ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2015 року Справа № 915/1439/15

за позовом: Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України /вул. Богдана Хмельницького, 6, м. Київ, 01001/

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Енетеп /вул. Гагаріна, 17, м. Первомайськ, Миколаївська обл., 55200/

третя особа на стороні відповідача без самостійних вимог на предмет спору: Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації Миколаївгаз /вул. Чигрина, 159, м. Миколаїв, 54000/

про стягнення 161040,12 грн.

Суддя Бездоля Д.О.

ПРЕДСТАВНИКИ:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність від 18.04.2014 № 14-94

від відповідача: не зявився

від третьої особи: ОСОБА_2, довіреність від 30.12.2014 № 04/1047

CУТЬ СПОРУ: позивач звернувся до господарського суду з позовом до відповідача про стягнення з останнього основного боргу в сумі 83074,27 грн., пені в сумі 6271,31 грн., 7% штрафу в сумі 5815,20 грн., інфляційних нарахувань в сумі 59956,76 грн. та 3% річних в сумі 5922,58 грн.

Заявлений позов позивач обґрунтовує неналежним виконанням відповідачем своїх зобовязань перед позивачем з оплати за поставлений природний газ за договором купівлі-продажу природного газу від 28.08.2012 № 12/540-БО-22, укладеним між сторонами.

Відповідач заперечив проти задоволення позову позивача, пояснюючи це тим, що позивачем не доведений належними та допустимими доказами обсяг отриманого відповідачем у позивача в межах договору природного газу.

Третя особа повідомила суду, що претензій до жодної із сторін не заявляє, а тому третя особа не заперечує та не підтримує позовні вимоги, а залишає на розсуд суду вирішення даного спору.

Ухвалою суду від 13.08.2015 провадження у справи було порушено, позовна заява прийнята до розгляду, розгляд справи призначений на 03.09.2015 о 11 год. 30 хв.

Ухвалою суду від 07.09.2015 розгляд справи був призначений на 24.09.2015 об 11 год. 30 хв.

Ухвалою суду від 24.09.2015 строк розгляду спору продовжений на 15 днів, а розгляд справи відкладений на 19.10.2015 о 14 год. 30 хв. за клопотанням позивача.

У судовому засіданні 19.10.2015 судом була оголошена перерва до 21.10.2015 об 11 год. 00 хв.

У судовому засіданні 21.10.2015 судом була оголошена перерва до 27.10.2015 об 11 год. 00 хв.

Дослідивши матеріали справи та вислухавши пояснення присутніх учасників судового процесу, суд -

ВСТАНОВИВ:

28.08.2012 між сторонами був укладений договір купівлі-продажу природного газу № 12/540-БО-22 (далі договір), за яким позивач зобовязався передати у власність відповідача у 2012 році природний газ, а відповідач, в свою чергу, зобовязався прийняти та оплатити цей природний газ (далі газ) на умовах цього договору.

Відповідно до п. 1.2. договору газ, що продається за цим договором, використовується відповідачем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами та організаціями та іншими споживачами (далі споживачам покупця).

Згідно з п. 2.1. договору позивач передає відповідачу з 01.08.2012 по 31.12.2012 газ обсягом до 6,0 тис. куб. м., у тому числі у жовтні 1,0 тис. куб. м., у листопаді 2,0 тис. куб. м., у грудні 3,0 тис. куб. м.

Відповідно до п.п. 3.3., 3.4. договору:

- приймання-передача газу, переданого позивачем відповідачу у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу. Обсяг споживання газу відповідачем у відповідному місяці поставки встановлюється шляхом складання добових обсягів, визначених на підставі показів комерційного вузла/вузлів обліку газу відповідача;

- не пізніше 5-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, відповідач зобовязується надати позивачу підписані та скріплені печатками відповідача та газотранспортного підприємства три примірники акта приймання-передачі газу, в якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу, його фактична ціна та вартість. Позивач не пізніше 8-го числа зобовязується повернути відповідачу та газотранспортному підприємству по одному примірнику оригіналу акта, підписаного уповноваженим представником та скріпленого печаткою, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта. Акти є підставою для остаточних розрахунків між сторонами.

Відповідно до п.п. 4.1. договору кількість газу, яка подається відповідачу, визначається за показами комерційних вузлів обліку газу відповідача з урахуванням вимог наказу Мінпаливенерго від 15.07.2010 № 288 Про затвердження Методики визначення обсягів природного газу, які використовуються для виробництва теплової енергії для населення у разі, якщо субєкти господарювання здійснюють постачання теплової енергії різним категоріям споживачів, зареєстрованого в Мінюсті 11.08.2010 за № 671/17966.

Відповідно до п.п. 5.1., 5.2. договору:

- ціна (граничний рівень ціни) на газ та послуги з його транспортування встановлюються НКРЕ;

- до сплати за 1000 куб. м. природного газу 3884,78 грн., крім того ПДВ 20% - 776,96 грн., всього з ПДВ 4661,74 грн.

Відповідно до п. 6.1. договору оплата за газ здійснюється відповідачем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Згідно з п. 7.2. договору у разі невиконання відповідачем пункту 6.1. умов цього договору він у безспірному порядку зобовязується сплатити позивачу, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу, а за прострочення понад 30 днів додатково сплатити штраф у розмірі 7 відсотків від суми простроченого платежу.

Відповідно до п. 9.3. договору строк, у межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, штрафів, пені, відсотків річних, інфляційних нарахувань, встановлюється тривалістю у 5 років.

На виконання умов договору позивач за період з жовтня по грудень 2012 року (включно) поставив відповідачу, а останній прийняв в межах договору природний газ в обсязі 23,710 тис. куб. м. на суму 110529,78 грн., що підтверджується технічними актами про обсяги спожитого (протранспортованого) природного газу за жовтень грудень 2012 року, підписаними сторонами та третьою особою актами приймання-передачі природного газу від 27.11.2012, від 30.11.2012 та від 31.12.2012, поясненнями позивача та третьої особи.

Відповідач свої зобовязання з оплати за поставлений газ виконав частково, сплативши позивачу лише 27455,51 грн., що підтверджується банківськими виписками від 22.11.2012, від 28.11.2012, від 20.12.2012, від 27.12.2012, від 09.01.2013, поясненнями позивача та не заперечується відповідачем.

Таким чином, станом на час вирішення даного спору сума основного боргу відповідача перед позивачем за газ за договором становить 83074,27 грн., що підтверджується позивачем та жодним чином не спростовується відповідачем.

Оцінюючи подані учасниками судового процесу докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, господарський суд вважає, що позов позивача підлягає повному задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч. 4 ст. 179 Господарського кодексу України при укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Як встановлено судом станом на час вирішення даного спору сума основного боргу відповідача перед позивачем за газ за договором становить 83074,27 грн., а тому позов позивача в цій частині підлягає повному задоволенню господарським судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно з ч. 2 ст. 217 Господарського кодексу України у сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно з ст.ст. 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Як встановлено судом у п. 7.2. договору сторони передбачили, що у разі невиконання відповідачем пункту 6.1. умов цього договору він у безспірному порядку зобовязується сплатити позивачу, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу, а за прострочення понад 30 днів додатково сплатити штраф у розмірі 7 відсотків від суми простроченого платежу.

За цих підстав, господарський суд, перевіривши надані позивачем розрахунки, вважає, що позов позивача в частині стягнення з відповідача пені, нарахованої з дати виникнення заборгованості щодо кожного платежу по 19.05.2015, в сумі 6271,31 грн. та штрафу в сумі 5815,20 грн. за прострочення платежу понад 30 днів також підлягає повному задоволенню господарським судом.

Згідно з ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За цих підстав, суд, перевіривши наданий позивачем розрахунок, вважає, що позов позивача в частині стягнення з відповідача 3% річних, нарахованих за період з дати виникнення заборгованості щодо кожного платежу по 19.05.2015, в сумі 5922,58 грн. та інфляційних нарахувань, нарахованих за період з грудня 2012 року по квітень 2015 року, в сумі 59956,76 грн. також підлягає повному задоволенню судом.

Господарський суд не приймає до уваги заперечення відповідача проти задоволення позову позивача, що позивачем не доведений належними та допустимими доказами обсяг отриманого відповідачем у позивача в межах договору природного газу, оскільки ці заперечення повністю спростовуються технічними актами про обсяги спожитого (протранспортованого) природного газу за жовтень грудень 2012 року та підписаними сторонами та третьою особою актами приймання-передачі природного газу від 27.11.2012, від 30.11.2012 та від 31.12.2012.

Згідно з ст. 49 ГПК України судові витрати підлягають покладенню на відповідача.

Керуючись ст. ст. 1, 4, 4-3, 22, 32, 33, 34, 43, 44, 49, 82, 82-1, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Енетеп (вул. Гагаріна, 17, м. Первомайськ, Миколаївська обл., 55200, код 31675873) на користь Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (вул. Богдана Хмельницького, 6, м. Київ, 01001, код 20077720) 83074 (вісімдесят три тисячі сімдесят чотири) грн. 27 коп. основного боргу, 6271 (шість тисяч двісті сімдесят одна) грн. 31 коп. пені, 5815 (пять тисяч вісімсот п'ятнадцять) грн. 20 коп. штрафу, 59956 (пятдесят девять тисяч девятсот пятдесят шість) грн. 76 коп. інфляційних нарахувань, 5922 (пять тисяч девятсот двадцять дві) грн. 58 коп. 3% річних та 3220 (три тисячі двісті двадцять) грн. 80 коп. судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення місцевим господарським судом. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Повний текст рішення складено 02.11.2015.

Суддя Д.О.Бездоля