ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" листопада 2015 р.Справа № 916/2687/15
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Колоколова С.І.

суддів: Разюк Г.П., Петрова М.С.

при секретарі судового засідання: Полінецькій В.С.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 (довіреність № 14-137 від 13.05.2014)

від відповідача: ОСОБА_2 (довіреність № 21/11-118 від 20.02.2015)

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

- Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України

- Комунального підприємства Теплопостачання міста Одеси

на рішення господарського суду Одеської області від 16 вересня 2015 року, повний текст якого складено та підписано 17 вересня 2015 року

по справі № 916/2687/15

за позовом Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України

до Комунального підприємства Теплопостачання міста Одеси

про стягнення 27 596 436,02 грн.

В С Т А Н О В И В :

01.07.2015 року ПАТ Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (далі по тексту позивач) звернулося до господарського суду Одеської області з позовною заявою до Комунального підприємства Теплопостачання міста Одеси (далі по тексту відповідач) про стягнення заборгованості 27 596 436,02 грн., з яких: 17 440 365,40 грн. основна заборгованість, інфляційних витрат у розмірі 6 902 347,01 грн., 3 % річних у сумі 462 615,88 грн., пеня у розмірі 2 791107,73 грн. Також позивач просив стягнути з відповідача судові витрати понесені при розгляді справи.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобовязань за Договором купівлі-продажу природного газу № 2155/14-П-23 від 31.01.2014 року, а саме в частині розрахунку за поставлений природний газ.

Рішенням господарського суду Одеської області від 16.09.2015 року по справі № 916/2687/15 (суддя Власова С.Г.) позов задоволений частково. Стягнуто з Комунального підприємства "Теплопостачання міста Одеси" на користь Публічного акціонерного товариства „Національна акціонерна компанія „Нафтогаз Україна основний борг в сумі 17 440 365 (сімнадцять мільйонів чотириста сорок тисяч триста шістдесят пять) грн. 40 коп., інфляцію в сумі 6 902 347 ( шість мільйонів девятсот дві тисячі триста сорок сім) грн. 01 коп., 3% річних в сумі 462 615 ( чотириста шістдесят дві тисячі шістсот пятнадцять) грн. 88 коп., пеню в сумі 1 395 553 (один мільйон триста девяноста пять тисяч пятсот пятдесят три) грн. 86 коп. та судовий збір в сумі 73 080 (сімдесят три тисячі вісімдесят) грн. 00 коп. У решті позову відмовлено.

Такий висновок суду мотивований тим, що відповідач порушив вимоги договору та норми чинного законодавства, за отриманий протягом січня-грудня 2014 року природній газ не розрахувався, позивачем це встановлено та підтверджено відповідними доказами, а тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню крім суми основного боргу інфляційні витрати, 3% річних та пеня. Між тим судом у відповідності до п.3 ст.83 ГПК України, зменшена нарахована позивачем пеня на 50% до 1 395 553,86 грн.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням місцевого господарського суду, ПАТ "НАК „Нафтогаз України" через господарський суд Одеської області звернулося до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати в частині відмови у стягненні 1 395 553,87 грн. пені та в цій частині прийняти нове рішення, яким позовні вимоги у стягненні пені задовольнити у повному обсязі та в іншій частині рішення залишити без змін.

Скаржник зазначає те, що оскаржуване рішення суду частково прийнято з порушенням норм матеріального права та неповним зясуванням обставин, що мають істотне значення для розгляду справи.

В обґрунтування апеляційної скарги ПАТ "НАК „Нафтогаз України" посилається на те, що господарський суд при вирішенні питання щодо зменшення пені повинен був обєктивно оцінити інтереси сторін, враховуючи вказівки які міститься у постанові пленуму ВГСУ від 28.12.2011 року № 18 «Про деякі питання практики застосування госпдарсько-процесуального кодексу України судами першої інстанції».

Також апелянт (позивач) зазначає, що у звязку з неналежним виконанням відповідачем умов договору в частині розрахунку за отриманий природний газ, ПАТ "НАК „Нафтогаз України" правомірно була нарахована пеня.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням місцевого господарського суду, Комунальне підприємство Теплопостачання міста Одеси також звернулось через господарський суд Одеської області до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове, яким задовольнити заяву про відстрочення оплати суми основного боргу та зменшити пеню на 70 %, стягнути з повивача витрати по сплаті судового збору за розгляд апеляційної скарги.

КП Теплопостачання міста Одеси в апеляційній скарзі посилається на те, що заборгованість за спожитий газ виникла через зовнішні фактори, на які підприємство не могло змоги вплинути, а саме не внаслідок фінансових труднощів, а у звязку з невідповідністю діючого на той час законодавства, про що позивачу було відомо.

Також скаржником (відповідачем) зазначено, що у разі стягнення з Комунального підприємства у такому великому розмірі штрафних санкцій, у підприємства виникнуть складнощі з виплатами за енергоресурси, заробітної плати та за проведення ремонтних робіт.

Позивач відзив на апеляційну скаргу КП Теплопостачання міста Одеси до суду не надав, але його представник в судовому засіданні просив апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, а рішення місцевого господарського суду в частині відмови у стягненні 1 395 553,87 грн. пені скасувати та в цій частині прийняти нове, яким стягнути з відповідача на користь позивача 1 395 553,87грн. пені.

Відповідач відзив на апеляційну скаргу ПАТ "НАК „Нафтогаз України" до суду не надав, але його представник в судовому засіданні просив апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення, а рішення місцевого господарського суду скасувати та прийняти нове, яким задовольнити заяву відповідача про відстрочення оплати основного боргу та зменшити розмір пені до 70 %.

Розглянувши та перевіривши матеріали справи, апеляційні скарги, заслухавши в судовому засіданні пояснення представників сторін, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, судова колегія дійшла до наступного.

Відповідно до приписів ст.101 ГПК України апеляційна інстанція не звязана доводами апеляційної скарги і перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду в повному обсязі, а згідно до приписів ст.33, 34 ГПК України, кожна сторона повинна належними і допустимим доказами довести ті обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог чи заперечень.

Як встановлено господарським судом першої інстанції та підтверджено в ході апеляційного провадження, 31.01.2014 року між Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" (Продавець) та Комунальним підприємством "Теплопостачання міста Одеси" (Покупець) було укладено договір купівлі-продажу природного газу №2155/14-КП-23, відповідно до п.1.1 якого, Продавець зобовязується передати у власність Покупцю у 2014 році природний газ, ввезений на митну територію України ПАТ „Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, а Покупець зобовязується прийняти та оплатити цей природний газ на умовах договору (а.с.21-25).

Газ, що продається за договором використовується Покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається підприємствами, організаціями та іншими субєктами господарювання (крім бюджетних організацій та установ) (далі споживачам Покупця) (п. 1.2. Договору).

Відповідно до п. 2.1 договору, продавець передає покупцеві з 01.01.2014 року по 31.12.2014 року газ обсягом до 12939 тис. куб.м., по місяцях кварталів.

Згідно п.п. 2.1.1, 2.1.2 договору, обсягі газу, що планується передати можуть змінюватись сторонами протягом місяця продажу в установленому порядку. Допускається відхілення місячного обсягу переданого газу в розмірі +/- 5% від узгодженого сторонами п. 2.1 договору планового обсягу продажу газу без коригування планового обсягу.

Відповідно до умов п. 3.1 договору Продавець передає Покупцю газ у пунктах приймання-передачі газу на вхідній запірній/відключаючій арматурі Покупця. Право власності на газ переходить від Продавця до Покупця в пунктах приймання-передачі. Після переходу права власності на газ Покупець несе всі ризики і приймає на себе всю відповідальність, повязану з правом власності на газ.

За умовами п.3.4 Договору, не пізніше 5-го числа, наступного за місцем продажу газу, Покупець зобовязується надати Продавцеві підписані та скріплені печатками Покупця та газотранспортного підприємства три примірники акту приймання-передачі газу, у якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу, його фактична ціна та вартість. Продавець не пізніше 8-го числа зобовязується повернути Покупцеві та газотранспортному підприємству по одному примірнику оригіналу акту, що підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою, або надати у письмові формі мотивовану відмову від підписання акту. Акти є підставою для остаточних розрахунків між сторонами.

Відповідно до п. 5.1. Договору ціна на газ і тарифи на його транспортування установлюються НКРЕ.

У відповідності до п. 5.2 договору ціна за 1000 куб.м. природного газу становить 3113,00 грн. без урахування ПДВ, збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу, крім того:

- збір у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ 2%,

- ПДВ за ставкою 20%.

Крім того, тариф на транспортування природного газу магістральними та розподільними трубопроводами 287,00 грн., ПДВ 20% 57,40 грн., всього з ПДВ 344,40 грн.

До сплати за 1000 куб.м. природного газу 3462,26 грн., крім того ПДВ 20% -692,45 грн., всього з ПДВ 4154,71 грн.

Згідно п. 6.1 договору оплата за газ здійснюється Покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

У разі невиконання Покупцем умов п. 6.1. Договору, Продавець має право не здійснювати поставку газу Покупцю або обмежити поставку пропорційно до кількості несплачених обсягів з наступною поставкою цих обсягів при умові їх оплати та наявності технічної можливості.

У разі невиконання Покупцем умов п. 6.1. Договору він зобовязується сплатити Продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу (п. 7.2. Договору).

Строк, у межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим Договором (строк позовної давності), в т.ч. щодо стягнення основного боргу, штрафів, пені, відсотків річних, інфляційних нарахувань, встановлюються тривалістю у 5 років (п. 9.3. Договору).

Договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками Сторін та скріплення їх підписів печатками Сторін, поширює дію на відносини, що фактично склалися між Сторонами з 01.01.2014р. і діє в частині реалізації газу до 31.12.2014р., а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення (п. 11 Договору).

Крім того, між сторонами підписано низка Додаткових угод зі змінами, які вносилися у п. 5.2 Договору щодо ціни за 1000 куб. м газу, тарифів транспортування та ін. (а.с. 26-30).

На виконання умов Договору НАК „Нафтогаз України у період протягом січня-грудня 2014 року поставило відповідачу природний газ в обсязі 4 340,481 тис.куб.м. на загальну суму 22 719 204,14 грн., що підтверджується відповідними складеними, підписаними обома сторонами та скріплені печатками актами приймання-передачі природного газу (а.с.31-37):

В свою чергу, КП Теплопостачання міста Одеси за отриманий від НАК „Нафтогаз України протягом спірного періоду природний газ не розраховувався у повному обсязі, про що свідчить наявний в матеріалах справи лист по операціям розрахунку відповідача (а.с.39-40).

Судова колегія суду апеляційної інстанції погоджується з висновками місцевого господарського суду про часткове задоволення позовних вимог ПАТ НАК „Нафтогаз України та вважає, що доводи, заперечення і вимоги ПАТ НАК „Нафтогаз України та Комунального підприємства Теплопостачання міста Одеси викладені в апеляційних скаргах, є безпідставними, необґрунтованими та задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Положення ст.ст. 173, 193, 198, 199 Господарського кодексу України визначають, що господарськими зобов'язаннями, включаючи виконання грошових зобов'язань, визначаються зобов'язання, що виникають між суб'єктами господарювання та іншими учасниками відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, які можуть виникати безпосередньо із закону, іншого нормативно-правового акту, що регулює господарську діяльність договору. При цьому, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином, у встановлений строк, відповідно до закону, інших правових актів, статуту, Цивільного кодексу України. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим кодексом, іншими законами, договорами, статутними та уставними документами. Зобов'язана сторона має право відмовитися від виконання зобов'язання в разі неналежного виконання другою стороною обов'язків, що є необхідною умовою виконання.

Відповідно до ст.ст. 509. 510. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язанням з правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Загальними умовами зобов'язання є те, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, статуту товариства, Закону України „Про господарські товариства, інших законодавчих актів.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. (статті 525, 625 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст.712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно із ст.655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 692 Цивільного кодексу України встановлено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Отже, як встановлено під час розгляду даної справи, у відповідності із цими нормами чинного законодавства, між сторонами НАК „Нафтогаз України, як постачальником, та КП Теплопостачання міста Одеси, як покупцем, склалися правовідносини повязані з купівлею-продажем природного газу, про що 31.01.2014 року було укладено відповідний Договір № 2155/14-КП-23.

Так, вказаний вище Договір є підставою для виникнення у сторін господарських зобов'язань відповідно до ст.ст.173, 174 ГК України (ст.ст.11, 202, 509 ЦК України), і згідно ст.629 ЦК України є обов'язковим для виконання його сторонами.

Як вбачається з матеріалів справи, ПАТ НАК „Нафтогаз України свої зобов'язання за договором виконало належним чином та в повному обсязі, а саме поставило відповідачу протягом січня-грудня 2014 року природний газ, в свою чергу КП Теплопостачання міста Одеси не розрахувався за отриманий природний газ у встановлені договором строки, а з простроченням встановлених договором строків оплати.

Факт прострочки відповідачем виконання своїх грошових зобов'язань за договором на купівлю-продаж природного газу підтверджується матеріалами справи та не заперечується відповідачем, у звязку з чим висновки суду першої інстанції про стягнення з відповідача суми основного боргу у розмірі 17 440 365,40 грн. є доведеним.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) Водночас, порушення зобов'язання є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

За вимогами ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, у вигляді сплати неустойки. Договірна неустойка встановлюється за згодою сторін, тобто її розмір та умови застосування визначаються виключно на їх власний розсуд.

Згідно з ч. 2 ст. 615 та ч. 2 ст. 625 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

В позовній заяві ПАТ «НАК «Нафтогаз України» надало розрахунок штрафних санкцій, пені, 3% річних та інфляційних нарахувань (а.с. 15-20) за спірний період.

Перевіривши правильність нарахувань вказаних сум, місцевий господарський суд дійшов висновку, що позивачем вірно нараховані 462 615,88 грн. - 3% річних та інфляційні нарахування у сумі 6 902 347,01 грн.

Враховуючи викладені обставини та приписи ст. 625 ЦК України, колегія суддів дійшла висновку, що місцевий господарський суд обґрунтовано задовольнив позовну вимогу в частині стягнення з відповідача трьох відсотків річних та суму інфляційних втрат.

При цьому, суд першої інстанції застосував положення п.3 ст.83 ГПК України та зменшив на 50 % пеню, з чим і погоджується колегія суддів апеляційної інстанції з огляду на наступне.

Так, предметом апеляційного оскарження у даній справі є питання про необґрунтованість зменшення розміру пені, яка підлягає стягненню з відповідача внаслідок прострочення виконання зобов'язання з оплати отриманого природного газу.

У відповідності до ст.230 ГК України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Стаття 233 Господарського кодексу України передбачає, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Так, стаття 83 ГПК України передбачає, що вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання, господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Правовий аналіз вказаних норм свідчить, що вони не є імперативними та застосовуються за визначених умов на розсуд суду, яким приймається рішення.

Відповідно до підпункту 3.17.4 підпункту 3.17 пункту 3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 Господарського процесуального кодексу України), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

В чинному законодавстві України відсутній перелік таких виняткових випадків, за наявності яких господарським судом може бути зменшено неустойку.

Судом при цьому враховуються фактичні обставини справи та надається оцінка доказам, якими заявник обґрунтовує клопотання про зменшення неустойки.

КП „Теплопостачання міста Одеси, на підтвердження обставин важкого фінансового стану для обґрунтування вимог про зменшення розміру пені у розмірі 1 395 553,86 грн. зазначив, що заборгованість комунального підприємства виникла перед позивачем не внаслідок фінансових труднощів, а в наслідок виняткових обставин, а саме невідповідності діючого на той час законодавства України.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Вищого господарського суду України від 28.01.2015 року по справі № 906/1139/14 та постанові від 10.03.2015 року по справі № 916/3152/14.

Доводи викладені ПАТ „НАК „Нафтогаз України" в апеляційній скарзі відносно скасування рішення в частині зменшення пені до уваги не приймаються, оскільки потрібно прийняти до уваги ступень виконання зобов'язання, причини неналежного виконання або невиконання зобов'язання, та майновий стан обох сторін, оскільки як позивач, так і відповідач є важливими об'єктами для держави, так як постачають населенню України газ та теплову енергію відповідно.

Судова колегія погоджується з висновками місцевого господарського суду в частині відмови відстрочення виконання рішення суду з підстав того, що відповідачем недоведені виняткові обставини та не надані належні докази у відповідності до приписів ч.1 ст.121 ГПК України, положення постанови пленуму ВГСУ №9 від 17.10.2012 року.

З огляду на вищевказане, колегія суддів погоджується із висновком місцевого господарського суду про винятковість даного випадку, що зумовлено особливістю здійснення господарської діяльності у сфері постачання та реалізації енергоносіїв в державі.

Статтею 33 ГПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Вищезазначене повністю спростовує доводи скаржників, викладені в апеляційних скаргах, на підставі чого судова колегія дійшла до висновку про правомірність та обґрунтованість винесеного місцевим господарським судом рішення про часткове задоволення позовних вимог ПАТ НАК „Нафтогаз України.

За викладених обставин, колегія суддів вважає, що рішення господарського суду Одеської області від 16.09.2015 року по справі № 916/2687/15 відповідає вимогам чинного законодавства та матеріалам справи, підстави для його скасування або зміни відсутні, а тому воно підлягає залишенню без змін, а апеляційні скарги ПАТ „НАК „Нафтогаз України" та КП Теплопостачання міста Одеси без задоволення.

Керуючись статтями 99, 101-105 Господарського

процесуального кодексу України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

1. Апеляційні скарги Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія „Нафтогаз України" та Комунального підприємства Теплопостачання міста Одеси залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду Одеської області від „16 вересня 2015 року по справі № 916/2687/15 залишити без змін.

Постанова в порядку статті 105 Господарського процесуального кодексу України набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня набрання постанови законної сили.

Повний текст постанови

складено „13 листопада 2015 року

Головуючий суддя С.І. Колоколов

Суддя Г.П. Разюк

Суддя М.С. Петров