РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" листопада 2015 р. Справа № 903/860/15

Рівненський апеляційний господарський суд у складі:

Головуючий суддя Савченко Г.І.

суддя Павлюк І. Ю. ,

суддя Демидюк О.О.

при секретарі судового засідання Німчук А.М.

за участю представників сторін:

позивача - представник ОСОБА_1 (дов. № 14-10 від 14.01.2015 р.)

відповідача - представник ОСОБА_2 (дов. № 5163/08 від 05.10.2015 р.)

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Рівненського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу позивача ОСОБА_3 акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення господарського суду Волинської області від 22.09.2015 р.

у справі № 903/860/15 (суддя Дем`як Валентина Миколаївна )

за позовом ОСОБА_3 акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

до Державного комунального підприємства "Луцьктепло"

про стягнення 17180010,30 грн.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулось з позовом до відповідача ОСОБА_5 комунального підприємства "Луцьктепло" та просить суд стягнути 17180010,30 грн. заборгованості за несвоєчасне виконання умов договору купівлі-продажу природного газу №822/14-ТЕ-2 від 26.12.2013 р. в т.ч.: втрат від інфляційних процесів 10215535, 99 грн., пені 5986722,04 грн. та 3% річних 977752,27 грн.

Рішенням господарського суду Волинської області від 22.09.2015 р. у справі №903/860/15 позов ОСОБА_3 акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до державного комунального підприємства "Луцьктепло" про стягнення 17 180 010,30 грн. задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_5 комунального підприємства "Луцьктепло" на користь ОСОБА_3 акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 9127438,13 грн. заборгованості, в т.ч.: 518485,31 грн. пені, 950834,32 грн. - 3% річних, 7658118,50 грн. втрат від інфляційних процесів за весь час прострочення та 73080,00 грн. в повернення витрат по сплаті судового збору. В решті позову в частині стягнення пені в сумі 5468236,73 грн. відмовлено у зв`язку з її зменшенням на 90%, а в частині стягнення 2557417,49 грн. втрат від інфляційних процесів та 26917,95 грн. 3% річних відмовлено як у безпідставно заявлених.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, позивач ОСОБА_4 акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" подав апеляційну скаргу, у якій просить оскаржене рішення скасувати в частині відмови у стягненні пені 5233367,81 грн. та прийняти в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги про стягнення задоволити у повному обсязі.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, позивач зазначає, що місцевим господарським судом при прийнятті оскаржуваного рішення неправильно застосовано норми ст. 549 ЦК України, ст. 233 ГК України та ст. 83 ГПК України. Зокрема, на думку скаржника, місцевий господарський суд, зменшивши на 90% належну до стягнення суму неустойки (пені), не врахував інтереси та майновий стан позивача.

У відзиві на апеляційну скаргу та в судовому засіданні відповідач заперечує її доводи, вважає, що господарський суд Волинської області правомірно, врахувавши майновий стан відповідача та обставини справи, зменшив розмір пені на 90%. Разом з тим, відповідач звертає увагу, що правова позиція Верховного Суду України у аналогічних спорах не дає підстав для задоволення позову.

В судовому засіданні Рівненського апеляційного господарського суду позивач підтримав доводи апеляційної скарги з підстав, наведених у скарзі.

Відповідно до ч.1,2 ст. 101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія Рівненського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 26 грудня 2013 року між ОСОБА_4 акціонерним товариство Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (Постачальник) та Державним комунальним підприємством "Луцьктепло" (Покупець) було укладено договір №822/14-ТЕ-2 купівлі-продажу природного газу /а.с.9-13, т.1/, згідно з умовами якого продавцем ПАТ "НАК "Нафтогаз України" було взято на себе зобов'язання щодо передачі у власність покупця ДКП "Луцьктепло" у 2014 році природного газу для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням, релігійними організаціями та національними творчими спілками і їх регіональними осередками (крім обсягів, що використовуються для виробничо-комерційної діяльності), в обсягах і порядку, передбачених угодою, а ДКП "Луцьктепло", в свою чергу, зобов'язання відносно прийняття газу та проведення його оплати у визначеному договором порядку.

Пунктом 3.3 договору визначено, що приймання-передача газу, переданого Продавцем Покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу.

Відповідно до п.6.1 договору оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Пунктом 7.2 договору передбачено, що у разі невиконання покупцем умов пункту 6.1 цього договору покупець зобовязується (крім суми заборгованості) сплатити пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

На виконання умов договору позивач поставив протягом січня - грудня 2014 року, а відповідач прийняв природний газ на загальну суму 84548887,47 грн., що підтверджується актами приймання - передачі природного газу від 31.01.14 на суму 4 823,10 грн., 31.01.14р. на суму 5 024,71 грн., 31.01.14р. на суму 17 455 777,00 грн., 28.02.14р. на суму 3 261,21 грн., 28.02.14р. на суму 3 056,99 гри., 28,02.14р. на суму 13 423 100,60 грн., 31.03.14р. на суму 2 935,22 грн., 31.03.14р. на суму 3 354,17 грн., 31.03.14р. на суму 11 420 422,61 грн., 30.04,2014р. на суму 195,07 грн., 30.04.2014р. на суму 130,92 грн., 30.04.2014р. на суму 4 938 184,57 грн., 31.05.2014р. на суму 3 093 242,92 грн., 30.06.2014р. на суму 2 945 544,20 грн., 31.07.2014р. на суму 1336149,88 грн., 31.08.2014р. на суму 1364395,87 грн., 30.09.2014р. на суму 2239746,63 грн., 31.10.2014р. на суму 3 698 590,81 грн., 30.11.2014р.на суму 10 030697,64 грн., 31.12.2014 р. на суму 12580253,35 грн. /а.с.16-35, т.1/.

Однак, відповідач взяті на себе згідно договору №822/14-ТЕ-2 від 26.12.2013 р. зобов'язання в частині проведення з позивачем належних розрахунків по оплаті переданого природного газу (у порядку та строки, визначені договором) не виконав. Розрахунки за поставлений газ по актах - приймання природного газу за січень - грудень 2014 року проведені з простроченням платежів, що не заперечується відповідачем.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, колегія суддів враховує, що Державне комунальне підприємство "Луцьктепло" є комунальним підприємством, яке створене і функціонує з метою задоволення потреб у його послугах (роботах, товарах) та реалізації на основі отриманого прибутку інтересів територіальної громади міста Луцька. Остання є власником майна підприємства. Основним видом господарської діяльності ДКП "Луцьктепло" є виробництво, транспортування та постачання теплової енергії, надання послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання населенню, бюджетним та іншим організаціям міста Луцька.

Відносини, що виникають у зв'язку з виробництвом, транспортуванням, постачанням і використанням теплової енергії, державним наглядом (контролем) у сфері теплопостачання, експлуатацією теплоенергетичного обладнання та виконанням робіт на об'єктах у сфері теплопостачання суб'єктами господарської діяльності незалежно від форми власності, врегульовані Законом України "Про теплопостачання" від 02.06.2005 р. № 2633-IV.

Статтею 8 названого Закону (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що державна підтримка у сфері теплопостачання надається відповідно до обсягів коштів, передбачених Законом про Державний бюджет України та місцевими бюджетами на відповідний рік, а також коштів на проведення науково-дослідних робіт з удосконалення систем теплопостачання та енергозбереження.

Стаття 20 Закону "Про теплопостачання" встановлює загальні засади формування тарифів на теплову енергію, згідно з якою тарифи на теплову енергію повинні забезпечувати відшкодування всіх економічно обґрунтованих витрат на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії. Тарифи на теплову енергію, реалізація якої здійснюється суб'єктами господарювання, що займають монопольне становище на ринку, є регульованими.

Тарифи на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії, крім тарифів на виробництво теплової енергії для суб'єктів господарювання, що здійснюють комбіноване виробництво теплової і електричної енергії та/або використовують нетрадиційні та поновлювані джерела енергії, затверджуються національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг, та органами місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законодавством. Тарифи повинні враховувати повну собівартість теплової енергії і забезпечувати рівень рентабельності не нижче граничного рівня рентабельності, встановленого Кабінетом Міністрів України за поданням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства.

У разі якщо тимчасово тариф на теплову енергію встановлено нижче її собівартості з урахуванням граничного рівня рентабельності, то орган, яким установлено цей тариф, повинен передбачити механізми компенсації цієї різниці в порядку, встановленому законодавством.

Таким механізмом компенсації є субвенція з Державного бюджету України спрямована на відшкодування різниці в тарифах на теплову енергію, яка постачається населенню.

Як вбачається з матеріалів справи, за період січень-жовтень 2014 р. на ДКП "Луцьктепло" виникла різниця в тарифах (різниця між повною собівартістю виробленої одиниці теплової енергії та встановленого НКРЕКП тарифу на теплову енергію) в сумі 48367083 грн., що підтверджується витягом з протоколу №9 засідання територіальної комісії з погашення заборгованості підприємств паливно-енергетичного комплексу області /а.с. 81-83, т.2/.

29.01.2014 року постановою Кабінету Міністрів України № 30 було затверджено Порядок та умови надання у 2014 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання та водовідведення тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування.

Пунктом 4 визначеного Порядку передбачено, що підставою для проведення розрахунків з погашення заборгованості є договір про організацію взаєморозрахунків, який укладається підприємствами, що виробляють, транспортують та постачають теплову енергію населенню або надають населенню послуги з централізованого водопостачання та водовідведення (надавачі послуг), та іншими учасниками розрахунків з погашення заборгованості.

На виконання постанови Кабінету Міністрів України від 29.01.2014р. № 30 між учасниками взаєморозрахунків, до яких належить також ПАТ "НАК "Нафтогаз України" та ДКП "Луцьктепло" (позивач та відповідач), було укладено договори про організацію взаєморозрахунків від 01 жовтня 2014 року №505/30 /а.с. 84-87, т. 1/, та від 18.12.2014 р. №1531/30 /88-91, т.1/. Предметом зазначених договорів (п. 1) є організація проведення сторонами взаєморозрахунків відповідно до п. 24 ст. 14 та п. 2 ст. 16 Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" і Порядку та умов надання субвенції.

Відповідно до п. 7 вказаних договорів сторона четверта (відповідач) перераховує на рахунок сторони останньої (позивача) кошти в сумі 19504004,93 грн. (за договором №505/30 від 01.10.2014 р.) та в сумі 14131000,00 грн. (за договором №1531/30 від 18.12.2014 р.) для погашення заборгованості за спожитий природний газ за 2014 рік згідно з договором від 26.12.2013 р. №822/14-ТЕ-2.

Відповідно до п. 10 договорів про організацію взаєморозрахунків договірні сторони зобов'язувались забезпечити подання до територіальних органів казначейства належним чином оформлених договорів та платіжних документів згідно з Порядком та умовами надання субвенції; не вчиняти до проведення взаєморозрахунків дій з погашення заборгованості відповідно до договору.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 29.01.2014р. № 30 та розпорядження голови Волинської обласної державної адміністрації від 13.10.2014р. №419 "Про розподіл та перерозподіл обсягів субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на 2014 рік", 27 жовтня 2014 року на рахунок ДКП "Луцьктепло" надійшли бюджетні кошти в рахунок погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію в сумі 19504004,93 грн., а 24.12.2014 р. ще 14131000,00 грн., що підтверджується долученими до матеріалів справи виписками по рахунку /а.с. 92-93, т.1/.

27.10.2014 року на виконання умов договору №505/30 від 01.10.2014р. про організацію взаєморозрахунків кошти в сумі 19504004,93 грн. були перераховані з рахунку ДКП "Луцьктепло" на рахунок ПАТ "НАК "Нафтогаз України" згідно платіжного доручення №3 від 02.10.2014 р. /а.с. 94, т.1/ в якості оплати за спожитий природний газ, отриманий за договором купівлі-продажу природного газу № 822/14-ТЕ-2 від 26.12.2013р.

24.12.2014 р. на виконання умов договору №1531/30 від 18.12.2014р. про організацію взаєморозрахунків кошти в сумі 14131000,00 грн. були перераховані з рахунку ДКП "Луцьктепло" на рахунок ПАТ "НАК "Нафтогаз України" згідно платіжного доручення №5 від 18.12.2014 р. /а.с. 95, т.1/ в якості оплати за спожитий природний газ, отриманий за договором купівлі-продажу природного газу № 822/14-ТЕ-2 від 26.12.2013р.

У пункті 15 договорів №505/30 від про організацію взаєморозрахунків від 01.10.2014 р. та №1531/30 від 18.12.2014 р. сторони засвідчують, що після виконання вказаних договорів вони не мають одна до одної жодної претензії стосовно предмету договору.

Таким чином, уклавши зазначені договори про організацію взаєморозрахунків сторони у такий спосіб змінили порядок і строк проведення розрахунків за природний газ, поставлений відповідно до договору купівлі-продажу природного газу № 822/14-ТЕ-2 від 26.12.2013 р.

Отже, для застосування санкцій, передбачених підпунктом 7.2 договору купівлі-продажу природного газу №822/14-ТЕ-2 від 26.12.2013 р. та наслідків за порушення грошового зобовязання, встановлених частиною 2 статті 625 ЦК України, необхідно, щоб оплату було здійснено поза межами порядку і строків, встановлених договорами № 505/30 від 01.10.2014 р. та №1531/30 від 18.12.2914 р., відповідно до пунктів 15 яких сторони засвідчили, що після виконання договору вони не мають одна до одної жодних претензій стосовно предмета договору.

Як встановлено апеляційним господарським судом, розрахунок за поставлений природний газ відбувся у порядку та строки, передбачені у договорах № 505/30 від 01.10.2014 р. та №1531/30 від 18.12.2914 р.

Колегія суддів звертає також увагу, що відповідно до ч. 7 ст. 20 Закону України "Про теплопостачання" (в редакції, що діяла на момент існування спірних правовідносин) передбачено, що збитки тепло-енергогенеруючих та теплопостачальних організацій внаслідок надання пільг з оплати за спожиту теплову енергію окремим категоріям споживачів повністю відшкодовуються за рахунок джерел фінансування, визначених законами України, які передбачають відповідні пільги. У 2014 році частина заборгованості відповідача перед позивачем за спожитий природний газ в загальній сумі 10513275,01 грн. була погашена шляхом проведення взаєморозрахунків відповідно до постанови КМУ від 11.01.2005 р. №20 "Про затвердження порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій".

Так, на підставі спільного протокольного рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання за рахунок коштів загального фонду Державного бюджету від 14.02.2014 р. /а.с. 96-98, т.1/ згідно платіжних доручень №№ 4,5,6 від 17.02.2014 р. (дата валютування 21.02.2014 р.) позивачу перераховано 2002044,29 грн. /а.с. 108-110, т.1/.

На підставі спільного протокольного рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання за рахунок коштів загального фонду Державного бюджету від 17.03.2014 р. /а.с. 99-101, т.1/ згідно платіжних доручень №№ 7,8,9 від 17.03.2014 р. (дата валютування 21.03.2014 р.) позивачу перераховано 1948347,54 грн. /а.с. 111-113, т.1/.

На підставі спільного протокольного рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання за рахунок коштів загального фонду Державного бюджету від 21.10.2014 р. /а.с. 102-104, т.1/ згідно платіжних доручень №№ 23,24 від 21.10.2014 р. (дата валютування 24.10.2014 р.) позивачу перераховано 5657151,95 грн. /а.с. 114-115, т.1/.

На підставі спільного протокольного рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання за рахунок коштів загального фонду Державного бюджету від 20.11.2014 р. /а.с. 105-107, т.1/ згідно платіжних доручень №№ 25,26 від 25.11.2014 р. (дата валютування 25.11.2014 р.) позивачу перераховано 905731,23 грн. /а.с. 116-117, т.1/.

Таким чином, ДКП "Луцьктепло" вжило усіх залежних від нього заходів щодо належного виконання грошового зобов'язання в частині погашення заборгованості перед ПАТ "НАК "Нафтогаз України" за спожитий у відповідності до договору №822/14-ТЕ-2 від 26.12.2013 р. впродовж 2014 року природний газ, яка виникла внаслідок невідповідності фактичної вартості теплової енергії тарифам, що затверджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування.

Колегія суддів також враховує, що з огляду на особливості здійснення господарської діяльності у сфері теплопостачання та законодавчо обумовлену специфіку взаємовідносин між суб'єктами, що здійснюють господарську діяльність у цій сфері, відповідач не міг самостійно впливати на своєчасність розрахунків за природний газ, у зв'язку з чим вина ДКП "Луцьктепло" у прострочення і платежів за договором №822/14-ТЕ-2 від 26.12.2013р, купівлі-продажу природного газу відсутня, а отже і відсутній склад правопорушення, що згідно ст. 217 ГК України та ст. 614 ЦК України позбавляє ПАТ "НАК "Нафтогаз України" права застосовувати до боржника заходи відповідальності, передбачені п. 7.2 договору та ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Такої правової позиції дотримується Верховний Суд України (постанова ВСУ від 23.09.2014 року у справі №5011-35/1271-2012; постанова ВСУ від 01.07.2015 р. у справі №924/1230/14).

Відповідно до частини першої статті 111-28 ГПК України рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України, які зобовязані привести свою судову практику у відповідність із рішеннями Верховного Суду України.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення позову про стягнення з відповідача на користь позивача 17180010,30 грн. заборгованості за несвоєчасне виконання умов договору купівлі-продажу природного газу №822/14-ТЕ-2 від 26.12.2013 р. в т.ч.: втрат від інфляційних процесів 10215535, 99 грн., пені 5986 722,04 грн. та 3% річних 977752,27 грн.

З урахуванням наведених правових положень та встановлених обставин справи, колегія суддів вважає, що доводи, викладені в апеляційній скарзі, є необґрунтованими, оскільки вони спростовуються зібраними по справі доказами. За таких обставин колегія суддів не знаходить законних підстав для задоволення апеляційної скарги.

Разом з тим, судом першої інстанції не було повно та всебічно зясовано обставини, що входять до предмета доказування та мають значення для справи, та не надано їм належну правову оцінку. Зокрема, місцевий господарський суд при прийнятті оскаржуваного рішення не надав правову оцінку договорам про організацію взаєморозрахунків №505/30 від 01.10.2014 р. та №1531/30 від 18.12.2014 р., що призвело до прийняття неправильного рішення.

За таких обставин вбачаються підстави, визначені ст. 104 ГПК України, для скасування рішення місцевого господарського суду.

Витрати по судовому збору за подання апеляційної скарги в силу приписів ст. 49 ГПК України покладаються на позивача у зв'язку із відмовою у її задоволенні.

Керуючись ст.ст. 99,101,103-105 ГПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_3 акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення господарського суду Волинської області від 22.09.2015 р. у справі №903/860/15 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Волинської області від 22.09.2015 р. у справі №903/860/15 скасувати. Прийняти нове рішення. В позові відмовити.

2. Матеріали справи повернути до господарського суду Волинської області.

3. Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий суддя Савченко Г.І.

Суддя Павлюк І. Ю.

Суддя Демидюк О.О.