ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

10.11.2015 Справа № 920/1529/15

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Соляріс-2011, с. Червлене,

Лебединський р-н, Сумська обл.

до відповідача: Дружбівської міської ради Ямпільського району Сумської області,

м. Дружба, Ямпільський р-н, Сумська обл.

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: ОСОБА_1

про стягнення 39616,00 грн.

СУддя Ю.О. ЗРАЖЕВСЬКИЙ

За участю представників сторін:

від позивача: не зявився

від відповідача: не зявився

від третьої особи: не з'явився

ОСОБА_2 За участю секретаря судового засідання Г.В. Завалій

СУТЬ СПОРУ: позивач у позовній заяві просить суд стягнути з Дружбівської міської ради Ямпільського району Сумської області на свою користь заборгованість за договором купівлі-продажу в сумі 39616,00 грн. та судовий збір у розмірі 1218,00 грн.

Представник позивача у судове засідання 10.11.2015 не зявився, додаткових доказів в обгрунтування заявлених позовних вимог до суду не подав.

У судове засідання 10.11.2015 від представника позивача надійшло клопотання про розгляд даної справи за його відсутністю за наявними у ній матеріалами.

Від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву № 319 від 06.10.2015, відповідно до якого відповідач позовних вимог не визнає.

Третя особа у судове засідання 10.11.2015 не з'явилась, письмових пояснень з обгрунтуванням своєї позиції з приводу заявлених позовних вимог до суду не надала.

Беручи до уваги те, що двомісячний строк розгляду справи добіг кінця і клопотань про продовження терміну розгляду справи від сторін до суду не надходило, враховуючи те, розгляд справи неодноразово відкладався судом, суд дійшов висновку про те, що сторони мали достатньо часу для реалізації своїх прав, передбачених ст. 22 Господарського процесуального кодексу України, тому вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні докази, які мають суттєве значення для вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного:

Як зазначає позивач у позові, між Товариством з обмеженою відповідальністю «Соляріс-2011» та Дружбівською міською радою Ямпільського району Сумської області у жовтні 2013 року був укладений договір купівлі-продажу, за умовами якого продавець (позивач) зобовязувався передати покупцю (відповідачу) у власність товар в кількості і асортименті передбачених сторонами в погодженій Специфікації № 1 (додаток № 1), яка є невідємною частиною даного договору, а покупець зобовязувався прийняти цей товар і оплатити його в порядку і строки, встановлені сторонами цього договору.

Позивач у позові зазначає, що предметом договору купівлі-продажу був насос, блок контролю рівня рідини, блок контролю напруги, блок регулювання тиску рідини, тобто чотири найменування на загальну суму 39 616,00 грн.

Відповідно до п.3.1 договору, право власності на товар, що є предметом даного договору переходить до покупця з моменту приймання товару покупцем за умови 100% оплати товару покупцем.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що у звязку з відсутністю коштів у сумі 39 616,00 грн. на рахунку Дружбівської міської ради та терміновою необхідністю модернізації водяної свердловини для забезпечення мешканців міста питною водою з ОСОБА_1, який на той час був міським головою, було досягнуто усної домовленості про відстрочення оплати товару на незначний термін, після чого товар разом з пакетом первинної документації в жовтні 2013 був переданий йому особисто. Позивач зазначає, що відповідач, в порушення умов договору купівлі-продажу станом на дату подання позову до суду (17.09.2015) так і не сплатив грошові кошти за придбаний товар, у звязку з чим у останнього утворилась заборгованість перед позивачем у сумі 39616,00 грн.

Відповідач у відзиві на позовну заяву заперечує факт існування договору купівлі-продажу, укладений між позивачем та відповідачем у жовтні 2013 року, посилаючись на те, що з жовтня 2013 року і по теперішній час між сторонами у даній справі не укладалось жодних договорів купівлі-продажу, зокрема у Дружбівській міській раді та відділенні казначейства в Ямпільськомуц районі договір, на який посилається позивач у позові, не обліковується. Відсутність існування зазначеного договору може підтвердити колишній міський голова ОСОБА_1.

Відповідно до ч.1 ст. 640 Цивільного кодексу України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.

Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії (ч.2 ст. 640 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 174 Господарського кодексу України, господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

У матеріалах справи відсутні жодні докази, що підтверджують факт укладення між позивачем та відповідачем договору купівлі-продажу в жовтні 2013 року, факт отримання відповідачем товару на загальну суму 39 616,00 грн. Саме повідомлення про початок досудового розслідування у кримінальному провадженні про викрадення первинних документів ТОВ «Соляріс-2011» не є доказом, підтверджуючим існування у відповідача перед позивачем господарського зобовязання з оплати грошових коштів у сумі 39 616,00 грн. Залучена до участі у справі третя особа без самостійних вимог на стороні позивача - ОСОБА_1 також не надав суду жодних доказів в підтримку тверджень позивача щодо здійснення господарської операції шляхом укладення між сторонами договору купівлі-продажу в жовтні 2013.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч.2. ст. 34 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ст. 36 Господарського процесуального кодексу України, письмовими доказами є документи і матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Враховуючи вищевикладене, зважаючи на встановлені факти та вимоги вищезазначених правових норм, беручи до уваги те, що позивач не подав суду доказів, що підтверджують обставини справи, зокрема, виникнення у відповідача перед позивачем обовязку зі сплати грошових коштів у сумі 39616,00 грн., тому вимоги позивача проі стягнення з відповідача зазначеної суми є неправомірними, не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору у сумі 1218,00 грн. покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України , суд, -

ВИРІШИВ:

У позові відмовити.

Повне рішення складене 11.11.2015.

Суддя ОСОБА_3