ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел. /0552/ 49-31-78
Веб сторінка : ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 листопада 2015 р. Справа № 923/1601/15

Господарський суд Херсонської області у складі судді Литвинової В.В. при секретарі Мальцевій О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Дочірнього підприємства з іноземною інвестицією "Сангрант Плюс", м.Київ

до: Фермерського господарства "Блізнеци" Відокремлена Садиба, с.Очаківське Херсонської області

про стягнення заборгованості в сумі 878 884, 20 грн. за договором поставки сої

за участю представників сторін:

від позивача - ОСОБА_1, представник за довіреністю від 18.08.2015р.;

від відповідача ОСОБА_2 представник, довіреність №17/3 від 30.10.2014 р.

Дочірнє підприємство з іноземною інвестицією "Сангрант Плюс" (позивач) звернулося до господарського суду Херсонської області з позовною заявою до Фермерського господарства "Блізнеци" Відокремлена Садиба (відповідач) про стягнення заборгованості в сумі 878 884, 20 грн. за договором поставки сої.

Представник позивача підтримує заявлені позовні вимоги у повному обсязі та просить суд їх задовольнити повністю з зазначених у позовній заяві підстав.

Відповідач проти позову заперечує з підстав, викладених у відзиві.

Заслухавши пояснення представників, які прибули в судове засідання, дослідивши наявні матеріали справи, господарський суд

в с т а н о в и в:

Між Дочірнім підприємством з іноземною інвестицією «Сангрант Плюс» (позивач) та Фермерським господарством «Блізнеци» відокремлена садиба (відповідач) 16.09.2014 року було укладено договір поставки сої №С-16092014-3 (далі договір), за умовами якого відповідач взяв на себе зобовязання поставити позивачу сою врожаю 2014 року в фізичній вазі кількістю 500 тонн (далі зерно), а позивач взяв на себе зобовязання прийняти зерно та сплатити відповідачу його вартість.

За умовами п.2.1. договору ціна однієї тонни зерна у фізичній вазі була узгоджена в розмірі 5400,00 грн., в тому числі ПДВ 900,00 грн. Зерно мало бути поставлене відповідачем у строк до 23 вересня 2014 року включно (п.4.2. договору).

17.09.2014 року між позивачем та відповідачем було укладено додаткову угоду №1 до договору, за умовами якої сторони домовилися змінити (зменшити) ціну однієї тонни поставленої частини зерна у кількості 38 тонн 140 кг та узгодили її в розмірі 5100,00 грн. в т.ч. ПДВ 850,00 грн.

Матеріалами справи підтверджується, що на виконання умов договору відповідач поставив позивачу зерно у загальній кількості 544 тонни 640 кг на загальну суму 2929614,00 грн., в т.ч. ПДВ 488269,00 грн.:

- 27,280 тонн видаткова накладна №РН-000100 від 16.09.2014 р.;

- 38,140 тонн - видаткова накладна №РН-000101 від 17.09.2014 р.;

- 88,780 тонн видаткова накладна №РН-000102 від 18.09.2014 р.;

- 60,740 тонн видаткова накладна №РН-000103 від 18.09.2014 р.;

- 68,440 тонн видаткова накладна №РН-000104 від 19.09.2014 р.;

- 32,400 тонн видаткова накладна №РН-000107 від 20.09.2014 р.;

- 167,640 тонн видаткова накладна №РН-000108 від 21.09.2014 р.;

- 61,220 тонн видаткова накладна №РН-000109 від 22.09.2014 р.

Судом встановлено, що позивач свої зобовязання за договором щодо оплати вартості

зерна виконав в повному обсязі.

За результатами здійснення господарських операцій за договором відповідачем було надано позивачу наступні податкові накладні на загальну суму ПДВ 488269,00 грн.:

- 23/2 від 16.09.2014 р. на суму ПДВ 24552,00 грн.;

- 24/2 від 17.09.2014 р. на суму ПДВ 32419,00 грн.;

- 25/2 від 18.09.2014 р. на суму ПДВ 79902,00 грн.;

- 26/2 від 18.09.2014 р. на суму ПДВ 54666,00 грн.;

- 27/2 від 19.09.2014 р. на суму ПДВ 61596,00 грн.;

- 30/2 від 20.09.2014 р. на суму ПДВ 29160,00 грн.;

- 31/2 від 21.09.2014 р. на суму ПДВ 150876,00 грн.;

- 32/2 від 22.09.2014 р. на суму ПДВ 55098,00 грн.

Пунктом 5.1.1. договору відповідач підтверджував, що він є сільськогосподарським

Підприємством в розумінні пункту 15 підрозділу П «Особливості справляння податку на додану вартість» розділу ХХ «Перехідні положення» та пункту 209.6 статті 209 Податкового кодексу України, а також належним чином зареєстрований як субєкт спеціального режиму оподаткування податком на додану вартість, про що має відповідне свідоцтво.

Матеріалами справи підтверджується, що 03.09.2014 року (за дванадцять днів до дня укладення договору) Державною фіскальною службою України було анульовано реєстрацію відповідача як субєкта спеціального режиму оподаткування податком на додану вартість. Причина анулювання питома вага не с/г перевищує 25%. Підстава анулювання скасовано за ініціативою податкової. Дата, з якої сільськогосподарське підприємством вважається платником ПДВ на загальних підставах: 01.09.2014 р., що підтверджується роздруківкою з веб-сайту Державної фіскальної служби України, а також листом Державної податкової інспекції у Печерському районі ГУ ДФС у м.Києві від 25.06.2015 р. №7662/10/26-55-11-07.

Суд погоджується з думкою позивача, що укладаючи договір з позивачем, відповідач не міг не знати про наявність вищезазначеної обставини, що свідчить про свідоме цілеспрямоване введення відповідачем в оману позивача щодо свого податкового статусу, а також підкреслює умисне та відверте порушення відповідачем гарантії, передбаченої п.5.1.1 договору.

Відповідно до п.5.1.5. договору підписанням договору відповідач підтверджував та гарантував, що він фактично здійснює свою господарську діяльність за місцезнаходженням, зазначеним у його реєстраційних документах. В пункті 5.1.7. договору відповідач гарантував, що він як платник податків віднесений контролюючим органом до стану «основний платник» та буде мати зазначений стан до повного виконання договору сторонами.

Матеріалами справи підтверджується, що 03.09.2014 р. посадовою особою Цюрупинської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Херсонській області складено акт №419/22/33965181 позапланової невиїзної перевірки ФГ «Блізнеци» відокремлена Садиба з питання дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинах із контрагентами постачальниками та з контрагентами покупцями за період з 01.01.2013 р. по 31.07.2014 р. В акті зазначено, що на даний час місцезнаходження підприємства Фермерське господарство «Блізнеци» Відокремлена Садиба, його засновників та посадових осіб не встановлено. Будь-яких фактів, які б могли свідчити про можливість здійснення підприємством фінансово-господарської діяльності не встановлено.

Відповідно до п.5.1.8. - підписанням договору відповідач підтверджував та гарантував, що він своєчасно зареєструє видану ним за договором податкову накладну у Єдиному реєстрі податкових накладних, а також своєчасно подасть декларацію з податку на додану вартість до контролюючих органів.

Матеріалами справи підтверджується, що станом на 17.08.2015 р. відповідачем не зареєстровані в зазначеному реєстрі наступні податкові накладні, видані позивачу згідно договору:

- 23/2 від 16.09.2014 р. на суму ПДВ 24552,00 грн.;

- 24/2 від 17.09.2014 р. на суму ПДВ 32419,00 грн.;

- 25/2 від 18.09.2014 р. на суму ПДВ 79902,00 грн.;

- 26/2 від 18.09.2014 р. на суму ПДВ 54666,00 грн.;

- 27/2 від 19.09.2014 р. на суму ПДВ 61596,00 грн.;

- 30/2 від 20.09.2014 р. на суму ПДВ 29160,00 грн.;

- 31/2 від 21.09.2014 р. на суму ПДВ 150876,00 грн.;

- 32/2 від 22.09.2014 р. на суму ПДВ 55098,00 грн.

Пунктом 5.1.2. договору передбачено, що зерно, яке поставляється позивачу за

договором, є власністю відповідача і вироблене (вирощене та зібране) останнім на власних або орендованих на законних підставах землях. У нього є (створені) всі умови для належного виконання умов цього договору (вирощування, збору, зберігання та подальшого продажу зерна), в тому числі управлінський та технічний персонал, орендовані на законних підставах земельні ділянки (земельні паї) та/ або земельні ділянки (земельні паї), що належать йому на праві приватної власності, складські приміщення, сільськогосподарська техніка, транспортні засоби тощо.

Також матеріалами справи підтверджується, що відповідач надав позивачу копію договору №ДСЗ-02 суборенда обєкту оренди (земельних ділянок) між відповідачем та ТОВ «Гар-Технологія» від 17.04.2013 р., за умовами якого відповідач мав право користуватися 270 земельними ділянками загальною площею 14375,01 га. Пунктом 11.1. вищезазначеного договору передбачено, що він набуває чинності з моменту його реєстрації в місцевих органах державної реєстрації. Також в договорі зазначено, що він зареєстрований у відділі Держземагенства Маловисківського району Кіровоградської області, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис №0967 від 05.09.2013 р.

Матеріали справи свідчать, що згідно земельного обліку району за Фермерським господарством «Блізнеци» відокремлена садиба та ТОВ «Гар-Технологія» земельної ділянки не зареєстровано (лист Відділу Держземагенства у Маловисківському районі Кіровоградської області №2151/03/11-15 від 26.06.2015 р.).

На думку суду, позивачем доведено відсутність у відповідача власної або орендованої на законних підставах землі, а також відсутність у нього усіх умов для належного виконання договору, в тому числі орендованих на законних підставах земельних ділянок (земельних паїв).

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що внаслідок порушення відповідачем умов договору, передбачених п.5.1.1. та 5.1.8. договору, позивач зазнав майнових (грошових) втрат у сумі відкоригованого (зменшеного) податкового кредиту з ПДВ в сумі 488269,00 грн.

Пунктом 8.5. договору передбачено, що в разі порушення відповідачем будь-якої з гарантій, передбачених розділом 5 цього договору (ГАРАНТІЇ ПОСТАЧАЛЬНИКА), та або якщо виявиться, що будь-яка з цих гарантій не відповідала дійсності на дату укладення та/або під час виконання договору, - відповідач зобовязаний сплатити позивачу неустойку у розмірі 30% від загальної вартості зерна.

В силу п.1 ст.193 ГК України, субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 878884,20 грн. неустойки є доведеними, обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Суд відхиляє посилання відповідача на те, що позивач не зазнав майнових (грошових) втрат, оскільки вони є безпідставними, а думка відповідача, викладена у відзиві, не спростовує фактів та доказів, викладених у позовній заяві та наданих до матеріалів справи.

Позивач просить стягнути з відповідача витрати на оплату послуг Адвокатського обєднання «Адвокатська компанія «Віс Легіс».

Статтею 44 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що до складу судових витрат входить оплата послуг адвоката. В контексті цієї норми, судові витрати за участь адвоката при розгляді справи підлягають сплаті лише в тому випадку, якщо вони сплачені адвокату стороною, котрій такі послуги надавались та їх сплата підтверджується відповідними фінансовими документами.

Крім того, відповідно до ст.28 ГПК України справи юридичних осіб в господарському суді ведуть їх органи, що діють у межах повноважень, наданих їм законом та установчими документами, через свого представника. Керівники підприємств та організацій, інші особи, повноваження яких визначені законодавством або установчими документами, подають господарському суду документи, що посвідчують їх посадове становище. Представниками юридичних осіб можуть бути також інші особи, повноваження яких підтверджуються довіреністю від імені підприємства, організації. Довіреність видається за підписом керівника або іншої уповноваженої ним особи та посвідчується печаткою підприємства, організації. Повноваження сторони або третьої особи, від імені юридичної особи, може здійснювати відособлений підрозділ, якщо таке право йому надано установчими або іншими документами. Громадяни можуть вести свої справи в господарському суді особисто або через представників, повноваження яких підтверджуються нотаріально посвідченою довіреністю.

Тобто вказана норма не обмежує юридичних осіб чи громадян у виборі осіб, які будуть здійснювати їх представництво в господарському суді, що знайшло своє підтвердження в рішенні Конституційного Суду України від 16.11.2000 р. №13-рп/2000.

Відповідно до ч.3 ст.48 ГПК України витрати, що підлягають сплаті за послуги адвоката, визначаються у порядку, встановленому Законом України «Про адвокатуру»; дія вказаного закону поширюється тільки на осіб, які є адвокатами.

Поняття особи, що є адвокатом, визначено в ст.2 Закону України «Про адвокатуру» наступним чином: адвокатом може бути громадянин України, який має вищу юридичну освіту, стаж роботи за спеціальністю юриста або помічника адвоката не менше двох років, склав кваліфікаційні іспити, одержав свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю та прийняв Присягу адвоката України.

Таким чином, ст.44 ГПК України передбачає відшкодування в якості судових витрат лише коштів, які були сплачені стороною за отримання послуг саме адвокатам, а не будь-яким представникам.

Враховуючи викладене, позивачу на підставі ст..49 ГПК України відшкодовуються судові витрати за рахунок відповідача, з вини якого спір доведено до вирішення в судовому порядку.

Згідно ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до положень ст.32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору.

В силу ст.34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. За приписами статті 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

З огляду на викладене, суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного рішення.

Позивачу на підставі ст..49 ГПК України відшкодовуються судові витрати за рахунок відповідача. Оскільки позивач при зверненні до суду з позовною заявою надлишково сплатив судовий збір в сумі 4394,43 грн., - зайво сплачений судовий збір підлягає поверненню з державного бюджету на підставі ч.1 п.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір».

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

На підставі вищевказаних норм права та керуючись, ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, ч.1 п.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір», - суд

в и р і ш и в:

1. Позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

2. Стягнути з Фермерського господарства «Блізнеци» відокремлена садиба (75640, Херсонська область, Голопристанський район, село Очаківське, відокремлена садиба «Блізнеци», ідентифікаційний код 33965181) на користь Дочірнього підприємства з іноземною інвестицією «Сангрант Плюс» (01024, м.Київ, вул.. Богомольця, буд.7/14, прим.182, кімната 44, п/р 0592 в АТ «ОТП Банк» м.Київ, МФО 300528, ідентифікаційний код 31243671) неустойку в розмірі 878884,20 грн., 13183,26 грн. судового збору та 25000,00 грн. витрат на оплату послуг адвокатського обєднання «Адвокатська компанія «Віс Легіс».

3. Повернути Дочірньому підприємству з іноземною інвестицією «Сангрант Плюс» (01024, м.Київ, вул.. Богомольця, буд.7/14, прим.182, кімната 44, п/р 0592 в АТ «ОТП Банк» м.Київ, МФО 300528, ідентифікаційний код 31243671) з державного бюджету (р/р 3002, МФО 852010, , Одержувач УДКСУ у місті Херсоні, Банк ГУДКСУ у Херсонській області) 4394,43 грн. зайво сплаченого судового збору.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 09.11.2015р.

Суддя В.В.Литвинова