ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

09.11.2015 Справа № 905/1709/15

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Гринько С.Ю. при секретарі судового засідання Предка А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали

за позовом Публічного акціонерного товариства «Нікопольський завод феросплавів м.Нікополь Дніпропетровська область

до відповідача Публічного акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь» м.Маріуполь Донецька область

про стягнення 563 695,32грн.

за участю представника позивача ОСОБА_1 довіреність від 11.10.2011р.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення з відповідача 536695,32грн. пені за прострочку грошового зобовязання відповідно до п.7.6 договору № 151509/1501401 від 20.03.2015року за прострочку по кожній окремо поставці та 26842,64грн. - 3% річних за несвоєчасну оплату продукції відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України.

Відповідач не погоджується з вимогами позову в частині стягнення річних процентів, виклав свої заперечення у відзиву на позовну заяву від 17.09.2015р. наступним чином: за своєю суттю 3% річних є платою за користування чужими грошима, у звязку з чим нарахування 3% річних припиняється днем, який передує дню сплати заборгованості, оскільки в день сплати заборгованості відповідач не міг користуватися та не користувався чужими грошима. Таким чином, день фактичної сплати заборгованості не включається в період часу, за який стягуються 3% річних.

Відповідач просить зменшити нараховану суму пені на 80% відповідно до ст.233 ГК України і п.3ст.83 ГПК України, посилаючись на те, що підприємство знаходиться в зоні здійсненні АТО, незначного часу прострочки оплати поставленої продукції, зниження зовнішнього та внутрішнього попиту на продукцію, внаслідок чого діяльність підприємства є збитковою.

Відповідач просить відстрочити виконання рішення до 18.09.2017року у звязку з неможливістю виконати рішення у встановлений законом строк, посилаючись на ст.121 ГПК України. В обґрунтування своїх заяв про зменшення суми позову і відстрочки виконання рішення, відповідач надав копії свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи, довідки облстатуправління, балансу за перше півріччя 2015року, наказу № 53 від 05.02.2015р. «Про міри в період зниження обємів виробництва і погіршення фінансово-економічного стану комбінату», контр розрахунок суми пені і 3% річних.

Позивач надав заперечення на відзив, в якому зазначає, що відповідач не надав докази, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення як і обставини за якими зменшується сума штрафу на 80%.

Представники відповідача не явилися в судове засідання, про час і місце якого були належним чином повідомлені, про причини неявки не повідомили, не виконали дії, передбачені судом ухвалою про порушення справи (докази виконання договору у встановлений договором строк), що явилося підставою для відкладення розгляду справи.

За клопотання відповідача строк розгляду справи продовжений на 15 днів, про що зазначено в ухвалі суду.

Позивачем надана заява від 16.09.2014р. № 12078-4016 (ст. 108) про зменшення розміру позову в частині пені яка складає 502234,32 грн. і 3%річних в сумі 25111,71грн. Надано позивачем клопотання про повернення переплаченої суми судового збору в розмірі 726,99грн. відповідно до ст.22 ГПК України, ст.7 Закону України «По судовий збір».

Враховуючи достатність документів для вирішення спору по суті, господарський суд після оцінки всіх наданих документів,

ВСТАНОВИВ:

Предметом даного позову є нарахування пені за порушення покупцем строків оплати за поставлений товар за договором і нараховані 3% річних відповідно до ст. 625 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 67 Господарського кодексу України відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності, виконуються на підставі договорів.

За своїм змістом та правовою природою договір № 151509/1501401 від 20.03.2015р., на який позивач посилається як на підставу своїх вимог, є договором поставки та підпадає під правове регулювання норм статті 712 ЦК України та статей 264-271 ГК України. В частині, що не суперечить Договору, до вказаного правочину також застосовуються норми ЦК України, які регулюють правила купівлі-продажу (статті 655-697 ЦК України).

При дослідженні матеріалів справи господарським судом встановлено, що за договором поставки № 151509/1501401 від 20.03.2015р. постачальник (позивач) поставляє феросплави з 01 по 30 квітня 2015 року, на умовах, в кількості і строки, вказані в специфікаціях. В ціну товару, вказані в специфікаціях, включаються всі збори і інші обовязкові платежі, вартість тари, упаковки, маркировки. Покупець (відповідач) приймає продукцію і відповідно до п.3.4 здійснює оплату шляхом перерахування грошових коштів на рахунок постачальника в термін 30 банківських днів з дати поставки товару. Цим же пунктом сторони передбачили, що постачальник разом з продукцією передає рахунок, копію залізничної квитанції і сертифікат якості. Пунктом 3.5 передбачено, що сторонами складений графік оплати. Графік оплати сторонами не складено.

Пунктом 3.8 сторони передбачили, що при перерахуванні коштів на рахунок постачальника покупець зобовязаний вказати наступне: «оплата за товар по договору № 151509/1501401 від 20.03.2015р., по рахунку-фактурі», отриманому покупцем шляхом факсимільного чи/або електронного звязку.

Таким чином для перерахування коштів за отриману продукцію у покупця повинен бути виставлений продавцем рахунок-фактура.

За несвоєчасне виконання грошових зобовязань відповідач у відповідності з п. 7.6 договору сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочки оплати.

За умовами статті 193 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону і укладеного договору.

Як вбачається з матеріалів справи за вказаним договором позивачем відвантажено продукцію у п/вагонах по залізничним квитанціям:

- №№ 47723341, 47723317, 47723382, 47723366, 47723283, 47723325, 47723408, 47723291, 47723374, 47723358, 47723333 на загальну суму 19330701,01 грн. На цю суму за цими відправками виставлений рахунок № 199226 від 04.04.2015р.

-№ № 47746763, № 47746813, 47746771, 47746821, 47746789, 47746805, 47746755 на загальну суму 12290409,43 грн. На цю суму за цими відправками виставлений рахунок № 199249 від 05.04.2015р.

- видатковій накладній № 004489 на загальну суму 1728799,01 грн. На цю суму за цими відправками виставлений рахунок № 199290 від 09.04.2015р.

- видатковій накладній № 004490 на загальну суму 5594705,02 грн. На цю суму за цими відправками виставлений рахунок № 199331 від 09.04.2015р.

- видатковій накладній № 004493 на загальну суму 2692262,00 грн. На цю суму за цими відправками виставлений рахунок № 199338 від 10.04.2015р.

Оскільки сторонами умовами п.3.8 договору визначено обовязковість зазначення в призначенні платежу посилання на номер виставленого рахунку, господарський суд вважає, що строк оплати визначений п.3.4 договору повинен відраховуватися з моменту отримання рахунку для оплати відвантаженого товару.

Товарно-транспортні накладні підтверджують, що за № 5 від 08.04.2015р. відправлено рахунки № 199249, №199226, а за № 100 1646 6851 від 14.04.2015р. відправлено рахунки № 199338, №199275, №199290, № 199331.

Доведено, що відправлені рахунки «Новою Поштою» були отримані відповідачем по експрес-накладній № 5 10.04.0215р., і по експрес-накладній № 1 15.04.2015р. Саме з цих дат відповідач повинен оплатити отриману продукцію в термін 30 банківських днів.

За загальними правилами ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов»язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Доведено довідкою ПАТ КБ «ПриватБанк», що відповідач оплачено отриману продукцію за рахунками:

- № НОМЕР_1 від 29.05.2015р. на суму 19330701,01 з призначенням платежу «Оплата за Ферросиликомарганец Mn-70% Si-16% M відповідно рахунку 199226 від 04.04.2015р. в т.ч. ПДВ 3221783,50 грн.» з розрахункового рахунку 6445 (МФО 334851);

- № НОМЕР_2 від 29.05.2015р. на суму 2290409,43 грн. з призначенням платежу «Оплата за Ферросиликомарганец Mn-70% Si-16% M відповідно рахунку 199249 від 05.04.2015р. в т.ч. ПДВ 381734,91 грн.» з розрахункового рахунку 6445 (МФО 334851);

- № НОМЕР_3 від 29.05.2015р. на суму 10000000,00 грн. з призначенням платежу «Оплата за Ферросиликомарганец Mn-70% Si-16% M відповідно рахунку 199249 від 05.04.2015р. в т.ч. ПДВ 1666666,67 грн.» з розрахункового рахунку 6445 (МФО 334851);

- № НОМЕР_4 від 29.05.2015р. на суму 1728799,01 грн. з призначенням платежу «Оплата за Ферросиликомарганец Mn-70% Si-16% M відповідно рахунку 199290 від 09.04.2015р. в т.ч. ПДВ 288133,17 грн.» з розрахункового рахунку 6445 (МФО 334851);

- № НОМЕР_5 від 05.06.2015р. на суму 5594705,02 грн. з призначенням платежу «Оплата за Ферросиликомарганец Mn-70% Si-16% M відповідно рахунку 199331 від 09.04.2015р. в т.ч. ПДВ 932450,84 грн.» з розрахункового рахунку 6445 (МФО 334851);

- № НОМЕР_6 від 12.06.2015р. на суму 2692262,00 грн. з призначенням платежу «Оплата за Ферросиликомарганец Mn-70% Si-16% M відповідно рахунку 199338 від 10.04.2015р. в т.ч. ПДВ 448710,33 грн.» з розрахункового рахунку 6445 (МФО 334851);

Виходячи з зазначено, відповідач повинен сплатити отриману продукцію отриманими від позивача рахунками, що отримані відповідачем за експрес-накладними № 5 10.04.0215р. та № 1 15.04.2015р. таким чином:

- за рахунком № 199226, отриманим 10.04.15р. сплатити до 28.05.2015р. в сумі 19330701,01 грн., фактична оплата 29.05.2015р. ( 1 день прострочення);

- за рахунком № 199290 отриманим 15.04.15р. сплатити до 02.06.2015р. в сумі 1728799,01 грн., - фактична оплата 29.05.2015р. ( 0 днів прострочення);

- за рахунком № 199331 отриманим 15.04.15р. сплатити до 02.06.2015р. в сумі 5594705,02 грн., - фактична оплата 05.06.2015р. ( 3 днів прострочення);

- за рахунком № 199338 отриманим 15.04.15р. сплатити до 02.06.2015р. в сумі 2692262,00 грн., - фактична оплата 12.06.2015р. ( 10 днів прострочення);

- за рахунком № 199249 отриманим 10.04.15р. сплатити до 28.05.2015р. в сумі 2290409,43 грн., - фактична оплата 29.05.2015р. (1 день прострочення).

Несвоєчасне виконання грошового зобовязання стало для позивача підставою для стягнення пені в сумі 502234,32грн. (з урахуванням зменшення суми) відповідно до п.7.6 договору.

Вирішуючи цю вимогу, господарський суд прийняв до уваги, що прострочка виконання грошового зобовязання має місце.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов»язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Вирішуючи питання щодо стягнення пені, суд враховує, що згідно главі 49 Цивільного кодексу України пеня являється способом забезпечення виконання зобов»язань. Це значить, що зобов»язання сплатити пеню, а також її розмір може встановлюватись виключно договором, укладеним в письмовій формі. Сторони передбачили пунктом 7.6 договору, що за прострочення оплати товару покупець сплачує продавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, діючої на момент прострочення оплати за кожен день прострочення від вартості своєчасно неоплаченої продукції.

Приймаючи до уваги, що сторонами договором передбачені: а) строк виконання грошового зобовязання; б) вид відповідальності за прострочення грошового зобовязання; в) розмір пені, а також доведено факт прострочки виконання боржником грошового зобовязання, господарський суд задовольняє вимоги позивача в частині стягнення пені в сумі 123826,59грн., враховуючи дні прострочки і банківські дні.

Позивач з посиланням на норми ст.625 Цивільного Кодексу України, заявив вимоги про стягнення з боржника, який не виконав своєчасно грошові зобовязання 3% річних в сумі 25111,71грн. з урахуванням зменшення суми.

Вирішуючи ці питання, суд виходить з наступного: ст.625 Цивільного кодексу України не звільняє боржника від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, що прострочив виконання грошового зобовязання, за вимогою кредитора зобов»язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом. Відтак, встановлені статтею 625 ЦК України відсотки річних підлягають нарахуванню до моменту фактичного виконання грошового зобовязання.

Враховуючи, що матеріалами справи доведений факт порушення відповідачем строків оплати товару, господарський суд, провівши власний розрахунок, задовольняє вимоги позивача в частині стягнення 3 % річних в розмірі 6191,33грн.

За необґрунтованість підстав в решті заявленої суми відмовлено.

Що до клопотання відповідача про зменшення нарахованої суми пені на 80% відповідно до ст.233 ГК України і п.3ст.83 ГПК України, посилаючись на те, що підприємство знаходиться в зоні здійсненні АТО, незначного часу прострочки оплати поставленої продукції, зниження зовнішнього та внутрішнього попиту на продукцію, внаслідок чого діяльність підприємства є збитковою, господарський суд відмовляє у клопотанні, оскільки скрутне фінансове становище підприємства не являється підставою для застосування ст.233 ГК України і п.3ст.83 ГПК України, інших документів для зменшення нарахованої суми пені відповідачем не надано, не доведені й поважні причини які спричинили несвоєчасне виконання грошових зобовязань.

У заявленому клопотанні відповідача про відстрочку виконання рішення до 08.09.2017року у звязку з неможливістю виконати рішення у встановлений законом строк, посилаючись на ст.121 ГПК України, господарський суд відмовляє, оскільки ця стаття стосується можливості розстрочення виконання рішення господарського суду, яке вже набрало законної сили.

При подачі позовної заяви, позивачем було сплачено 11273,91 грн. судового збору. Після подання заяви про зменшення позовної суми, ціна позову склала 527346,03грн.

За клопотанням позивача відповідно до п.п.1 п.1 ст. 7 ЗУ «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається в розмірі 726,99 грн. яка складається з різниці між заявленою первісною ціною позову і ціною позову після зменшення позовних вимог.

Приймаючи до уваги, що позов виник з вини відповідача, на нього покладаються судові витрати в розмірі пропорційно стягнутої суми з урахуванням заяви про зменшення позовної суми, яка складає 2600,36 грн.

На підставі ст.ст.526,530,546,549,610,612,625 Цивільного кодексу України, ст. ст. 67,193 Господарського кодексу України та, керуючись статтями 49, 82, 84, 81-1, 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Задовольнити позов частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь», , м. Маріуполь, Донецька область, 87500, вул. Лепорського, 1 на користь Публічного акціонерного товариства «Нікопольський завод феросплавів», , м. Нікополь, Дніпропетровська область, 53200, вул. Електрометалургів, 310 пені 123826,59грн., 3 % річних в розмірі 6191,33грн., судові витрати в розмірі 2600,36 грн.

В решті заявлених вимог відмовити за недоведеністю.

Повернути Публічному акціонерному товариству «Нікопольський завод феросплавів», , м. Нікополь, Дніпропетровська область, 53200, вул. Електрометалургів, 310 з державного бюджету ( Управління державного казначейства) зайві сплачені 726,99 грн. судові витрати.

Видати накази.

Рішення господарського суду може бути оскаржено в строки встановлені Господарським кодексом України через місцевий господарський суд.

Суддя С.Ю. Гринько