Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "09" листопада 2015 р. Справа № 906/1411/15

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Гансецького В.П.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, дов. від 18.09.15р.

від відповідача: ОСОБА_2, дов. від 21.09.15р.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Комфортбуд-1" (м.Львів)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська металургійна компанія" (м.Харків)

про зобов'язання повернення майна

Позивач звернувся з позовом про зобов'язання відповідача повернути з чужого незаконного володіння позивачу майно, балансовою вартістю 1044417,65 грн., а саме: автокран МАЗ ВС 8194 АЕ; легковий автомобіль НОМЕР_1; екскаватор JSB 3СХ SМ, д.н. НОМЕР_2; навантажувач фронтальний СG 958 G, реєстраційний № НОМЕР_3; навантажувач Т 3377 ЛВ; вагончики будівельні 15 штук; бензопилу Нusgvarna 362 № 4400958 та ваги автомобільні 100 т.

Згідно уточнень від 22.09.15р. до позовної заяви, що фактично є зміною предмета позову, позивач просив витребувати з чужого незаконного володіння у відповідача майно, балансовою вартістю 1044417,65 грн., а саме: автокран МАЗ ВС 8194 АЕ; легковий автомобіль НОМЕР_1; екскаватор JSB 3СХ SМ, д.н. НОМЕР_2; навантажувач фронтальний СG 958 G, реєстраційний № НОМЕР_3; навантажувач Т 3377 ЛВ; вагончики будівельні 15 штук; бензопилу Нusgvarna 362 № 4400958; ваги автомобільні 100 т, що належать позивачу.

Заявою від 09.11.15р. позивач зменшив позовні вимоги, просив витребувати з чужого незаконного володіння у відповідача майно, балансовою вартістю 690035,50 грн., а саме: легковий автомобіль НОМЕР_1; екскаватор JSB 3СХ SМ, д.н. НОМЕР_2; навантажувач фронтальний СG 958 G, реєстраційний № НОМЕР_3; вагончики будівельні 15 штук; бензопилу Нusgvarna 362 № 4400958; ваги автомобільні 100 т, що належать позивачу.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, зазначених у позовній заяві та з урахуванням заяви від 09.11.15р. про зменшення позовних вимог (а.с.126), а також письмових пояснень на відзив відповідача (а.с.129,130). Зокрема, зазначила, що відповідачем порушено умови пп.2.1.5 договору зберігання № 15/06/13 від 15.06.13р. в частині виконання зобов'язання повернути майно позивачу (поклажодавцю) за першою вимогою останнього не пізніше 2 робочих днів з дня одержання такої вимоги згідно акту повернення Майна зі зберігання.

Також зазначила, що позивачем заявлено вимогу щодо витребування з чужого незаконного володіння від відповідача лише частини майна, а не всього майна, що було передано згідно договору зберігання № 15/06/13 від 15.06.13р. у зв'язку з тим, що на даний час ліквідатором ТОВ "Будівельна компанія "Комфортбуд-1" - ОСОБА_3 здійснюється підготовка до проведення аукціонів з продажу майна банкрута ТОВ "Будівельна компанія "Комфортбуд-1" та наявні потенційні покупці саме на майно, яке позивач просить витребувати від відповідача.

Відповідно до ч.4 ст.22 ГПК України, позивач вправі до прийняття рішення по справі змінити підставу або предмет позову, відмовитись від позову, збільшити або зменшити розмір позовних вимог.

Враховуючи передбачені ст.22 ГПК України права позивача, вказана заява не суперечить вимогам чинного законодавства України, не порушує чиїх-небудь прав та охоронюваних законом інтересів та приймається судом. Розгляд справи здійснюється з урахуванням поданих змін.

Представник відповідача у відзиві від 20.10.15р. № 20/10/15-1 на позовну заяву та в судовому засіданні проти позову заперечив, просив відмовити у задоволенні позовних вимог (а.с.80-83).

Ухвалою господарського суду Житомирської області від 09.11.15р. у даній справі було залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - ПАТ "УкрСиббанк".

Згідно даної ухвали в судовому засіданні 09.11.15р. також оголошувалась перерва з метою витребування у представників сторін їх пропозицій з питання визначення експертної установи та переліку питань на вирішення експертів у зв'язку з тим, що під час розгляду справи, позивачем на неодноразові вимоги господарського суду так і не були подані докази про залишкову вартість спірного майна на день подання позову, що унеможливлює визначення необхідної до сплати суми судового збору.

Представник позивача після перерви 09.11.15р. в судовому засіданні згідно поданих письмових пояснень проти призначення експертизи у справі для визначення вартості спірного майна заперечила та вважає її проведення неможливим, посилаючись на те, що спірне майно у позивача відсутнє та документи, які підтверджують право власності на це майно в даний момент також відсутні (а.с.133).

Представник відповідача після перерви 09.11.15р. в судовому засіданні у вирішенні питання щодо призначення у справі судової експертизи поклався на розсуд суду.

Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, господарський суд,-

ВСТАНОВИВ:

15.06.13р. між ТОВ "Будівельна компанія "Комфортбуд-1" (позивач/поклажодавець) в особі ліквідатора - арбітражного керуючого ОСОБА_3, що діє на підставі постанови господарського суду Львівської області від 03.05.12р. у справі № 5015/630/12 та ТОВ "Українська металургійна компанія" (відповідач/зберігач) було укладено договір зберігання № 15/06/13 (далі-договір)(а.с.20,21).

Відповідно до пп.1.1 договору, за умовами цього договору поклажодавець передає, а зберігач приймає на безоплатне відповідальне зберігання майно поклажодавця (далі по тексту - майно), найменування та кількість якого наводиться у Додатку № 1, що є невід'ємною частиною цього договору, та зобов'язується повернути майно у цілості на першу вимогу або після закінчення строку дії договору.

Право власності на майно до зберігача не переходить (пп.1.2 договору).

Згідно пп.1.3 договору, передача майна на відповідальне зберігання відбувається із обов'язковим складанням та підписанням уповноваженими представниками сторін ОСОБА_1 приймання-передачі майна на зберігання, який є невід'ємною частиною цього договору.

Відповідно до пп.1.4 договору, місце зберігання майна: Житомирська область, Лугинський район, с.Вербівка.

Згідно пп.1.5 договору, у зв'язку з відсутністю у поклажодавця грошових коштів для оплати вартості послуг зберігання, з метою забезпечення компенсації зберігачу витрат на забезпечення належних умов для збереження та утримання майна, поклажодавець за цим договором надає згоду зберігачу протягом строку зберігання користуватися майном за його функціональним призначенням.

Відповідно до пп.2.1.2 пп.2.1 договору, зберігач за цим договором зобов'язався забезпечити повне збереження майна та повернути поклажодавцю те саме майно на першу вимогу поклажодавця. Майно повинно бути повернене в тому самому стані, у якому воно було прийняте на зберігання, з урахуванням нормального зносу.

Згідно пп.2.1.4 пп.2.1 договору, зберігач за цим договором зобов'язався за першою вимогою зберігача надати йому можливість доступу до майна і перевірки умов його зберігання.

Відповідно до пп.2.1.5 пп.2.1 договору, зберігач за цим договором зобов'язався повернути майно поклажодавцю за першою вимогою останнього не пізніше 2 робочих днів з дня одержання такої вимоги згідно акту повернення майна зі зберігання.

Згідно пп.2.2.2 пп.2.2 договору, поклажодавець за цим договором зобов'язався отримати майно протягом 2 робочих днів з моменту пред'явлення вимоги про повернення в місці його зберігання, якщо інше не встановлено сторонами додатково.

Позивач, обґрунтовуючи свої остаточні позовні вимоги про витребування з чужого незаконного володіння у відповідача майно, балансовою вартістю 690035,50 грн., а саме: легковий автомобіль НОМЕР_1; екскаватор JSB 3СХ SМ, д.н. НОМЕР_2; навантажувач фронтальний СG 958 G, реєстраційний № НОМЕР_3; вагончики будівельні 15 штук; бензопилу Нusgvarna 362 № 4400958; ваги автомобільні 100 т, що належать позивачу, зазначив наступне.

Згідно додатку № 1 до договору зберігання № 15/06/13 від 15.06.13р. - переліку майна, яке передається на відповідальне зберігання (а.с.22,23) та ОСОБА_1 приймання передачі майна на зберігання від 15.06.13р. (а.с.24,25) позивачем було передано відповідачу, зокрема, наступне майно: автокран МАЗ ВС 8194 АЕ; легковий автомобіль НОМЕР_1; екскаватор JSB 3СХ SМ, д.н. НОМЕР_2; навантажувач фронтальний СG 958 G, реєстраційний № НОМЕР_3; навантажувач Т 3377 ЛВ; вагончики будівельні 15 штук; бензопилу Нusgvarna 362 № 4400958 та ваги автомобільні 100 т., балансовою вартістю 1044417,65 грн.

Позивач зазначив, що з метою підготовки та проведення аукціонів з продажу майна банкрута ТОВ "БК "Комфортбуд-1", виникла необхідність в поверненні цього майна зі зберігання.

Згідно даних позивача, у зв'язку з цим, на підставі пп.2.1.5 пп.2.1 договору зберігання № 15/06/13 від 15.06.13р. та згідно ОСОБА_1 приймання передачі майна на зберігання від 15.06.13р. ним було направлено відповідачу письмову вимогу про повернення наданого на відповідальне зберігання майна згідно ОСОБА_1 повернення майна зі зберігання (а.с.26).

В ході розгляду справи позивачем неодноразово зменшувалися позовні вимоги: шляхом виключення з переліку витребуваного майна, зокрема, навантажувача Т 3377 ЛВ у зв'язку з його помилковим заявленням про витребування, а також автокрану МАЗ ВС 8194 АЕ у зв'язку з його поверненням позивачу.

Господарський суд, вважає заявлений позов таким, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.936 ЦК України, за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов'язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності.

Згідно з ч.1 ст.938 ЦК України, зберігач зобов'язаний зберігати річ протягом строку, встановленого у договорі зберігання.

Ухвалами господарського суду Житомирської області: від 08.09.15р., від 22.09.15р., від 06.10.15р. у даній справі позивач зобов'язувався судом подати: для огляду оригінали документів, на яких ґрунтуються позовні вимоги; документальні докази щодо балансової залишкової вартості кожної одиниці майна, яке витребовується від відповідача за договором № 15/06/13 від 15.06.13р.

Позивач у заяві від 21.09.15р. (а.с.35,36), його представник у письмових поясненнях на відзив (а.с.129,130) та в судовому засіданні зазначили, що у позивача відсутні оригінали договору зберігання № 15/06/13 від 15.06.13р., додатку № 1 до вказаного договору зберігання та акту приймання передачі від 15.06.13р. до цього договору зберігання, оскільки вони знаходяться у відповідача, що підтвердили актом приймання-передачі оригіналів документів, який 04.02.15р. підписано ліквідатором ТОВ "Будівельна компанія "Комфортбуд-1" - ОСОБА_3 та представником ТОВ "Українська металургійна компанія" - ОСОБА_4 (а.с.38).

Господарський суд критично ставиться до зазначеного акта приймання передачі оригіналів документів від 04.02.15р. (а.с.38), оскільки позивачем не надано пояснень - з яких причин він передав відповідачу зазначені документи, які і так повинні були бути у відповідача. Крім того, сумнівним суду видається той факт, що позивач без видимих причин передає основні документи на передане майно його зберігачу, тим самим невиправдано ризикуючи цим майном.

Сумніви господарського суду та критичне ставлення до зазначеного акта приймання передачі оригіналів документів від 04.02.15р. підсилюються також усними поясненнями представника відповідача в судовому засіданні, який зазначив, що особа, якій, начебто, були передані документи по цьому ОСОБА_1 - ОСОБА_4 у відповідача не працює і йому не відомо, що це за людина. Представник відповідача також пояснив, що, начебто, передані документи по зазначеному ОСОБА_1 у відповідача відсутні.

Представник відповідача, заперечуючи проти позову, зазначив, що екскаватор JSB 3СХ SМ, д.н. НОМЕР_2; навантажувач фронтальний СG 958 G, реєстраційний № НОМЕР_3; вагончики будівельні 15 штук будуть повернуті позивачу лише за умови добросовісного виконання позивачем умов договору зберігання № 15/06/13 від 15.06.13р. в частині своєчасного підписання документів, що підтверджують факт прийому передачі майна та підписання актів прийому передачі автокрана МАЗ ВС 8194 АЕ та 2-х будівельних вагончиків, якими позивач заволодів самовільно без підписання відповідних документів передбачених договором зберігання № 15/06/13 від 15.06.13р.

Також представник відповідача заперечив факт передачі позивачем відповідачу на зберігання майна: легкового автомобіля НОМЕР_1; бензопили Нusgvarna 362 № 4400958 та вагів автомобільних 100 т.

Позивач у заяві від 21.09.15р. (а.с.35,36) вказує, що доказом балансової залишкової вартості кожної одиниці майна, яке витребовується від відповідача за договором № 15/06/13 від 15.06.13р. є довідка позивача станом 01.12.14р. (а.с.18,19).

Господарський суд вважає, що дана довідка не є належним доказом балансової залишкової вартості кожної одиниці майна, яке витребовується від відповідача за договором № 15/06/13 від 15.06.13р., оскільки вона підписана односторонньо позивачем, а також, що ця довідка не є первинним бухгалтерським документом в розумінні вимог ст.ст.9-11 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" № 996-XIV від 16.07.1999р.

Крім того, у господарського суду виникли сумніви у достовірності підписаного та скріпленого печатками обох сторін ОСОБА_1 приймання передачі майна на зберігання від 15.06.13р., що складений на підставі договору зберігання № 15/06/13 від 15.06.13р., оскільки примірники даного ОСОБА_1, які були подані позивачем та відповідачем, мають між собою суттєві відмінності.

Так, поданий позивачем примірник ОСОБА_1 приймання передачі майна на зберігання від 15.06.13р. складається з п'ятдесят одного пункту переліку майна, що передається на зберігання (а.с.24,25).

А поданий відповідачем примірник ОСОБА_1 приймання передачі майна на зберігання від 15.06.13р. складається з тридцяти дев'яти пунктів переліку майна, що передається на зберігання (а.с.86,87).

Крім того, є явна відмінність у почерку написання переліку майна в даних ОСОБА_1 приймання передачі майна на зберігання від 15.06.13р.

Враховуючи вищезазначені обставини, господарський суд позбавлений можливості провести у справі судову експертизу для порівняльного експертного аналізу обох примірників ОСОБА_1 приймання передачі майна на зберігання від 15.06.13р., оскільки відсутні оригінали примірників позивача.

Відповідно до пп.2.7 п.2 постанови пленуму господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" № 7 від 21.02.13р., одним з реквізитів позовної заяви є ціна позову, яку зазначає позивач і з якої обчислюється судовий збір. Якщо позивачем зазначено в заяві ціну позову, але в ній не наведено обґрунтованого розрахунку такої ціни, або його не додано до позовної заяви, або позивачем не зазначена вартість спірного майна та/або не подано доказів в обґрунтування цієї вартості, то позовна заява підлягає поверненню на підставі пункту 3 частини першої статті 63 ГПК.

У разі коли визначена (встановлена) позивачем ціна позову не відповідає дійсній вартості спірного майна або на день подання позову неможливо встановити точну його ціну, господарський суд з урахуванням припису абзацу першого частини другої статті 6 Закону і частин першої - четвертої статті 49 ГПК попередньо визначає розмір судового збору, виходячи з ціни позову, вказаної позивачем, а за результатами вирішення спору або достягує недоплачену суму судового збору з належної сторони, або повертає суму переплати цього збору.

Остаточне визначення в процесі розгляду справи ціни позову (дійсної вартості спірного майна), а отже, й суми судового збору здійснюється господарським судом на підставі поданих учасниками судового процесу доказів, а за їх недостатності для цього - шляхом призначення відповідної судової експертизи (експертної оцінки майна).

Оскільки позивачем так і не було подано належних документальних доказів щодо балансової залишкової вартості кожної одиниці майна, яке витребовується від відповідача за договором № 15/06/13 від 15.06.13р., тому у господарського суду були відсутні документальні незаперечні докази для встановлення ціни позову та визначення розміру судового збору.

У зв'язку з цим, господарським судом 09.11.15р. в судовому засіданні було запропоновано сторонам призначити у справі судову експертизу з метою встановлення балансової залишкової вартості витребуваного майна, а також оголошено в судовому засіданні перерву для подання представниками сторін їх пропозицій з питання визначення експертної установи та переліку питань на вирішення експертів.

Але, як зазначалося, представник позивача після перерви 09.11.15р. в судовому засіданні згідно поданих письмових пояснень проти призначення у справі експертизи заперечила та вважає її проведення неможливим, посилаючись на те, що спірне майно у позивача відсутнє та документи, які підтверджують право власності на це майно в даний момент також відсутні (а.с.133). Крім того, представник позивача в судовому засіданні в усному порядку пояснила, що проведення експертизи є неможливим та буде ускладнене також тим, що спірне майно знаходиться в різних містах України.

Господарський суд погоджується з представником позивача, що проведення експертизи за таких обставин буде неможливим, оскільки на момент розгляду справи відсутні достовірні відомості про місця зберігання спірного майна.

Так, як зазначено відповідачем, йому не передавались на зберігання легковий автомобіль НОМЕР_1; бензопила Нusgvarna 362 № 4400958 та ваги автомобільні 100 т. А щодо вагончиків будівельних, які були передані на зберігання, то позивач зазначив, що на даний час два з них позивач забрав самовільно без складання будь-яких актів.

Позивач, у свою чергу, заперечує факт повернення у своє володіння двох будівельних вагончиків.

Таким чином, судовим розглядом виявлено наявність з вини позивача суттєвих перешкод для встановлення істини у справі та дійсних прав і обов'язків сторін, оскільки позивачем не забезпечено документального збереження власного майна.

Всі вищезазначені обставини не дають можливості господарському суду визначити дійсну вартість спірного майна, яка необхідна для визначення судових витрат по справі, що має наслідком неможливість прийняти об'єктивне та законне рішення у справі.

Відповідно до частин 1 та 2 ст.43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Згідно ч.2 ст.82 ГПК України, рішення приймається господарським судом за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та іншими учасниками господарського процесу, а також доказів, які були витребувані господарським судом, у нарадчій кімнаті.

Відповідно до ст.33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно ст.34 ГПК України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

На підставі викладеного, господарський суд дійшов висновку про недоведеність позивачем своїх позовних вимог, що є перешкодою для їх задоволення.

Господарський суд також вважає за необхідне зазначити, якщо позивач вважає себе ошуканим або таким, що стосовно його майна вчинені протиправні дії звернутись до правоохоронних органів з відповідною заявою.

При відмові в позові судовий збір, згідно ст.49 ГПК України, покладається на позивача.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

У позові відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 10.11.15

Суддя Гансецький В.П.

Друк: 1 прим. у справу.