позову було відмовлено. Крім цього з Товариства з обмеженою відповідальністю „Краматорський феросплавний завод м. Краматорськ Донецької області на користь Публічного акціонерного товариства „Національна акціонерна компанія „Нафтогаз України м. Київ було стягнуто судовий збір в сумі 73 080 грн.

22.04.2015р. господарським судом Запорізької області були видані два накази на примусове виконання рішення.

Постановою ВГСУ від 06.10.2015р. постанова Харківського апеляційного господарського суду від 06.04.2015р. залишена без змін.

Боржник в заяві просить, замість розстрочення виконання рішення суду, надати йому відстрочку виконання рішення суду на 12 місяців, починаючи з місяця, наступного за місяцем набрання законної сили рішенням за результатом розгляду даної заяви.

Стаття 121 ГПК України не надає суду права змінювати розстрочення виконання рішення суду на відстрочку виконання рішення суду.

Фактично боржник просить суд першої інстанції відмінити постанову апеляційної інстанції та переглянути її. Суду першої не надано права змінювати або переглядати постанови апеляційної інстанції.

Слід вказати, що постановою Харківського апеляційного господарського суду від 06.04.2015р. розстрочення виконання рішення було надано до 06.04.2016р.

Таким чином, відстрочення виконання рішення суду боржник вправі просити лише після вказаної дати.

Крім цього, згідно з абз.5 п.7.8 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012р. № 9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України», з подальшими змінами та доповненнями, господарський суд не має права самостійно скасувати надану ним відстрочку чи розстрочку виконання судового рішення, в тому числі й з тих мотивів, що такі умови не виконуються відповідачем.

Відповідно до ст. 121 ГПК України, при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, господарський суд може відстрочити або розстрочити виконання рішення.

З вищевикладеного слідує, що надання відстрочки або розстрочки виконання рішення є правом суду, а не обовязком.

З ст. 121 ГПК України слідує, що суд може або відстрочити, або розстрочити виконання рішення суду. Суд вже розстрочив виконання рішення суду і цій строк розстрочення ще не закінчився.

Відповідно до п. 7.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 року за № 9, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сімї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

При цьому, слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК України, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення.

Боржник просить відстрочити виконання рішення суду на 12 місяців, тобто фактично боржник просить суд дозволити йому не виконувати рішення суду протягом 12 місяців.

Суд не може дозволити боржнику не виконувати рішення суду протягом 12 місяців. Рішення суду для того і приймається судом, щоб воно виконувалось, при чому своєчасно.

Боржник надав суду довідку № 1356/26 від 26.10.2015р. та 4 довідки банків, з яких слідує, що у боржника на рахунках є грошові кошти.

За рішенням суду з боржника був стягнутий борг ще за період з січня 2014р. по вересень 2014р. Рішення суду було прийнято 29.01.2015р. За період з січня по листопад 2015р. боржник не виконав рішення суду, хоча йому була надана розстрочка виконання рішення суду на 12 місяців.

Таким чином, і без відстрочення виконання рішення суду, рішення суду не виконується боржником.

Боржник намагається за рахунок стягувача поліпшити своє фінансове становище. Не виконання боржником рішення суду тягне за собою не виконання стягувачем своїх обовязків перед контрагентами.

Стягнути за рішенням суду грошові кошти постійно знецінюються, із за невиконання рішення боржником.

Фінансова криза в державі, проведення АТО в Донецькій та Луганській областях, призводить до погіршення фінансового положення не тільки боржника, а і стягувача.

Стягувач надав суду Проміжний звіт про фінансові результати (Звіт про сукупний дохід) за 3 місяці 2015 року та Проміжний баланс (Звіт про фінансовий стан) на 31.03.2015р. відповідно до яких чистий збиток стягувача на 31.03.2015р. склав 21 901 139 тис. грн.; Проміжний звіт про фінансові результати (Звіт про сукупний дохід) за 6 місяців 2015 р. та Проміжний баланс (Звіт про фінансовий стан) на 30.06.2015р. відповідно до яких чистий збиток стягувача на 30.06.2015р. склав 4 468 389 тис. грн. Причому дебіторська заборгованість за продукцію, товари, роботи, послуги (код рядка Балансу 1125) перед позивачем станом: на 31.12.2014р. становила 38 109 473 тис. грн., на 30.06.15-34 358 548 тис. грн.

З вищевикладеного вбачається, що у стягувача також тяжке фінансове положення.

Наданий боржником договір поставки № 1137/07-19 від 01.10.2015р. свідчить про те, що боржник укладає кабальні для себе договори з відстрочкою оплати платежу до 01.06.2016р. (специфікація № до договору). Таким чином, боржник сам погіршує своє фінансове положення, укладаючи такі кабальні договори.

Наведені боржником в заяві доводи та надані документи дають підстави для розстрочення виконання рішення суду, яке вже надано боржнику постановою Харківського апеляційного господарського суду від 06.04.2015р. на 12 місяців, до 06.04.2016р.

Враховуючи все вищевикладене, матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші вказані обставини справи, загрозу банкрутства стягувача, наявність коштів на банківських рахунках боржника, вже надання боржнику розстрочення виконання рішення суду до 06.04.2016р., суд не знаходить підстав для відстрочення виконання рішення суду.

Керуючись ст. ст. 22, 86, 121 ГПК України, суддя

У Х В А Л И В :

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю „Краматорський феросплавний завод в задоволені заяви про відстрочення виконання рішення господарського суду Запорізької області від 29.01.2015р., з урахуванням постанови Харківського апеляційного господарського суду від 06.04.2015р., на 12 місяців.

Ухвалу направити позивачу, відповідачу та на адреси: Прокуратури Донецької області (пр. Леніна, буд. 29-б, м. Маріуполь, Донецької області, 87515) та Прокуратурі Запорізькій області (вул. Матросова, буд. 29-а, м. Запоріжжя, 69057).

Ухвала підписана : 09.11.2015р.

Суддя Л.С. Місюра