ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.11.2015р. Справа№ 914/2892/15

За позовом: Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», м.Київ

до відповідача: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, с.П»яновичі , Самбірський район, Львівська область

про стягнення 14 803,88 грн.

Суддя Кітаєва С.Б.

Представники:

від позивача: Климчук А.В. - представник (довіреність від 05.10.2015 року);

від відповідача: не з»явився.

Права та обов»язки сторін, передбачені ст..ст.20,22 Господарського процесуального кодексу України судом роз»яснено представнику позивача. Заяви, в порядку ст..20 ГПК України, до суду від сторін не надходили.

Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», м. Київ звернулося до Господарського суду Львівської області з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, с.П»яновичі Львівської області про стягнення 14 803,88 грн.

Розглянувши матеріали справи, суд визнав представлені матеріали достатніми для прийняття позовної заяви до розгляду і ухвалою від 25.08.2015р. призначив розгляд справи на 30.09.2015 р.

З підстав, зазначених в ухвалі від 21.09.2015 року відмовлено позивачу у задоволенні клопотання про проведення судового засідання в режимі відео конференції (вх.№39625/15 від 18.09.2015р. ).

Розгляд справи відкладався з підстав, викладених в ухвалі суду від 30.09.2015р., в ухвалі суду від 15.10.2015р. , якою серед іншого, продовжено строки розгляду справи на п»ятнадцять днів з 22.10.2015 року.

В судове засідання 04.11.2015 року позивач явку повноважного представника забезпечив. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір, на виконання умов якого відповідачу надано кошти в сумі 285 000,00 грн. Відповідач зобов»язувався протягом дії договору сплачувати проценти за користування коштами та повернути суму кредиту у визначений в договорі строк. У зв»язку з неналежним виконанням відповідачем зобов»язань по кредитному договору, позивач заявив вимоги про стягнення заборгованості за простроченими відсотками в сумі 5103,94 грн., пені за несвоєчасну сплату відсотків 1146,80 грн., суми заборгованості за штрафами - 8550,00грн. та 3% річних в сумі 3,14 грн.

Відповідач в жодне із судових засідань явку повноважного представника не забезпечив, відзиву на позовну заяву, доказів в спростування обставин, на яких грунтутються заявлені позивачем вимоги, не подав. Із клопотаннями, заявами відповідач до суду не звертався.

Відповідно до п.п.3.9.1-1 п.3.9.1, п.3.9.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року N 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» із наступними змінами та доповненнями, особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК ( п.3.9.1).

За змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Доказом такого повідомлення в разі неповернення ухвали підприємством зв'язку може бути й долучений до матеріалів справи та засвідчений самим судом витяг з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень, який містить інформацію про отримання адресатом відповідного поштового відправлення, або засвідчена копія реєстру поштових відправлень суду.

У випадках коли ухвала про порушення провадження у справі не може бути вручена стороні у зв'язку з обмеженим строком розгляду, належним підтвердженням повідомлення учасників судового процесу про час та місце розгляду справи може вважатися телефонограма суду з відміткою про її прийняття посадовою (службовою) особою сторони. При цьому зазначена ухвала надсилається сторонам в обов'язковому порядку п.п.3.9.1-1п.3.9.1).

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору ( п.3.9.2).

За умовами ст.33 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) на сторони покладається обов'язок доводити їх вимоги чи заперечення. Згідно до вимог ст.ст.4-2, 4-3 ГПК України, сторони мають рівні процесуальні можливості у захисті їхніх процесуальних прав і законних інтересів, у наданні доказів, заявлені клопотань та здійсненні інших процесуальних прав. За умовами ст.59 ГПК України відповідач має право після одержання ухвали надіслати господарському суду відзив на позовну заяву і всі документи, що підтверджують заперечення проти позову, однак відповідач своїм правом не скористався.

У статті 22 ГПК України викладено процесуальні права та обов"язки сторін, серед яких, зокрема і право сторони знайомитись з матеріалами справи, робити з них витяги, знімати копії, брати участь в господарських засіданнях, подавати докази, брати участь у дослідженні доказів, заявляти клопотання, давати усні та письмові пояснення господарському суду, наводити свої доводи і міркування з усіх питань, що виникають у ході судового процесу, заперечувати проти клопотань і доводів інших учасників судового процесу, тощо.

Викладені в ст.22 ГПК України права та обов"язки виникають з моменту набуття стороною відповідного процесуального статусу. Права позивача виникають з моменту подання позову до господарського суду, права відповідача - з моменту перед"явлення до нього позову.

Відповідно до п.2.3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом (частина перша статті 38 ГПК), то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами, і в такому разі у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування судового рішення з мотивів неповного з'ясування місцевим господарським судом обставин справи.

Розглянувши матеріали справи, із врахуванням клопотання позивача (вх.№47583/15 від 04.11.15р. ), заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив наступне.

18 серпня 2011 р. між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» (кредитор) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (позичальник) було укладено договір кредитної лінії №НКЛ-2007227.

За цим договором кредитор (позивач) надає позичальнику (відповідачу) грошові кошти у тимчасове користування на умовах повернення, строковості, платності, забезпеченості та цільового характеру використання грошових коштів в межах не відновлювальної кредитної лінії з максимальним лімітом заборгованості 285 000,00 грн., який зменшується щомісячно рівними частинами відповідно до встановленого Графіку зменшення максимального ліміту заборгованості згідно Додатку №1 до цього Договору, який є його невід»ємною частиною зі сплатою плати за користування грошовими коштами в розмірі 24,99% річних, з кінцевим терміном повернення до 17 серпня 2014 року включно на умовах, визначених цим договором.

У випадку невиконання позичальником будь-якого із зобов»язань, передбачених п.п.5.11-5.12 цього Договору, плата за користування кредитом встановлюється в розмірі 30% річних починаючи з дня невиконання зазначених зобов»язань. Підвищена плата за користування грошовими коштами в розмірі 30% річних діє до дня (включно) виконання умов п.п.5.11-5.12 цього договору. При цьому сторони погодили, що зазначене збільшення розміру річної процентної ставки по цьому договору не потребує додаткового двостороннього погодження та внесення відповідних письмових змін до цього договору. (п.п.1.1.1).

Надання кредиту буде здійснюватися окремими частинами, надалі за текстом кожна частина окремо- «Транш», а у сукупності - «Транші», в межах максимального ліміту заборгованості, зазначеного в п.1.1 (п.п.1.1.3).

Кредит надається позичальнику на фінансування поточної діяльності (п.1.2).

Погашення всіх Траншів кредиту здійснюється з кінцевим терміном, зазначеним в п.1.1, відповідно до графіку, на поточний рахунок кредитора, зазначений у п.2.1 цього договору. В місяці , на який припадає закінчення терміну користування кредитом, зазначений в п.1.1, платіж повинен бути сплачений позичальником не пізніше кінцевого терміну повернення кредиту. У випадку, якщо день сплати платежу припадає на вихідний, святковий або календарний день, котрий у поточному місяці відсутній (29, 30 або 31 число), то позичальник зобов»язаний сплатити платіж у наступний робочий день.

На виконання умов вищевказаного договору, позивач надав відповідачу обумовлену суму грошових коштів, що підтверджується меморіальними ордерами №29124371 від 19 серпня 2011 року. Доказів зворотнього відповідачем не вказано.

Згідно п.3.1 позичальник сплачує кредитору проценти за користування кредитом виходячи із розміру процентної ставки, встановленої в п.1.1, або зміненої відповідно до п.п.3.5-2.7 цього договору.

Нарахування та сплата процентів (п.3.2) за користування кредитом здійснюється за фактичну кількість днів користування кредитом в період (28-29-30-31/365) на непогашену суму кредиту (залишок заборгованості за кредитом), починаючи з дати видачі кредиту до дати його повернення. При розрахунку процентів враховується день надання та не враховується день погашення кредиту.

Відповідно до п.3.3 договору, сплата відсотків здійснюється у валюті кредиту щомісячно, не пізніше 10 числа місяця, наступного за звітним, на рахунок відкритий у кредитора.

Як вбачається з матеріалів справи, пояснень представника позивача, відповідач свої зобов»язання перед позивачем щодо повернення суми кредиту виконав 19.04.2012року, сплативши останній платіж в сумі 216 726,24 грн.

Згідно ст. 509 ЦК України, зобов»язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов»язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов»язку. Відповідно до ст. 11 ЦК України, однією з підстав виникнення зобов»язань, є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов»язків.

Частиною 1 ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов»язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов»язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 1048 ЦК України передбачено, що розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов»язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов»язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Стаття 599 ЦК України вказує на те, що зобов»язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічні вимоги встановлені ст. 193 ГК України.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов»язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов»язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов»язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов»язання.

За таких обставин, суд дійшов висновку про прострочення виконання зобов»язання боржником, що в свою чергу є підставою для стягнення з нього суми боргу, оскільки, відповідно до ч. 7 ст. 193 ГК України, одностороння відмова від виконання договору не допускається.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 ГК України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов»язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов»язання.

Частиною 4 ст. 231 ГК України встановлено, що у разі, якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

Відповідно до п. 9.1. договору, за прострочення строків повернення кредитних коштів та/або сплати процентів позичальник сплачує кредитору пеню із розрахунку 3,0 проценти від простроченої суми за кожний день прострочення. Вказана пеня сплачується у випадку порушення позичальником строків платежів, передбачених п.п.1.1,2.3,2.5,3.3,3.8 цього договору, а також будь-яких інших строків платежів, передбачених цим договором. Сплата пені не звільняє позичальника від зобов»язання сплатити проценти за весь час фактичного користування кредитом.

Згідно п.5.12.1 договору позичальник зобов»язувався, протягом трьох місяців з моменту надання кредиту, перевести обороти пропорційно кредитній заборгованості оборотів фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 по поточним рахункам в Публучне акціонерне товариство «Дельта Банк». Для підтвердження виконання своїх зобов»язань позичальник повинен щоквартально надавати довідки про обороти в інших банках, в яких обслуговується позичальник.

Згідно із п.9.2 договору, за ненадання позичальником кредитору у встановлені цим договором строки будь-яких документів, обов»язковість надання яких передбачено цим договором (в тому числі документів за вимогою кредитора, а також у будь-яких інших випадках обов»язкового надання документів), а також за неповідомлення позичальником кредитора про факти, зазначені в п.п.5.1-5.12 цього договору, позичальник сплачує кредитору штраф у розмірі 3,0 проценти від загальної суми отриманих кредитних коштів.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов»язання, на вимогу кредитора зобов»язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З врахуванням цих положень, позивачем нараховано та заявлено 1 146,80 грн. пені за несвоєчасну сплату відсотків, 3,14 грн. 3% річних від суми прострочених процентів, 8550,00 грн.штрафу.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 34 ГПК України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Відповідно до ст. 43 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді всіх обставин справи. Ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Враховуючи наведене, перевіривши розрахунки, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення повністю. При цьому, розмір нарахованої пені за спірний ( вказаний у розрахунку) період та відповідно до умов у п.9.1 договору, не перевищує розміру пені, розрахованого за той же період із застосуванням подвійної облікової ставки, яка діяла у спірний період.

Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 02.03.2015 р. №150 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02.03.2015 р. №51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк», згідно з яким з 03.03.2015 р. запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб виконувати обовязки тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк».

Пунктом 22 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» (в редакції, яка діяла на момент звернення позивача із даним позовом до суду) передбачено, що від сплати судового збору звільняється уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - у справах, пов»язаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку.

Згідно п. 4.5. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 р. №7 «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» у випадках коли позивач звільнений від сплати судового збору у разі задоволення позову повністю або частково судовий збір стягується з відповідача (повністю або пропорційно задоволеним вимогам) в доход Державного бюджету України, якщо відповідач не звільнений від сплати цього збору.

Оскільки спір виник з вини відповідача, судові витрати по розгляду справи відповідно до ст. 49 ГПК України необхідно покласти на відповідача пропорційно до задоволених вимог.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст. 11, 509, 526, 530, 543, 553, 554, 572,575, 589, 599, 610, 612, 625, 626, 1048, 1054 ЦК України, ст.193, 230, 231, 232 ГК України та ст.ст. 4, 33, 34, 35, 44, 49, 75, 80, 82, 83, 84, 85, 115, 116 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1.Позов задоволити повністю.

2.Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (81460, Львівська область, Самбірський район, с.П»яновичі, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», м.Київ, вул. Щорса, 36-Б (ідентифікаційний код 34047020) 14 803,88 грн. заборгованості, з якої : 5103,94 грн. сума заборгованості за простроченими відсотками, 1146,80 грн. - пеня за несвоєчасну сплату відсотків, 3,14 грн. - 3% річних від суми прострочених процентів, 8550,00 - сума штрафу.

3.Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (81460, Львівська область, Самбірський район, с.П»яновичі, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) в користь державного бюджету 1827,00 грн. судового збору.

4. Накази видати згідно ст. 116 ГПК України.

В судовому засіданні 04.11.2015 р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повне рішення складено 09.11.2015 р.

Суддя Кітаєва С.Б.