ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.11.2015р. Справа№ 914/3296/15

Господарський суд Львівської області у складі судді Гутьєвої В.В.

при секретарі Куцик І.М.

розглянувши матеріали справи за позовом: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Ніжин, Чернігівська область

до відповідача: Корпорації "Енергоресурс Інвест", м. Львів

про стягнення 337 256, 83 грн.

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_2 - представник

від відповідача: Дуб О.Р. - представник

Відповідно до ст.20 ГПК України роз'яснено право відводу судді. Відводу судді заявлено не було. На підставі ст.22 ГПК України роз'яснено процесуальні права та обов'язки сторін.

Суть заяви: Позов заявлено Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 до відповідача: Корпорації "Енергоресурс Інвест" про стягнення 337 256, 83 грн. боргу, з них: 128 304,63 грн. - пені, 197 859,03 грн. - втрат від інфляції, 11 093,17 грн. - 3% річних та судового збору на суму 5 058,86 грн.

Ухвалою суду від 16.09.2015 р. позовну заяву прийнято до розгляду, порушено провадження у справі та призначено її до судового розгляду на 19.10.2015 р.

19.10.2015 р. в судовому засіданні, відповідно до ст. 77 ГПК України, оголошено перерву до 09.11.2015 р.

09.11.2015 р. представник позивача в судове засідання з'явився, вимоги, викладені в ухвалі суду від 16.09.2015 р. виконав. 09.11.2015 р. позивач подав на адресу суду заяву про зменшення позовних вимог, відповідно до якої позивач просить стягнути з відповідача 150 000,00 грн. - втрат від інфляції. Відповідно до ч. 4 ст. 22 ГПК України позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог. Відтак, заяву позивача про зменшення позовних вимог необхідно задоволити, а справу № 914/3296/15 розглядати в межах зменшених позовних вимог.

09.11.2015 р. представник відповідача в судове засідання з'явився, вимоги, викладені в ухвалі суду від 16.09.2015 р. виконав, подав на адресу суду заперечення на позовну заяву (за вхідн. № 48160/15 від 09.11.2015 р.).

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, заслухавши представника позивача та представника відповідача, суд встановив:

Рішенням господарського суду Львівської області від 22.01.2015 р. у справі № 914/4192/14 позовні вимоги Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до відповідача: Корпорації "Енергоресурс Інвест" задоволено повністю та вирішено стягнути з Корпорації "Енергоресурс Інвест" (79035, м. Львів, вул. Зелена, 131, ідентифікаційний код 30336890) на користь Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) 486 576,21 грн., основного боргу, 51 692,34 грн. пені, 94 835,39 грн. інфляційних втрат, 11 214,03 грн. - 3% річних та 12 886,37 грн. судового збору.

На виконання рішення суду від 22.01.2015 р. Господарським судом Львівської області видано наказ у справі № 914/4192/14, який стягувачем пред'явлено до виконання.

З метою виконання рішення суду від 22.01.2015 р. у справі № 914/4192/14 відповідачем проведену часткову оплату на суму 320 000,00 грн.

У зв'язку із несвоєчасною оплатою суми заборгованості позивач просить стягнути з відповідача, з врахуванням заяви про зменшення позовних вимог 150 000,00 грн. - втрат від інфляції.

Крім того, представником позивача подано на адресу суду заяву про зміну предмету позову (за вхідн. № 5179/15 від 09.11.2015 р.). Проте, 09.11.2015 р. представником позивача подано клопотання про залишення заяви про зміну предмету позову без розгляду (за вхідн. № 48267/15 від 09.11.2015 р.). Враховуючи клопотання позивача про залишення заяви про зміну предмету позову без розгляду, суд вважає за необхідне заяву позивача про зміну предмету позову залишити без розгляду.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного:

Абзацом 3 статті 35 ГПК України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Рішенням господарського суду Львівської області від 22.01.2015 р. у справі № 914/4192/14 встановлено, що 03.02.2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю „Союзторгметал Ніжин" (постачальником відповідно до договору) та Корпорацією "Енергоресурс Інвест" (відповідачем у справі, покупцем відповідно до договору) укладено договір поставки № 030214 від 03.02.2014 року, відповідно до п. 1.1 якого постачальник зобов'язується продати та передати у власність покупця, а покупець прийняти та оплати вартість металопродукції на умовах, викладених у цьому договорі. Ціна, загальна кількість, асортимент та розгорнута номенклатура товару, що поставляється за цим договором, визначається в специфікаціях або рахунках-фактурах постачальника, які є невід'ємними частинами цього договору (п. 1.2 договору). На підставі укладеного між відповідачем та Товариством з обмеженою відповідальністю "Союзторгметал Ніжин" договору поставки № 030214 від 03.02.2014 року, постачальник поставив відповідачу товар на загальну суму 649 620,00 грн., що підтверджується видатковою накладною № ТОВ - 000009 від 24.02.2014 року на суму 191 268,00 грн.; видатковою накладною № ТОВ - 000010 від 26.02.2014 року на суму 230 688,00 грн., видатковою накладною № ТОВ - 000011 від 24.02.2014 року на суму 227 664,00 грн.

У п.4.1 договору сторони визначили, що покупець сплачує повну вартість товару протягом 3 (трьох) робочих днів з дати поставки партії товару, якщо інше не вказано в рахунку-фактурі/специфікації постачальника або інших додатках до цього договору.

Відповідно до п. 4.2 договору датою виконання покупцем платіжного зобов'язання вважається дата надходження грошових коштів до банку постачальника.

З урахуванням пункту 30.1 статті 30 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" моментом виконання грошового зобов'язання є дата зарахування коштів на рахунок кредитора або видачі їх йому готівкою, а згідно з пунктом 8.1 статті 8 цього Закону банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження. Судом встановлено, що відповідачем проведено часткову оплату вартості товару на суму 163 043,79 грн., з яких оплата на суму 20 000,00 грн. від 11.06.2014 року та на суму 20 000,00 грн. від 13.06.2014 року була здійснена в рахунок нового кредитора (позивача у справі) згідно з договором про відступлення права вимоги від 21.05.2014 року.

21.05.2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Союзторгметал Ніжин" (первісним кредитором згідно договору) та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 (позивачем у справі, новим кредитором згідно договору) було укладено договір про відступлення права вимоги № 1/210514.

Відповідно до п.1 вказаного договору, первісний кредитор відступає, а новий кредитор набуває право вимоги, належне первісному кредиторові у відповідності із договором поставки № 030214 від 03.02.2014 року. За цим договором новий кредитор одержує право замість первісного кредитора вимагати від боржника виконання зобов'язань, які виникли згідно із договором поставки № 030214 від 03.02.2014 року в розмірі, визначеному в п.4 цього договору. Згідно з п.1 ст. 512 ЦК України цей договір є договором про заміну кредитора в зобов'язаннях (п. 2 договору). Право вимоги, що відступається за цим договором, оцінене сторонами на суму 526 576, 21 грн. (п. 4 договору). А відповідно до п. 3 даного договору сторони узгодили, що до нового кредитора не переходить право на стягнення штрафних санкцій за порушення основного договору боржником.

Про відступлення права вимоги за договором № 1/210514 відповідач був повідомлений, що підтверджено відповідними повідомленнями від 21.05.2014 року та від 23.05.2014 року із зазначенням самого факту отримання.

22.05.2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Союзторгметал Ніжин" (первісним кредитором згідно договору) та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 (позивачем у справі, новим кредитором згідно договору) було укладено договір про відступлення права вимоги № 220514.

Відповідно до п.1 договору первісний кредитор відступає, а новий кредитор набуває право вимоги, належне первісному кредитові у відповідності із договором поставки № 030214 від 03.02.2014 року. За цим договором новий кредитор одержує право замість первісного кредитора вимагати від боржника стягнення збитків (ст.22 ЦК України), інфляційних втрат (ст. 625 ЦК України), три проценти річних (ст.625 ЦК України) та штрафних санкцій, які випливають з договору поставки № 030214 від 03.02.2014 року. Згідно з п.1 ст. 512 ЦК України цей договір є договором про заміну кредитора в зобов'язаннях (п.2 договору). Про відступлення права вимоги по договору № 220514 від 22.05.2014 року відповідач був повідомлений, що підтверджено відповідним повідомленням від 10.11.2014 року та копією фіскального чека від 12.11.2014 року.

Рішенням господарського суду Львівської області від 22.01.2015 р. у справі № 914/4192/14 позовні вимоги Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до відповідача: Корпорації "Енергоресурс Інвест" задоволено повністю та вирішено стягнути з Корпорації "Енергоресурс Інвест" (79035, м. Львів, вул. Зелена, 131, ідентифікаційний код 30336890) на користь Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) 486 576,21 грн., основного боргу, 51 692,34 грн. пені, 94 835,39 грн. інфляційних втрат, 11 214,03 грн. - 3% річних та 12 886,37 грн. судового збору.

У зв'язку із несвоєчасною оплатою відповідачем суми заборгованості при виконанні рішення господарського суду Львівської області від 22.01.2015 р. у справі № 914/4192/14 позивач просить стягнути з відповідача, з врахуванням заяви про зменшення позовних вимог 150 000,00 грн. - втрат від інфляції. Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У відповідності до положень пункту 7.1. Постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 р. № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» за відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання, в тому числі й грошове, припиняється його виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Саме лише прийняття господарським судом рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано в установленому законом порядку, не припиняє зобов'язальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 ЦК України сум.

Суд вважає підставними та обґрунтованими вимогу позивача про стягнення з відповідача 150 000,00 грн. - втрат від інфляції.

Відповідно до статті 4-3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Згідно з ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Статтею 43 ГПК України передбачено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Оцінивши зібрані у справі докази, заслухавши представника позивача та представника відповідача, cуд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача 150 000,00 грн. - втрат від інфляції є обґрунтованою, підтверджена матеріалами справи та підлягає до задоволення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі, зокрема, внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом. Статтею 84 ГПК України передбачено, що в резолютивній частині рішення вказується про розподіл господарських витрат між сторонами, про повернення судового збору з бюджету.

Позивачем у позовній заяві зазначено ціну позову 337 256,83 грн., відтак, судовий збір повинен становити 1,5 % ціни позову (п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір») - 5 058,86 грн. Проте до матеріалів справи позивачем долучено платіжну квитанцією № 0.0.416340413.1 від 30.07.2015 р. на суму 6 704,72 грн. Позивачем подано на адресу суду заяву про повернення зайво сплаченого судового збору. Оскільки позивачем сплачено судовий збір у більшому розмірі ніж це передбачено законом, то сплачений платіжною квитанцією № 0.0.416340413.1 від 30.07.2015 р. судовий збір на суму 1 645,86 грн. (6 704,72 грн. - 5 058,86 грн.) підлягає поверненню позивачу.

Судовий збір в розмірі 2 250,00 грн. покладається на відповідача, оскільки спір в цій частині виник з його вини.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 1, 12, 33, 34, 35, 49, 82, 82-1, 84, 85, 115, 116 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Заяву позивача про зміну предмету позову - залишити без розгляду.

2. Позов задоволити повністю.

3. Стягнути з відповідача: Корпорації "Енергоресурс Інвест" (79035, м. Львів, вул. Зелена, 131; код ЄДРПОУ № 30336890) на користь позивача: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1; ідентифікаційний код № НОМЕР_1 ) 150 000,00 грн. - втрат від інфляції, 2 250,00 грн. судового збору.

4. Повернути Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 (АДРЕСА_1; ідентифікаційний код № НОМЕР_1 ) з Державного бюджету України 1 645,86 грн. судового збору, сплаченого платіжною квитанцією № 0.0.416340413.1 від 30.07.2015 р.

Наказ видати відповідно до ст. 116 ГПК України.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 85 ГПК України, може бути оскаржене до Львівського апеляційного господарського суду в порядку та строки, передбачені ст.ст. 91-93 ГПК України.

У судовому засіданні 09.11.2015 р. судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення, повний текст рішення складений та підписаний 13.11.2015 р.

Суддя Гутьєва В.В.