ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2015 року Справа № 922/137/15

Вищий господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого суддіЄвсікова О.О.,
суддівКролевець О.А.,
Попікової О.В.,
розглянувши касаційну скаргуСпеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників податків у м. Харкові Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби
на постановуХарківського апеляційного господарського суду від 29.07.2015 (головуючий суддя Барбашова С.В., судді Гребенюк Н.В., Тарасова І.В.)
та на рішення Господарського суду Харківської області від 19.03.2015 (суддя Пономаренко Т.О.)
у справі№ 922/137/15 Господарського суду Харківської області
за позовомСпеціалізованої Державної податкової інспекції з обслуговування великих платників податків у м. Харкові Міжрегіонального головного управління Міндоходів
доПублічного акціонерного товариства "Іноваційно-промисловий банк",
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача
Національний банк України,
провизнання кредиторських вимог,
за участю представників
позивачане з'явились,
відповідачане з'явились,
третьої особине з'явились,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом (з урахуванням заяви від 12.03.2015), в якому просив: визнати та акцептувати у повному обсязі кредиторські вимоги позивача до відповідача на суму 742.453,22 грн. і зобов'язати ліквідатора ПАТ "Інноваційно-промисловий банк" включити такі вимоги до переліку акцептованих вимог до відповідача для їх затвердження Національним банком України.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 19.03.2015 у справі №922/137/15, залишеним без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 29.07.2015, в задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись із зазначеними рішенням та постановою, позивач звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить рішення місцевого суду та постанову апеляційного суду скасувати і прийняти нове рішення, яким позов задовольнити повністю.

Вимоги та доводи касаційної скарги мотивовані тим, що судами попередніх інстанцій було неповно з'ясовано обставини, які мають значення для справи, а також порушено норми матеріального та процесуального права, зокрема, ст. ст. 25, 58, 91 Закону України "Про банки та банківську діяльність", абз. 2 п. 9.3 глави 9 "Положення про застосування Національним банком України заходів впливу за порушення банківського законодавства", затвердженого постановою Правління НБУ № 369 від 28.08.2001. Доводи касаційної скарги зводяться до того, що суди попередніх інстанцій не надали належної оцінки тому, що п. 8 ч. 1 ст. 91 Закону України "Про банки і банківську діяльність" фактично передбачає можливість визнання вимог, поданих в межах ліквідаційної процедури.

Усіх учасників судового процесу відповідно до статті 111-4 ГПК України належним чином повідомлено про час і місце розгляду касаційної скарги, проте в судове засідання представники сторін не з'явились. Зважаючи на те, що явку представників сторін не було визнано обов'язковою, а також на достатність матеріалів справи для прийняття рішення, колегія суддів, беручи до уваги встановлені ст. 111-8 ГПК України строки розгляду касаційних скарг, дійшла висновку про можливість розглянути справу за відсутності представників сторін.

Колегія суддів, обговоривши доводи касаційної скарги, заслухавши представників учасників судового процесу, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування господарськими судами норм матеріального та процесуального права, вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, постановою Правління Національного Банку України від 29.02.2012 №72 "Про відкликання банківської ліцензії та призначення ліквідатора Публічного акціонерного товариства "Інноваційно-промисловий банк" з 02.03.2012 відкликано банківську ліцензію, ініційовано процедуру ліквідації та призначено ліквідатора ПАТ "Інноваційно-промисловий банк".

В офіційному друкованому виданні "Урядовий кур'єр" № 43 від 06.03.2012 опубліковано оголошення про відкликання ліцензії та відкриття ліквідаційної процедури ПАТ "Інпромбанк", а також повідомлено, що кредитори мають право заявити ліквідатору про свої вимоги до банку протягом одного місяця з дня опублікування оголошення про відкриття ліквідаційної процедури.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 10.05.2012 у справі №5023/1715/12 підтверджено відповідність застосування процедури ліквідації відповідача з боку Національного банку України вимогам Закону України "Про банки і банківську діяльність".

05.04.2012 позивач звернувся до ліквідатора банку заяву з конкурсними вимогами до боржника на суму 230.998,93 грн. Вказана вимога була акцептована ліквідатором у повній сумі та віднесена до сьомої черги задоволення вимог кредиторів, про що свідчить наявне в матеріалах справи повідомлення про акцептування вимог кредиторів від 25.05.2012.

Позивачем 12.12.2013, 01.04.2014, 05.06.2014 та 14.11.2014 на адресу ПАТ "Іноваційно-промисловий банк" були направлені заяви про акцептування вимог на загальну суму 795.264,84 грн., що включала в себе вимогу про сплату орендної плати за землю, земельного податку, податку на додану вартість, екологічного податку та сплату єдиного соціального внеску.

Ліквідатор банку, в свою чергу, повідомив позивача про неможливість акцептувати заявлені позивачем вимоги, посилаючись на передбачений нормами чинного законодавства порядок внесення відповідних змін до реєстру, оскільки, на момент звернення позивача із відповідними вимогами вже було розпочато ліквідаційну процедуру ПАТ "Інпромбанк".

Згідно з позовними вимогами позивач просить зобов'язати відповідача акцептувати кредиторські вимоги позивача на суму 742.453,22 грн. за самостійно узгодженими позивачем грошовими зобов'язаннями з податків та зборів (які виникли за період з березня 2012 року по березень 2015 року та станом на 04.03.2015 становлять: з орендної плати за землю 119.386,55 грн.; з земельного податку - 6.854,68 грн.; з єдиного соціального внеску - 407.376,99 грн.; з податку на додану вартість - 208.835,00 грн.), а також зобов'язати ліквідатора ПАТ "Інноваційно-промисловий банк" включити такі вимоги до переліку акцептованих вимог до відповідача для їх затвердження Національним банком України.

Приписами ст. 2, ст. 89, п. 8 ст. 91, ст. ст. 92, 93, 96 Закону України "Про банки та банківську діяльність" (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено таке:

ліквідаційна маса складається з усіх видів майнових активів (майно та майнові права банку), які належать йому на праві власності на день відкриття ліквідаційної процедури та виявлені в ході ліквідації;

з відкликанням банківської ліцензії та призначенням ліквідатора банку строк виконання всіх його грошових зобов'язань, в т.ч. зобов'язань по сплаті податків та зборів вважається таким, що настав;

кредитори, без винятків щодо податкових органів, мають право подавати заяви про майнові вимоги до банку ліквідатору в місячний строк з дня публікації оголошення про відкриття процедури ліквідації;

до повноважень ліквідатора серед інших визначено формування ліквідаційної маси, за рахунок якої ліквідатор у визначеній черговості задовольняє своєчасно заявлені вимоги кредиторів, які виникли станом на день відкриття ліквідаційної процедури, внесені до реєстру вимог кредиторів;

ліквідатор припиняє прийняття вимог кредиторів після закінчення одного місяця з дня опублікування оголошення про початок ліквідаційної процедури, протягом трьох місяців з дня публікації оголошення про початок ліквідаційної процедури визначає суму заборгованості кожному кредитору та відносить вимоги до певної черги погашення, відхиляє вимоги у разі їх не підтвердження, складає перелік акцептованих ним вимог для затвердження Національним банком України, сповіщає кредиторів про акцептування вимог;

кредитори мають право надіслати ліквідатору свої заперечення щодо визнаних ним вимог протягом одного місяця з дня отримання повідомлення та звернутися до суду зі скаргою на дії ліквідатора; вимоги, заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, ліквідатором не розглядаються і вважаються погашеними.

Частиною 1 ст. 91 вказаного Закону визначено, що з дня прийняття рішення про відкликання ліцензії та призначення ліквідатора банківська діяльність банку завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню або збільшенню ліквідаційної маси.

Відповідно до ч. 2 ст. 96 вищевказаного Закону оплата витрат, пов'язаних із здійсненням ліквідаційної процедури, здійснюється позачергово протягом усієї процедури ліквідації банку в межах кошторису витрат, затвердженого НБУ.

Згідно з пунктом 7.3 глави 7 розділу VІ Положення про застосування заходів впливу за порушення банківського законодавства, затвердженого постановою Правління НБУ № 369 від 28.08.2001, чинного на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Положення), з дня отримання рішення про своє призначення ліквідатор зобов'язаний уживати заходів щодо ефективної ліквідації банку та максимального задоволення вимог кредиторів відповідно до своїх повноважень, законодавства України, у тому числі цього Положення. З метою забезпечення ліквідаційної процедури ліквідатор відкриває накопичувальний рахунок банку в територіальному управлінні НБУ в Операційному управлінні НБУ.

Пунктом 6.3 глави 6 розділу VI Положення передбачено, що ліквідатор здійснює витрати на ліквідацію банку за рахунок коштів банку в межах кошторису витрат ліквідатора, а пунктом 6.10 глави 6 розділу VI цього Положення встановлено обов`язок ліквідатора використовувати кошти ліквідаційної маси на задоволення вимог кредиторів банку та забезпечення ліквідаційної процедури.

Отже, вказаними приписами встановлено, що кошти які надходять на накопичувальний рахунок банку, не є доходом в розумінні чинного законодавства України, за їх рахунок утворюється ліквідаційна маса для задоволення вимог кредиторів за зобов`язаннями, що виникли станом на день відкриття ліквідаційної процедури, здійснюється оплата витрат ліквідатора для проведення ліквідаційної процедури.

Крім того, відповідно до абз. 2 п.9.3 глави 9 Положення ліквідатор зобов'язаний вживати заходів щодо максимального задоволення вимог кредиторів, зобов'язання за якими виникли до відкриття ліквідаційної процедури, в даному випадку, як встановлено судами, до 02.03.2012.

Для здійснення процедури ліквідації банку оплата витрат здійснюється позачергово в межах затвердженого Національним банком України кошторису витрат, вичерпний перелік яких містить ч. 2 ст. 96 Закону України "Про банки та банківську діяльність".

При цьому до реєстру вимог кредиторів вимоги за поточними зобов'язаннями, що виникають в межах ліквідаційної процедури, не включаються. Інші поточні зобов'язання банку в процедурі ліквідації, в т.ч. податкові, законодавством не передбачені.

Колегія суддів також зазначає, що Податковий кодекс України не регулює питання погашення податкових зобов'язань чи стягнення податкового боргу з осіб, на які поширюються норми розділу V "Тимчасова адміністрація та ліквідація банків" Закону України "Про банки та банківську діяльність". Разом з тим вказані норми чинного законодавства не звільняють юридичні особи, які знаходяться у процедурі ліквідації, від обов'язку надавати податкову звітність.

Однією з позовних вимог позивача є акцептування кредиторських вимог щодо сплати відповідачем податку на додану вартість на суму 208.835,00 грн.

Водночас судами встановлено, що постановою Харківського окружного адміністративного суду від 14.01.2014 у справі № 820/12956/13-а, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 11.03.2014, позовні вимоги ПАТ "Інпромбанк" про зобов'язання анулювати реєстрацію банку як платника податку на додану вартість згідно зі свідоцтвом № 100272212 від 07.03.2010 були задоволені, а 23.04.2014 позивач відповідно до пп. "е" п. 184.1 ст. 184 Податкового кодексу України анулював свідоцтво №100272212 від 07.03.2010 платника податку на додану вартість ПАТ "Іноваційно-промисловий банк".

Щодо позовних вимог про акцептування грошових вимог з єдиного соціального внеску, плати за землю та земельного податку судами встановлено наступне.

Статтею 93 Закону України "Про банки і банківську діяльність" (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) законодавець визначив порядок здійснення ліквідатором заходів щодо підготовки задоволення вимог кредиторів, який передбачав складення акцептованих ним вимог для затвердження Національним банком України. Тільки після затвердження Національним банком цього переліку він набуває статусу реєстру кредиторських вимог до банку і у ліквідатора з'являється можливість задовольняти вимоги кредиторів у порядку, встановленому статтею 96 цього Закону, тобто лише у визначеній законодавцем певній черговості.

Пунктом 9.4 Положення передбачено, що ліквідатор вносить пропозиції щодо затвердження Національним банком змін до реєстру вимог не частіше ніж раз на квартал на підставі рішення суду про визнання особи кредитором банку та зобов'язання ліквідатора включити вимоги такої особи до реєстру вимог кредиторів, яке набрало законної сили.

Дослідивши податкові декларації ПАТ "Іноваційно-промисловий банк", надані позивачем на підтвердження правомірності заявлених вимог у спірний період, судами встановлено, що податкові зобов'язання ПАТ "ІНПРОМБАНК" виникли після відкриття ліквідаційної процедури, а відтак, з огляду на вимоги зазначених норм законодавства, не можуть бути включені до реєстру вимог кредиторів, оскільки включення будь-яких поточних податкових зобов'язань до реєстру законодавством не передбачено.

Відповідно до ст. 111-5 ГПК України касаційна інстанція використовує процесуальні права суду першої інстанції виключно для перевірки юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення у рішенні або постанові господарського суду.

Згідно зі ст. 111-7 ГПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на обмеженість процесуальних дій касаційної інстанції, пов'язаних із встановленням обставин справи та їх доказуванням, колегія суддів відхиляє всі інші доводи скаржника, які фактично зводяться до переоцінки доказів та необхідності додаткового встановлення обставин справи, а також ґрунтуються на довільному тлумаченні чинного законодавства.

На думку колегії суддів, висновок місцевого та апеляційного судів про відсутність правових підстав для задоволення заявлених позовних вимог є законним, обґрунтованим, відповідає нормам законодавства, фактичним обставинам справи і наявним у ній матеріалам, а доводи касаційної скарги його не спростовують.

З огляду на викладене, підстав для зміни або скасування постановлених у справі рішення місцевого суду та постанови апеляційної інстанції не вбачається.

Керуючись статтями 85, 111-5, 111-7, 111-9, 111-11 Господарського процесуального кодексу України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників податків у м. Харкові Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Харківської області від 19.03.2015 та постанову Харківського апеляційного господарського суду від 29.07.2015 у справі № 922/137/15 - без змін.

Головуючий суддя О.О. Євсіков
суддіО.А. Кролевець
О.В. Попікової