РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.11.2015Справа №910/419/15-г

За позовомТовариство з обмеженою відповідальністю "Житлово-експлуатаційна контора "Житлоексплуатація"
доПублічного акціонерного товариства "Київенерго"
прозобов'язання вчинити дії
Суддя Смирнова Ю.М.

Представники:

від позивачаДаниленко Є.М. - представник;
від відповідача Кравчик С.Н. - представник;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Житлово-експлуатаційна контора "Житлоексплуатація" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом про зобов'язання Публічного акціонерного товариства "Київенерго" здійснити перерахунок по договору на постачання теплової енергії в гарячій воді № 1541408 від 20.10.2005 за період з 01.01.2010-31.12.2010 на загальну суму 172538,00 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що розпорядження КМДА №1332, №1333, №1335, №191, №392, згідно яких була нарахована вартість теплової енергії визнані нечинними в судовому порядку, а отже, позивач вважає, що розрахунки між сторонами у спірний період повинні проводитись згідно розпорядження КМДА від 20.06.2002 №1245.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 10.03.2015 у справі №910/419/15-г позов задоволено повністю, зобов'язано Публічне акціонерне товариство "Київенерго" здійснити перерахунок по договору на постачання теплової енергії в гарячій воді №1541408 від 20.10.2005 року за період з 01.01.2010 - 31.12.2010 на загальну суму 172538,00 грн., а також присуджено до стягнення з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 1218,00 грн.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 10.06.2015 рішення Господарського суду міста Києва від 10.03.2015 у справі №910/419/15-г залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 15.09.2015 постанову Київського апеляційного господарського суду від 10.06.2015 та рішення Господарського суду міста Києва від 10.03.2015 скасовано, а справу №910/419/15-г передано на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

Згідно автоматизованої системи "Діловодство спеціалізованого суду" справу №910/419/15-г передано на розгляд судді Смирновій Ю.М.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.09.2015 вказану справу прийнято суддею Смирновою Ю.М. до свого провадження та призначено її розгляд на 04.11.2015.

В судовому засіданні 04.11.2015 оголошено перерву до 11.11.2015.

Представник позивача в судове засідання, призначене на 11.11.2015 з'явився, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання 11.11.2015 з'явився, надав суду пояснення по суті спору, в яких проти заявлених позовних вимог заперечив посилаючись на те, що у нього відсутні правові підстави здійснювати перерахунок вартості теплової енергії з 01.01.2010 по 31.12.2010 з огляду на те, що розпорядження КМДА № 1245 від 20.06.2002 було скасовано розпорядженням КМДА від 18.04.2008 № 578, яке зареєстроване в Головному управлінні юстиції у м. Києві 15.05.2008 за № 12/778. Також, відповідач вказав на те, що перерахунок вартості теплової енергії неможливий з причин нерентабельності вартості теплової енергії за 1 Гкал по 54.42 грн. у спірний період, оскільки це не відповідає вимогам Закону України "Про теплопостачання".

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

20.10.2005 між Публічним акціонерним товариством "Київенерго", як постачальником, та Товариством з обмеженою відповідальністю "Житлово-експлуатаційна контора "Житлоексплуатація", як споживачем, був укладений договір №1541408 на постачання теплової енергії у гарячій воді (договір), за умовами якого постачальник зобов'язався виробити та поставити теплову енергію споживачеві для потреб опалення та гарячого водопостачання, а споживач зобов'язався отримати її та оплатити відповідно до умов, викладених у цьому договорі (п.1.1), при виконанні умов цього договору, а також вирішенні всіх питань, що необумовлені цим договором, сторони зобов'язуються керуватися тарифами, затвердженими Київською міською державною адміністрацією, чинним законодавством України, Правилами користування тепловою енергією, нормативними актами з питань користування, обліку та взаєморозрахунків за енергоносії (п.2.1), постачальник, зокрема, зобов'язався безперебійно постачати теплову енергію у вигляді гарячої води на межу балансової належності із споживачем (додатки 3, 4) для потреб опалення - в період опалювального сезону; для гарячого водопостачання - протягом року згідно із заявленими споживачем величинами приєднаного теплового навантаження, зазначеними в додатку 1, щомісячно оформляти для споживача величину фактично спожитої теплової енергії, визначену в гігакалоріях (табуляграму) та її вартість за кожним особовим рахунком споживача за розрахунковий період (місяць), платіжну вимогу-доручення, яка включає загальну вартість теплової енергії поточного місяця з урахуванням кінцевого сальдо розрахунків на його початок, акт звірки розрахунків та податкові накладні (платнику податку) за кожною отриманою на свій розрахунковий рахунок сумою; корегування величини спожитої теплової енергії в разі непередбачених перерві в теплопостачанні житлового будинку (при наявності оформленого споживачем акта за підписом повноважного представника постачальника); проводити споживачеві відшкодування на технічне обслуговування внутрішньобудинкових теплових мереж за окремо укладеним договором; сповіщати споживача в 5-ти денний термін про зміну тарифів на теплову енергію, технічне обслуговування; на вимогу споживача надавати достовірну інформацію щодо методики розрахунків, режимів теплоспоживання тощо, яка стосується предмета договору; здійснювати перевірку роботи приладів обліку та стану теплоспоживального обладнання споживача не рідше одного разу на 6 місяців (п.п.2.2, 2.2.1, 2.2.2, 2.2.3, 2.2.4, 2.2.5, 2.2.6), споживач зобов'язався, зокрема, дотримуватись кількості споживання теплової енергії за кожним параметром в обсягах, які визначені у додатку 1, не допускаючи перевищення; своєчасно сплачувати вартість спожитої теплової енергії в терміни та за тарифами, зазначеними в додатку 2, щорічно в між опалювальний період проводити підготовку до опалювального сезону; протягом року проводити технічне обслуговування внутрішньобудинкових теплових мереж; забезпечувати своєчасне надходження коштів на транзитний рахунок Головного інформаційно-обчислювального центру КМДА від мешканців за споживу теплову енергію, своєчасне щомісячне надходження коштів на рахунок постачальника за теплову енергію, спожиту орендарями, прийняття всіх заходів (в т.ч. примусових) для стягнення коштів з боржників згідно з чинним законодавством України, безперешкодний цілодобовий доступ представників постачальника до тепловикористовуючих установок та приладів обліку споживача для виконанням ними службових обов'язків (п.п. 2.3, 2.3.1, 2.3.2, 2.3.5), цей договір набуває чинності з дня його підписання та діє до 20.06.2006 (п.4.1), договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії не буде письмово заявлено однією із сторін про його припинення (п.4.3).

Додатком 2 до договору передбачено, що розрахунки за теплову енергію проводяться згідно з тарифами, встановленими відповідачу Управлінням цінової політики КМДА, затвердженими розпорядженнями КМДА, сторонами було погоджено, що з моменту початку дії договору застосовується тариф, що встановлений розпорядженням КМДА № 2249 від 10.12.2004.

В матеріалах справи містяться акти приймання-передавання товарної продукції за договором, які підписані між сторонами за спірний період, а саме: за січень 2010 на суму 57916,73 грн., за лютий 2010 на суму 63935,36 грн., за березень 2010 на суму 45919,09 грн., за квітень 2010 на суму 29010,06 грн., за травень 2010 на суму 8319,91 грн., за червень 2010 на суму 6161,26 грн., за липень 2010 на суму 2034,02 грн., за серпень 2010 на суму 5012,28 грн., за вересень 2010 на суму 9328,94 грн., за жовтень 2010 на суму 19881,97 грн., за листопад 2010 на суму 42957,42 грн., за грудень 2010 на суму 67904,36 грн.

З даних актів вбачається, що нарахування вартості теплової енергії було здійснено за тарифами, встановленими розпорядженнями КМДА №758 від 30.06.2009, №1333 від 30.11.2009, №328 від 30.04.2010, №392 від 31.05.2010.

Разом з тим, розпорядження КМДА №1332, 1333, 1335, 191, 392 визнані незаконними та нечинними з моменту їх прийняття постановою Шевченківського районного суду міста Києва від 10.12.2010, яка залишена в силі ухвалою Вищого адміністративного суду від 19.06.2014 та постановою Верховного суду України від 08.12.2014.

Розпорядженням КМДА №328 від 30.04.2010 "Про затвердження тарифів на теплову енергію та встановлення, погодження тарифів на комунальні послуги з централізованого опалення і постачання холодної та гарячої води і водовідведення холодної та гарячої води для відпуску релігійним організаціям" встановлені тарифи для відпуску релігійним організаціям, а розпорядженням КМДА №758 від 30.06.2009 "Про затвердження тарифів на теплову енергію, встановлення та погодження тарифів на комунальні послуги з централізованого опалення і постачання холодної та гарячої води і водовідведення для бюджетних установ та інших споживачів" визначались тарифи на теплову енергію, що виробляється ЗАТ "Екостандарт" для відпуску бюджетним установам та іншим споживачам; тарифи на комунальні послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води виконавцям цих послуг комунальної форми власності для здійснення розрахунків з бюджетними установами та іншими споживачами; тарифи на комунальні послуги з централізованого постачання холодної води і водовідведення холодної та гарячої води, які виробляються РПТ "АК Київводоканал", для відпустку бюджетним установам та іншим споживачам; тарифи на комунальні послуги з централізованого постачання холодної води і водовідведення холодної та гарячої води виконавцям цих послуг комунальної форми власності для здійснення розрахунків з бюджетними установами та іншими споживачами. Крім цього, розпорядження №758 від 30.06.2009 втратило чинність згідно з розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 10.01.2012 № 21.

Як зазначає позивач у позовній заяві, ним було здійснено перерахунок вартості послуг з постачання теплової енергії за період з 01.01.2010 - 31.12.2010 на підставі розпорядження КМДА №1245 від 20.06.2002, за яким різниця з нарахованою відповідачем вартістю теплової енергії згідно нечинних розпоряджень КМДА та нарахувань позивача склала 172538,57 грн.

Отже, предметом розгляду у даній справі є вимоги позивача про зобов'язання ПАТ "Київенерго" здійснити перерахунок по договору на постачання теплової енергії у гарячій воді №1541408 від 20.10.2005 за період з 01.01.2010 - 31.12.2010 на загальну суму 172538,57 грн. з підстав того, що розпорядження КМДА №1332, №1333, №1335, №191, №392, згідно яких нараховувалась вартість теплової енергії за спірний період, визнані нечинними в судовому порядку. Позивач вважає, що розрахунок між сторонами у спірний період повинен проводитись згідно розпорядження КМДА від 20.06.2002 №1245.

Дослідивши зміст укладеного договору, суд дійшов до висновку, що договір на постачання теплової енергії у гарячій воді №1541408 від 20.10.2005 за своєю правовою природою є договором енергопостачання.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується зі ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, відповідно до яких зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 632 Цивільного кодексу України визначено, що ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування.

Згідно ч. 1 ст. 275 Господарського кодексу України, за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

У відповідності до положень ч. 6. та ч. 7 ст. 276 Господарського кодексу України, розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється, як правило, у формі попередньої оплати. За погодженням сторін можуть застосовуватися планові платежі з наступним перерахунком або оплата, що провадиться за фактично відпущену енергію.

Згідно з ст. 1 Закону України "Про теплопостачання" постачання теплової енергії (теплопостачання) - господарська діяльність, пов'язана з наданням теплової енергії (теплоносія) споживачам за допомогою технічних засобів транспортування та розподілом теплової енергії на підставі договору.

В свою чергу, тариф (ціна) на теплову енергію - грошовий вираз витрат на виробництво, транспортування, постачання одиниці теплової енергії (1 Гкал) з урахуванням рентабельності виробництва, інвестиційної та інших складових, що визначаються згідно із методиками, розробленими національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг.

Частиною 6 ст. 19 Закону України "Про теплопостачання" встановлено обов'язок споживача щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Згідно з частинами 1 - 6 ст. 20 Закону України "Про теплопостачання" тарифи на теплову енергію повинні забезпечувати відшкодування всіх економічно обґрунтованих витрат на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії. Тарифи на теплову енергію, реалізація якої здійснюється суб'єктами господарювання, що займають монопольне становище на ринку, є регульованими. Тарифи на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії, крім тарифів на виробництво теплової енергії для суб'єктів господарювання, що здійснюють комбіноване виробництво теплової і електричної енергії та/або використовують нетрадиційні та поновлювані джерела енергії, затверджуються національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг, та органами місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законодавством. Тариф на теплову енергію для споживача визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії. Тарифи повинні враховувати собівартість теплової енергії і забезпечувати рентабельність суб'єкта господарювання. Рентабельність визначається органом, уповноваженим встановлювати тарифи. Встановлення тарифів на теплову енергію нижче розміру економічно обґрунтованих витрат на її виробництво, транспортування та постачання не допускається.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" законодавство України у сфері житлово-комунальних послуг базується на Конституції України і складається з нормативно-правових актів у галузі цивільного, житлового законодавства, цього Закону та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері житлово-комунальних послуг.

За змістом ст. 31 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" органи місцевого самоврядування встановлюють тарифи на житлово-комунальні послуги в розмірі не нижче економічно обґрунтованих витрат на їх виробництво (надання). При встановленні цін/тарифів на послуги, які виробляються суб'єктами природних монополій, діяльність яких регулюється національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг, та національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики, відповідно до законодавства, повноваження органів місцевого самоврядування поширюються виключно на тариф (складову тарифу), який (яка) не підлягає встановленню цими національними комісіями. У разі встановлення органом місцевого самоврядування тарифів на житлово-комунальні послуги на рівні, що унеможливлює отримання прибутку, орган, який їх затвердив, зобов'язаний відшкодувати з відповідного місцевого бюджету виконавцям/виробникам різницю між встановленим розміром цін/тарифів та економічно обґрунтованими витратами на виробництво цих послуг. Видатки на відшкодування втрат підприємств, що пов'язані із встановленням тарифів на житлово-комунальні послуги на рівні, що унеможливлює отримання прибутку, фінансуються за рахунок коштів відповідного місцевого бюджету. Встановлення цін/тарифів на житлово-комунальні послуги нижчими від розміру економічно обґрунтованих витрат на їх виробництво без відповідного відшкодування не допускається і може бути оскаржено в суді. Центральні органи виконавчої влади, національні комісії, що здійснюють державне регулювання у відповідній сфері, несуть відповідальність за наслідки встановлення або регулювання цін/тарифів, що змінюються ними відповідно до їхніх повноважень. Встановлення цін/тарифів на житлово-комунальні послуги нижче розміру економічно обґрунтованих витрат на їх виробництво не допускається.

Згідно з ч. 2 ст. 32 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.

Відповідно до положень укладеного між сторонами договору, при виконанні умов цього договору, а також вирішенні всіх питань, що не обумовлені цим договором, сторони зобов'язуються керуватися тарифами, затвердженими Київською міською державною адміністрацією, Правилами користування тепловою енергією, нормативними актами з питань користування, обліку та взаєморозрахунків за енергоносії, чинним законодавством України.

Суд зазначає про те, що зміна тарифів не є зміною умов договору, оскільки відповідно до п.п. 1, 12 додатку 3 до договору сторони домовились між собою, що у правовідносинах, що виникли між ними, вони керуються тарифами, встановленими постачальнику (відповідачу) Управлінням цінової політики Київської міської державної адміністрації, затвердженими розпорядженнями Київської міської державної адміністрації, можливі зміни тарифів в період дії договору, а отже, ані позивач, ані відповідач не мають впливу на визначення чи зміну тарифів та не можуть домовитись про застосування інших тарифів, а ніж ті, що встановлювала Київська міська державна адміністрація, а відповідач застосовував у спірному періоді, оскільки на момент застосування цих тарифів ці розпорядження були чинними.

При цьому, жодним пунктом укладеного між сторонами договору на постачання теплової енергії у гарячій воді №1541408 від 20.10.2005 та чинним законодавством України не передбачено обов'язку відповідача здійснювати перерахунки вартості теплової енергії у зв'язку з визнанням нечинними розпоряджень КМДА, що застосовувалися у спірний період.

Позивачем не подано суду правового обґрунтування заявлених вимог, яке б надавало підстави для висновку про порушення відповідачем законодавчих приписів та/або зобов'язань за договором у спірний період, що, в свою чергу призвело до порушення прав або охоронюваних інтересів позивача, які б підлягали судовому захистові саме у обраний позивачем спосіб.

На підставі викладеного, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

У відповідності до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 33, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено: 16.11.2015.

Суддя Ю.М.Смирнова