ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

16.11.2015 Справа № 920/1566/15

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Союз промислових підприємств", м. Київ,

до відповідача Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2,

м. Суми,

про визнання договору недійсним,

Суддя Жерьобкіна Є.А.

Представники:

Від позивача - не з`явився;

Від відповідача - ОСОБА_3, (довіреність б/н від 18.12.2014 року);

При секретарі судового засідання Мудрицькій С.Ю.,

Суть спору: позивач подав позовну заяву, в якій просить суд визнати недійсним договір про надання транспортних послуг автомобільним транспортом № 0107УС від 01.07.2014, укладений між сторонами.

Відповідач подав відзив на позовну заяву б/н від 29.10.2015, в якому позов не визнає, вважає його необґрунтованим та просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог повністю. Відповідач вказує, що спірний договір не містить умов про його вартість, тому посилання позивача на укладення спірного договору на суму 634 645 грн. 04 коп. є припущенням.

Відповідач подав клопотання (вх. № 13614 від 16.11.2015) про долучення до матеріалів справи додаткових доказів, а саме постанови Київського апеляційного господарського суду від 21.10.2015 у справі № 910/14575/15, виписок по особовому рахунку відповідача за 15.09.2015 та за 10.11.2015.

Позивач у судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Оскільки позивач не скористався своїм правом на участь у судовому засіданні, причину неявки суду не повідомив, у дане судове засідання клопотання про відкладення розгляду справи не надходило, згідно зі ст. 75 ГПК України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд встановив:

01.07.2014 між сторонами укладено договір №0107УС про надання транспортних послуг автомобільним транспортом, відповідно до умов якого позивач замовляє, а відповідач здійснює організацію та перевезення вантажу.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що директор Товариства з обмеженою відповідальністю "Союз промислових підприємств" при укладенні оспорюваного договору перевищив свої повноваження, передбачені статутом товариства та законодавством.

Відповідно до ст. 909 Цивільного кодексу України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі.

Згідно зі ст. 916 Цивільного кодексу України, за перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти стягується провізна плата у розмірі, що визначається за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами. Якщо розмір провізної плати не визначений, стягується розумна плата.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Так, за ч. ч. 1-2 ст. 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Згідно зі ст. 92 Цивільного кодексу України, юридична особа набуває цивільних прав та обов'язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Порядок створення органів юридичної особи встановлюється установчими документами та законом.

Орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов'язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень.

У відносинах із третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження.

Відповідно до ст. 241 Цивільного кодексу України, правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим, зокрема, у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання.

Наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює, змінює і припиняє цивільні права та обов'язки з моменту вчинення цього правочину.

Таким чином, наступне схвалення юридичною особою правочину, вчиненого від її імені представником з перевищенням повноважень, унеможливлює визнання такого правочину недійсним. Настання передбачених цією статтею наслідків ставиться в залежність від того, чи було в подальшому схвалено правочин особою, від імені якої його вчинено.

Згідно з правовою позицією, викладеною у п. 3.4. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29 травня 2013 року N 11 «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними» доказами схвалення можуть бути відповідне письмове звернення уповноваженого органу (посадової особи) такої юридичної особи до другої сторони правочину чи до її представника (лист, телефонограма, телеграма, телетайпограма тощо) або вчинення зазначеним органом (посадовою особою) дій, які свідчать про схвалення правочину (прийняття його виконання, здійснення платежу другій стороні, підписання товаророзпорядчих документів і т. ін.).

З матеріалів справи вбачається, що спірний договір від Товариства з обмеженою відповідальністю "Союз промислових підприємств" підписаний директором товариства, який діяв на підставі статуту.

Згідно з п. 16.1. Статуту Товариства з обмеженою відповідальністю "Союз промислових підприємств" виконавчим органом товариства є директор, вищий орган товариства - загальні збори учасників.

Пунктом 19.8. Статуту товариства передбачено, що директор товариства не має права самостійно приймати рішення про підписання (укладення) договорів (угод) на суму, що дорівнює або перевищує 300 000 грн. на дату підписання (укладення) таких договорів (угод) без рішення загальних зборів.

Судом встановлено, що у договорі № 0107УС від 01.07.2014 на дату його підписання (укладення) сторони не визначили ціну договору.

Згідно з п. 2.4. оспорюваного договору, замовник оплачує виконавцю (на зазначені ним поточні рахунки) вартість перевезення відповідно до рахунків, актів виконаних робіт за ставками, зазначеними в додаткових угодах до даного договору, які є невід'ємною його частиною.

Відповідно до п. 4.1. договору, за перевезення вантажів за договором з позивача стягується провізна плата зазначена в рахунку-фактурі відповідача, узгоджена ціна на перевезення і додаткові послуги відображаються в додатковій угоді до даного договору, яка є його невід'ємною частиною. При зміні провізної плати, з урахуванням зміни собівартості перевезень вантажів, відповідач направляє позивачу відповідну додаткову угоду, яку позивач зобов'язаний підписати протягом одного дня і направити підписаний примірник відповідачу.

З огляду на вказане, суд вважає необґрунтованими та безпідставними посилання позивача на те, що директор Товариства з обмеженою відповідальністю "Союз промислових підприємств" при укладенні оспорюваного договору (на дату його підписання) перевищив свої повноваження, передбачені статутом товариства.

З матеріалів справи вбачається, що між сторонами було укладено ряд додаткових угод до договору , зокрема №1 від 01.07.2014, №2 від 01.08.2014, №3 від 08.08.2014 та №4 від 12.08.2014, згідно з якими сторони погодили маршрут перевезення вантажу, кількість вантажу, що перевозиться та ціну за перевезення.

Відповідно до ст. 35 Господарського процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно з рішенням господарського суду м. Києва від 12.08.2015, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 21.10.2015 у справі № 910/14575/15, з Товариства з обмеженою відповідальністю «Союз промислових підприємств» на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 стягнуто заборгованість за послуги надані згідно з договором № 0107УС від 01.07.2014 про надання транспортних послуг автомобільним транспортом. Судами першої та апеляційної інстанції встановлено факт надання позивачем послуг перевезення вантажу за договором № 0107УС від 01.07.2014, що підтверджується актами здачі-прийняття робіт (надання послуг) №ОУ-0000043 від 30.08.2014 на суму 25 315,90 грн. та №ОУ-0000044 від 31.08.2014 на суму 26 141,02 грн., які підписані уповноваженими представниками сторін та скріплені їх печатками.

Факт перерахування позивачем відповідачу грошових коштів за послуги по перевезенню вантажу відповідно до договору №0107УС від 01.07.2014 підтверджується банківськими виписками по особовому рахунку відповідача за 15.09.2015 та за 10.11.2015.

Таким чином, наявними в матеріалах справи доказами підтверджується факт схвалення позивачем правочину - договору про надання транспортних послуг № 0107УС від 01.07.2014.

На підставі встановлених судом обставин, суд відмовляє у задоволенні позову про визнання недійсним договору про надання транспортних послуг автомобільним транспортом № 0107УС від 01.07.2014 з підстав перевищення директором Товариства з обмеженою відповідальністю "Союз промислових підприємств" своїх повноважень при підписанні оспорюваного правочину, за його необґрунтованістю.

Згідно зі ст. ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на позивача.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову відмовити.

Повне рішення складено 17.11.2015року

Суддя Є.А. Жерьобкіна