РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.10.2015Справа №910/22461/15

За позовомПублічного акціонерного товариства "Банк Форум" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Форум" Ларченко Ірини Миколаївни
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельні мережі "Асконі"
простягнення 2 400,00 грн.

Суддя Бондарчук В.В.

Представники сторін:

від позивача: Кіндер В.А.;

від відповідача: не з'явились.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство "БАНК ФОРУМ" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "БАНК ФОРУМ" Ларченко Ірини Миколаївни (далі-позивач) звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельні мережі "Асконі" (далі-відповідач) про стягнення 2 400, 00 грн., у тому числі: 2 020, 00 грн. - завдаток та 380, 00 грн. - аванс.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за договором суборенди № 16-ДН від 01.10.2012.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 01.09.2015 порушено провадження у даній справі, призначено її до розгляду у судовому засіданні на 28.09.2015 за участю представників сторін, яких зобов'язано надати суду певні документи.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 28.09.2015 у порядку ст. 77 ГПК України відкладено розгляд справи на 29.10.2015.

Представник відповідача у дане судове засідання не з'явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення ухвали суду.

Приймаючи до уваги, що представник відповідача був належним чином повідомлений про дату та час судового засідання, враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи по суті, суд вважає, що неявка у судове засідання представників відповідача не є перешкодою для прийняття рішення у даній справі.

Відповідно до ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

У судовому засіданні 29.10.2015 відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

01.10.2012 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Торгівельні мережі "Асконі" (далі - орендар) та Публічним акціонерним товариством "Банк Форум" (далі - суборендар) укладено договір суборенди №16-ДН (далі - договір), за умовами якого орендар передає, а суборендар приймає в тимчасове платне користування частину площі нежитлового приміщення (загальною площею 1 кв.м.) для встановлення банкомату з видачі готівки з використанням платіжних карток міжнародних платіжних систем, за адресою: м. Київ, пл. Дружби Народів, 6.

Відповідно до п. 1.4 договору, об'єкт суборенди знаходиться в користуванні орендаря у відповідності з договором оренди №АС-ДН/2012-10 від 28.09.2012, що укладений між ТДВ "Універсам №3" та ТОВ "ТМ "Асконі".

Згідно умов договору, орендар передає об'єкт оренди суборендарю в момент підписання сторонами акту передачі та приймання об'єкта суборенди, який має бути підписаний не пізніше 01.10.2012 та складає додаток №1 до договору (п. 2.1).

Строк суборенди починається з дати підписання сторонами акту передачі та приймання об'єкту суборенди і діє до 31.12.2014 включно (п. 3.1 в редакції додаткового договору від 16.12.2013).

Відповідно до п. 4.1 договору, не пізніше 09.11.2012 суборендар зобов'язаний сплатити на користь орендаря орендну плату за перший місяць суборенди в розмірі 2 020,00 грн. в т.ч. ПДВ, авансом орендну плату за другий місяць оренди в розмірі 2 020,00 грн. в т.ч. ПДВ, та завдаток в розмірі 2 020,00 грн. в т.ч. ПДВ, що зараховується як орендна плата за останній місяць суборенди.

За користування об'єктом суборенди суборендар щомісячно сплачує на користь орендаря орендну плату, розмір якої становить 2 020,00 грн. в т.ч. ПДВ 336, 67 грн. (п. 4.2).

Умовами договору передбачено, що плата за оренду сплачується суборендарем щомісячно протягом строку суборенди, авансом не пізніше 20 числа кожного календарного місяця, що передує місяцю за який згідно з умовами договору належить орендна плата на підставі даного договору. В кінці кожного місяця сторони підписують акт виконаних робіт (п. 4.4).

За актом від 01.10.2012 відповідач передав позивачу об'єкт оренди.

Судом встановлено, що сторонами були укладені додаткові договори від 21.01.2013 та від 16.12.2013, якими змінювали розмір орендної плати.

На виконання п. 4.1 договору, позивачем на користь відповідача було сплачено завдаток у розмірі 2 020,00 грн.

Відповідно до п. 9.1.5 договору, при достроковому розірванні (припиненні дії) даного договору завдаток, що зазначений в п. 4.1 договору, суборендарю повертається.

Додатковою угодою від 30.06.2014 сторони погодили дострокове розірвання договору суборенди №16-ДН від 01.10.2012.

На підставі акту від 30.06.2014, суборендар повернув об'єкт оренди ТОВ "ТМ "Асконі".

На підставі наведеного, позивач звернувся до відповідача з вимогою №9435/1.2 від 07.07.2015 про повернення завдатку. Вимога направлена на адресу відповідача 07.08.2015, про що свідчить фіскальний чек №6418 від 07.08.2015 та опис вкладення у цінний лист від 07.08.2015, які долучені до матеріалів справи в засвідчених копіях.

Вимога позивача залишена без відповіді та задоволення.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною першою статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір, яким регулювалися відносини між сторонами, за своєю правовою природою є договором оренди.

Частина 1 статті 759 ЦК України передбачає, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Аналогічні норми містяться в положеннях ст. 283 Господарського кодексу України.

Згідно зі статтею 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частинами 1 і 2 статті 193 ГК України встановлено, що:

- суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться;

- кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Матеріалами справи підтверджено та відповідачем не спростовано факт належного виконання позивачем взятих на себе зобов'язань за договором оренди.

Як встановлено судом, 19.11.2012 позивач перерахував відповідачу суму завдатку у розмірі 2 020,00 грн. та 17.01.2014 позивач сплатив на рахунок відповідача аванс у розмірі 380,00 грн., що входить у суму платежу 2400,00 грн. згідно бухгалтерської довідки банку.

Згідно ст. 546 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Стаття 547 ЦК України встановлює, що правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі.

Поняття завдатку визначає ч. 1 статті 570 ЦК України, згідно якої завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання.

Згідно із ч. 2 ст. 570 ЦК України, якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Слід зазначити, що на відміну від завдатку аванс - це лише спосіб платежу, який не виконує забезпечувальної функції, а виконує функцію попередньої оплати.

Суттєва відмінність авансу від завдатку полягає в тому, що на аванс не покладено функцію забезпечувати взяте сторонами на себе зобов'язання незалежно від того, яка сторона відповідальна за невиконання зобов'язання, той, хто отримав аванс повинен його повернути. І якщо орендодавець отримав як аванс певну грошову суму, а договір не було виконано незалежно від того, з чиєї вини це трапилось і які обставини цьому перешкоджали, аванс у будь-якому випадку підлягає поверненню.

Відповідно до ч. 3 ст. 571 ЦК України, у разі припинення зобов'язання до початку його виконання або внаслідок неможливості його виконання завдаток підлягає поверненню.

Відповідно до ч. 1 статті 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Частиною 1 статті 33 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно із ч. 2 ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Враховуючи наведене вище, а також те, що договір розірваний за згодою сторін, під час його дії позивач належним чином виконував взяті на себе зобов'язання за договором, а сума завдатку та авансу не була використана відповідачем, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення 2 400,00 грн. (2020,00 грн. - завдатку та 380,00 грн. - авансу) є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до ч. 3 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в доход бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" №3674-VI від 08.07.2011 (у редакції чинній на час подання позову), за подання позовних заяв майнового характеру ставка судового збору встановлюється у розмірі 2 відсотків ціни позову, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 60 розмірів мінімальних заробітних плат.

Згідно із п. 22 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" (у редакції чинній на час подання позову) від сплати судового збору звільняється уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - у справах, пов'язаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку.

Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 16 червня 2014 року прийнято рішення № 49 про ліквідацію ПАТ "БАНК ФОРУМ".

Рішенням №10 від 19 січня 2015 року уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ "БАНК ФОРУМ" призначено провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Ларченко Ірину Миколаївну.

Рішенням №106 від 28 травня 2015 року продовжено до 16.06.2016 року строк здійснення процедури ліквідації Позивача, а також продовжено на зазначений строк повноваження Ларченко І.М.

Отже, враховуючи наведене вище, розмір заявлених та задоволених позовних вимог становить 2 400,00 грн., відповідно з відповідача в доход державного бюджету України підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 827,00 грн.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов Публічного акціонерного товариства "Банк Форум" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Форум" Ларченко Ірини Миколаївни задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельні мережі "Асконі" (01011, м. Київ, Печерська площа, 1, ідентифікаційний код - 36890334) на користь Публічного акціонерного товариства "Банк Форум" (02100, м. Київ, бульвар Верховної Ради, буд. 7, код 21574573) завдаток у розмірі 2 020 (дві тисячі двадцять) гривень 00 коп. та аванс - 380 (триста вісімдесят) гривень 00 коп.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельні мережі "Асконі" (01011, м. Київ, Печерська площа, 1, ідентифікаційний код - 36890334) в дохід Державного бюджету України 1 827 (одну тисячу вісімсот двадцять сім) гривень 00 коп. - судового збору.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено: 04.11.2015.

Суддя Бондарчук В.В.