Господарський суд Чернігівської області
========================================================================================================================================================================
РІШЕННЯ

12.11.2015 р. Справа № 927/1224/15.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю „Поліфарб", вул. Будьонного, 10, м. Дніпропетровськ, 49102

Відповідач: Дочірнє підприємство „Чернігівський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія „Автомобільні дороги України", вул. Київська 17, м. Чернігів, Чернігівська область, 14005

про стягнення 660255,89 грн.

Суддя Федоренко Ю.В.

ПРЕДСТАВНИКИ СТОРІН:

Від позивача Лисенко П.П. довіреність №16/15 від 28.10.2015, 12.11.2015 не з'явився.

Від відповідача Шокур А.Ю. довіреність №04/09/15-1 від 04.09.2015

Від відповідача Передня А.А. довіренсть №04/11/15-1 від 04.11.2015

Рішення винесено після перерви, яку оголошено в судовому засіданні 05.11.2015 на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України.

В судовому засіданні 12.11.2015, на підставі ч. 2 ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суть спору:

Товариство з обмеженою відповідальністю „Поліфарб" звернулось до Господарського суду Чернігівської області з позовною заявою про стягнення з Дочірнього підприємства „Чернігівський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства „Державна акціонерна компанія „Автомобільні дороги України" вартості переданого товару з урахуванням індексу інфляції у розмірі 652 574,23 грн. та 3% річних у розмірі 7 681,66 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов'язання в частині своєчасної сплати поставленого товару, яке виникло на підставі укладеного між позивачем та відповідачем договору № 2 від 27.01.2014 купівлі-продажу.

05.11.2015 позивач надав суду заяву про збільшення позовних вимог, в якій просить суд позовні вимоги вважати збільшеними на 57 827,03грн.,а саме: в частині заборгованості на 52 800,00 грн., 3% річних на 2 426,70 грн., інфляційних втрат на 2 600,33 грн. З урахуванням первісних позовних вимог, загальна сума, що підлягає стягненню з відповідача складає 718 082,92 грн.

Відповідач позов не визнав. Посилається на те, що його обов'язок оплатити отриманий товару відповідно до умов договору настає з дати отримання рахунків-фактур які він до цього часу не отримав. Додані позивачем до позову рахунки отримані не встановленою особою. Вважає, що за таких обставин обов'язок з оплати товару не настав.

10.11.2015 відповідачем надано письмові заперечення на заяву про збільшення позовних вимог та заперечення проти розрахунку розміру інфляційних та процентів річних.

У вказаних запереченнях відповідач зазначає, що позивачем заявою про збільшення позовних вимог фактично змінено підставу позову, оскільки після початку розгляду справи по суті заявлено вимоги про стягнення боргу по видатковій накладній ВН №РБ-0000388 від 19.11.2014, а при подачі позову вимоги по цій накладній не заявлялись. Відповідач також посилається на неправильний розрахунок позивачем процентів річних та витрат від інфляції.

Враховуючи, що поставка товару по видатковій накладній ВН №РБ-0000388 від 19.11.2014 здійснювалась на підставі договору №2 від 27.01.2014 суд приходить до висновку, що позивачем не було змінено підстав позову, заява про збільшення позовних вимог відповідає положенням ст.22 ГПК України, не порушує права та охоронювані законом інтереси сторін, а тому приймається судом до розгляду. Спір вирішується з урахуванням вказаної заяви.

Посилання відповідача на те, що заявою про збільшення позовних вимог позивачем змінено підставу позову, не відповідають матеріалам справи і до уваги судом не приймаються.

Розглянувши подані документи і матеріали, вислухавши пояснення повноважних представників сторін, дослідивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд встановив:

27.01.2014 між позивачем (продавець) та відповідачем (покупець) укладено договір купівлі-продажу, поставки №2 (далі за текстом - Договір), за яким продавець зобов'язується передати у власність покупця, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити наступний товар: поліфарб-лайн фарба біла, поліфарб-лайн фарба жовтня, полі фарб-лайн фарба червона, мікро кульки скляні 100-600 Н, сольвент-Д розчинник, в кількості та по цінам викладених в специфікаціях на кожну партію товару, що додаються до договору, та видаткових накладних, та можуть бути змінені за домовленістю сторін.

Сторонами підписано специфікації до Договору:

-№5 від 19.11.2014 на поставку товару на загальну суму 295 240 грн.;

-№6 від 15.12.2014 на суму 264 270 грн.;

-№7 від 20.03.2015 на суму 318 000грн.

Як було узгоджено сторонами у п.п. 6.1, 6.2 Договору продавець виставляє покупцю рахунок-фактуру після поставки партії товару. Покупець оплачує рахунок - фактуру шляхом перерахування коштів на банківський рахунок продавця протягом 45 днів з дати його отримання, якщо інше не передбачено додатковими угодами до цього договору.

За видатковими накладними №РБ-0000388 від 19.11.2014 та №РБ-000389 від 19.11.2014, рахунок-фактурою №С-00000322 від 18.11.2014, відповідач отримав товар на загальну суму 295 240 грн.

Товар отримано представником відповідача Ісаченко Є.Л. якому видано довіреність №99 від 18.11.2014 на отримання товару у позивача за рахунком-фактурою №С-00000322 від 18.11.2014.

До матеріалів справи позивачем додано завірену копію рахунок-фактури №С-00000322 від 18.11.2014 на якій міститься підпис про отримання рахунку 21.11.2014 начальником відділу ПВ та МТВ Передня А.А. який завірено відбитком гербової печатки відповідача.

За видатковими накладними №РБ-0000398 від 15.12.2014 та №РБ-0000399 від 15.12.2014, рахунок фактурою №С-00000340 від 15.12.2014, відповідачем було отримано товар на загальну суму 264 270 грн.

Товар отримано представником відповідача Ісаченко Є.Л. за довіреністю №104 від 05.12.2014 яку видано на отримання цінностей за рахунком-фактурою №340 від 15.12.2014.

На рахунок-фактурі №С-00000340 від 15.12.2014 міститься надпис від руки: рахунок отримано 15 грудня 2014 р. Передня А.А., підпис, який завірено відбитком круглої печатки підприємства відповідача.

За видатковою накладною №РБ-0000019 від 20.03.2015, рахунок-фактурою №С-00000016 від 20.03.2015, відповідачем отримано товар на загальну суму 318 000 грн.

Товар отримано представником відповідача Ісаченко Є.Л. на підставі довіреності №26 від 19.03.2015 яку видано на отримання цінностей за рахунком-фактурою №С-00000016 від 20.03.2015.

На рахунок - фактурі №С-00000016 від 20.03.2015 міститься надпис від руки: рахунок отримано 20.03.2015 Передня А.А., підпис, який завірено відбитком круглої печатки підприємства відповідача.

Згідно з наказом №18-ОС від 30.07.2013 Передня А.А. працює на підприємстві відповідача з 30.07.2013 на посаді начальнику відділу підготовки виробництва та матеріально-технічного постачання.

Відповідно до посадової інструкції начальника відділу з підготовки виробництва та матеріально-технічного постачання ДП „Чернігівський облавтодор" М 6.2.1/34 редакція 2, затверджена директором ДП „Чернігівський облавтодор" С.В. Значко 19.06.2013, копія якої знаходиться в матеріалах справи, начальник відділу з підготовки виробництва та матеріально-технічного постачання належить до категорії керівників, серед інших організує забезпечення підприємства необхідними для його виробничої діяльності матеріальними ресурсами, має право діяти від імені відділу, представляти інтереси ДП «Чернігівський облавтодор» в переговорах з постачальниками матеріально-технічних ресурсів та іншими організаціями з виробничо-господарських питань, в межах своє компетенції підписувати та візувати документи.

Передня А.А. ознайомлений з вказаною інструкцією 19.06.2013 про що міститься відмітка та особистий підпис на примірнику вказаної інструкції.

Представник відповідача Передня А.А. у судовому засіданні підтвердив, що він працює у відповідача на зазначеній вище посаді. Через відділ проходить великий обсяг документів, а тому він не може стверджувати що отримав такі рахунки та розписувався в них, оскільки про це не пам'ятає. До його посадових обов'язків не входять повноваження приймати від імені підприємства документи, в тому числі рахунки, які не стосуються роботи відділу.

Заперечуючи позов відповідач посилається і на те, що в довіреності на отримання товару №104 від 05.12.2014 та №26 від 19.03.2015 рукописним текстом внесені реквізити рахунків-фактур, які виписані вже після видачі довіреностей. Відповідачем заявлено клопотання про витребування у позивача доказів (довіреностей, наказів тощо) на уповноваження відповідачем особи, яка ніби то отримала рахунки, копії яких додано до позовної заяви, на одержання цих спірних рахунків.

Клопотання судом відхиляється, оскільки саме відповідач повинен довести що рахунки отримано не уповноваженою особою. Також судом враховуються і пояснення позивача про те, що таких доказів у нього не має.

Згідно з ст.4-3, 33 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч.1 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88 затверджено Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, яке зареєстроване у Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за № 168/704.

Згідно з пп.2.5, 2.11, 2.14, гл.2 цього Положення повноваження на здійснення господарської операції особи, яка в інтересах юридичної особи або фізичної особи - підприємця одержує основні засоби, запаси, нематеріальні активи, грошові документи, цінні папери та інші товарно-матеріальні цінності згідно з договором, підтверджуються відповідно до законодавства. Такі повноваження можуть бути підтверджені, зокрема, письмовим договором, довіреністю, актом органу юридичної особи тощо.

Вільні рядки в первинних документах підлягають обов'язковому прокреслюванню.

Відповідальність за несвоєчасне складання первинних документів та недостовірність відображених у них даних несуть особи, які склали та підписали ці первинні документи.

Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Враховуючи, що чинними нормативними актами передбачено відповідальність за достовірність внесення даних у первинні бухгалтерські документи осіб, які їх склали та підписали, а довіреності складені та підписані саме повноважними представниками відповідача, у довіреностях зазначено рахунки-фактури позивача, на самих рахунках-фактурах міститься підпис працівника відповідача про їх отримання який завірено відбитком печатки підприємства відповідача, суд приходить до висновку, що позивачем належними та допустимими доказами підтверджено вручення рахунків-фактур відповідачу.

Заперечення позову з підстав не отримання цих рахунків, їх отримання не уповноваженою особою, у тому числі і відсутність їх реєстрації у журналі вхідної кореспонденції відповідача яких є його внутрішнім документом, не спростовують наведених вище доказів і до уваги судом не приймаються.

Повноважними представниками сторін підписано та скріплено відбитками печаток акт звірки розрахунків за період з 01.01.14 по 30.06.15 за яким заборгованість на користь позивача за поставлений товар складає 557 073 грн.

Відповідачем у судовому засіданні 12.11.2015 надано оригінал платіжного доручення від 11.11.2015 який підтверджує оплату відповідачем за Договором позивачу 20 000 грн.

В зв'язку з цим провадження у справі по стягненню 20 000 грн. боргу підлягає припиненню на підставі п.1-1) ч.1 ст.80 ГПК України - відсутній предмет спору.

За приписами ст. 526 Цивільного кодексу України та ст. 193 Господарського кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно п. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, а тому сума боргу - 537 073 грн. підлягає стягненню на користь позивача.

В решті вимог про стягнення 52 800 грн. боргу вимоги є необґрунтованими і у їх задоволенні судом відмовлено.

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних з простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач просить стягнути з відповідача інфляційні втрати в розмірі 98 101,56 грн. за період з 01 лютого 2015 року по 02 листопада 2015 року, 3% річних за період 31.01.2015 по 02.11.2015 у сумі 10 108,36 грн.

З наданого до позовної заяви розрахунку та заяви про збільшення позовних вимог вбачається, що інфляційні та проценти річних позивачем нараховані за прострочення зобов'язання по специфікаціям №6 та №7 від 15.12.2014 та 20.03.2015 відповідно, рахунок-фактури від 15.12.2014, 20.03.2015.

Перевіривши розрахунок позивача за допомогою інформаційно-правової системи Ліга: Закон, суд доходить висновку, що позовні вимоги в цій частині позову слід задовольнити частково, а саме: 9 255,82 грн. - 3% річних та 75 205,95 грн. витрат від інфляції.

В решті позову про стягнення 22 895,61 грн. інфляційних та 852,54 грн. відсотків річних судом відмовлено за необґрунтованістю, у тому числі і у зв'язку з тим, що позивачем при здійсненні розрахунку не було враховано часткову оплату боргу відповідачем платіжними дорученням №440 від 10.04.2015 за видатковою накладною №РБ-0000399 від 15.12.2014.

На підставі викладеного позов задовольняється частково з покладенням судових витрат на сторони пропорційно відповідно до ст.49 ГПК України.

Керуючись ст.49, 80 ч.1 п.1-1, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ :

Припинити провадження у справі в частині стягнення 20 000 грн. боргу.

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Дочірнього підприємства „Чернігівський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія „Автомобільні дороги України", вул. Київська 17, м. Чернігів, 14005, код 32016315 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „Поліфарб", вул.Будьонного, 10, Дніпропетровськ, 49102, код 24227085, 537 073 грн. боргу, 9 255,82 грн. відсотків річних, 75 205,95 грн. інфляційних, 9 623,02 грн. судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

В іншій частині позову - відмовити.

Повне рішення складено 16.11.2015 р.

Суддя Ю.В. Федоренко