КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" листопада 2015 р. Справа№ 910/22501/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Чорногуза М.Г.

суддів: Жук Г.А.

Рудченка С.Г.

при секретарі судового засідання: Михайленко С.О.

за участю представників сторін:

від позивача: Вихрицький Р.П. довіреність № б/н від 16.10.15р.

від відповідача: Награбовський О.В. довіреність № 1557 від 25.11.14р.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Армлит-Донбасс»

на рішення Господарського суду міста Києва від 01 жовтня 2015 року

у справі №910/22501/15 (суддя Мандриченко О.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Армлит-Донбасс»

до Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк»

про звільнення від відповідальності за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «Армлит-Донбасс» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» про звільнення від відповідальності за кредитним договором (а.с.6-8).

01 жовтня 2015 року рішенням Господарського суду міста Києва у справі №910/22501/15 у задоволенні позову відмовлено повністю (а.с.114-120).

Не погоджуючись із вказаним рішенням місцевого господарського суду, ТОВ «Армлит-Донбасс» подано апеляційну скаргу, в якій воно просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва по справі №910/22501/15 від 01 жовтня 2015 року повністю і прийняти нове рішення, яким звільнити ТОВ «Армлит-Донбасс» від відповідальності (штрафів, пені, повернення сум кредиту) в повному обсязі за порушення умов кредитного договору №13 від 09.08.2006р. на термін з 02.06.2014р. до моменту втрати чинності Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року №1669-VII.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28 жовтня 2015 року для розгляду апеляційної скарги ТОВ «Армлит-Донбасс» на рішення Господарського суду міста Києва у справі №910/22501/15 від 01 жовтня 2015 року визначено колегію суддів у складі головуючого судді - Чорногуз М.Г., суддів Агрикова О.В., Рудченко С.Г.

Розпорядженням Секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду від 28 жовтня 2015 року, у зв'язку з перебуванням судді Агрикова О.В. на лікарняному визначено колегію суддів у складі головуючого судді - Чорногуз М.Г., суддів Жук Г.А., Рудченко С.Г.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 28 жовтня 2015 року апеляційну скаргу у справі №910/22501/15 прийнято до провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя - Чорногуз М.Г., судді - Жук Г.А., Рудченко С.Г., справу призначено до розгляду на 10 листопада 2015 року.

Представник ТОВ «Армлит-Донбасс» в судовому засіданні 10 листопада 2015 року надав суду пояснення, в яких просив задовольнити апеляційну скаргу в повному обсязі, скасувати рішення Господарського суду міста Києва по справі №910/22501/15 від 01 жовтня 2015 року повністю і прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Представник ПАТ "ПУМБ" в судовому засіданні 10 листопада 2015 року надав суду свої пояснення, в яких заперечував проти доводів, викладених в апеляційній скарзі та просив суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва по справі №910/22501/15 від 01 жовтня 2015 року без змін.

Згідно з частиною першою статті 99 ГПК в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених розділом XII ГПК.

У відповідності до ч. 2 ст. 101 ГПК України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Колегія суддів, розглянувши наявні матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин даної господарської справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права встановила наступне.

09 серпня 2006 року між ЗАТ "Донгорбанк", правонаступником якого є ПАТ "ПУМБ" (позикодавець) та ТОВ "Армлит - Донбасс" (позичальник) укладено кредитний договір №13, до якого у подальшому в період з 13.12.2006р. по 25.04.2014р. вносилися зміни і доповнення та змінювалася редакція його тексту, шляхом підписання додаткових угод (№№ 1-39) (а.с.9-77).

Статтею 7 кредитного договору встановлено плату за кредит у розмірі від 11 до 15% річних залежно від порядку виконання/неналежного виконання грошових зобов'язань позичальником.

Станом на 25.04.2014р., у позичальника перед ПАТ "ПУМБ" наявний борг у розмірі 1 746 517,23 доларів США. Який згідно додаткової угоди № 39 від 25.04.2014 року повинен був бути повернутий до 12.12.2014 року.

Апелянт посилається на те, що мали місце форс-мажорні обставини, які зумовили зупинення господарської і виробничої діяльності підприємства. Оскільки адреса його місцезнаходження і розміщення всіх активів знаходиться на території проведення антитерористичної операції.

З 26.05.2015р. місцезнаходження ТОВ "Армлит - Донбасс" було змінено на місто Київ, вул. Костянтинівська, 72.

Відповідно до додатку №1 до кредитного договору №13 ТОВ "Армлит - Донбасс" повинен був повернути всю суму кредиту до 08.08.2011 року. Сторони підписували додаткові угоди (№1-№39), якими затверджували нові графіки повернення кредиту. Отже, обов'язковість повернення кредиту виникла за довго до проведення на території діяльності підприємства Антитерористичної операції, на що посилається апелянт.

Рішенням Господарського суду Запорізької області 10 березня 2015 року у справі №908/6072/14 ( яке набрало законної сили) позовні вимоги ПАТ "ПУМБ" до ТОВ "Армлит - Донбасс", стягнуто заборгованість за кредитним договором №13 від 09.08.2006р. : 1 746 517,23 доларів США боргу, 93 623,92 долари США заборгованості зі сплати відсотків за користування кредитом за період 11.04.2014р. по 06.10.2014р., 59 341,97 доларів США пені за період з 12.03.2014р. по 06.10.2014р.(а.с.99-102).

Позовні вимоги про звільнення позивача від відповідальності (штрафів, пені, повернення сум кредиту) в період з 02.06.2014 року по 06.10.2014 року, є безпідставними. Оскільки в рішенні Господарського суду Запорізької області 10 березня 2015 року у справі №908/6072/14 надано правова оцінка факту порушення та встановлена вина позивача по даній справі щодо невиконання умов укладеного кредитного договору. Апеляційний суд немає права здійснювати переоцінку фактів викладений у судовому рішенні яке набрало законної сили (у справі №908/6072/14).

Відповідно до ч. 3 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

У ч. 3 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України вказується на факти, які містяться у винесених раніше судових рішеннях. Ці факти мають для суду преюдиціальний характер.

Згідно ч.1 ст. 617 Цивільного кодексу України: «Особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили».

У пункті 1 ч. 1 ст. 263 Цивільного кодексу України наведено ознаки непереборної сили та визначено, що непереборна сила - це надзвичайна або невідворотна за даних умов подія.

Отже, непереборною силою є надзвичайна і невідворотна зовнішня подія, що повністю звільняє від відповідальності особу, яка порушила зобов'язання, за умови, що остання не могла її передбачити або передбачила, але не могла її відвернути, та ця подія завдала збитків.

Так, ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України передбачає, що учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання згідно зі статями 617 ЦК України, 218 ГК України особа, яка порушила зобов'язання, повинна довести: 1) наявність обставин непереборної сили; 2) їх надзвичайний характер; 3) неможливість попередити за даних умов завдання шкоди; 4) причинний зв'язок між цими обставинами і понесеними збитками.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов'язань, є сертифікат Торгово-промислової палати України.

Позивач не надав суду доказів настання обставин непереборної сили (сертифікат Торгово-промислової палати України), як підстави для звільнення його від відповідальності за неналежне виконання зобов'язань.

Позивач посилається на висновок науково-правової експертизи від 21.09.2015р. №8298 ТОВ "Незалежний інститут судових експертиз" щодо наявності обставин, які можуть вважатися форс-мажорними у період невиконання грошових зобов'язань перед відповідачем за кредитним договором від 09.06.2006р., проте він не приймається колегією суддів в якості належного і допустимого доказу у справі, адже він не є документом, про який вказується у ст.10 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" (сертифікатом Торгово-промислової палати ).

Неможливість боржника здійснювати господарську діяльність, пов'язана з знаходженням підприємства на території проведення антитерористичної операції, не є ознакою надзвичайності чи невідворотності для виконання обов'язку за кредитним договором, не перебувають у причинному зв'язку із неповерненням грошей за кредитним договором, що за відсутності доказів вжиття боржником усіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов'язання та неможливості запобігти збиткам не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язань.

Частина 2 статті 218 ГК України не допускає віднесення до категорії непереборної сили порушення зобов'язань контрагентами боржника.

Аналогічна позиція зазначена в постанові Верховного Суду України від 10.06.2015 року у справі №904/6463/14.

Колегія суддів зазначає, що господарський суд у розгляді справи за позовом, який не відповідає встановленим законом або договором способам захисту прав, повинен відмовляти в задоволенні такого позову.

Перелік способів захисту цивільних прав та інтересів, згідно з яким кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу наведений у ст. 16 Цивільного кодексу України та ст. 20 Господарського кодексу України.

Заявлена вимога про звільнення позивача від відповідальності (штрафів, пені, повернення сум кредиту) за порушення умов кредитного договору №13 від 09.08.2006р. на термін з 02.06.2014р. до моменту втрати чинності Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року №1669-VII задоволенню не підлягає.

Оскільки рішенням Господарського суду Запорізької області 10 березня 2015 року у справі №908/6072/14, яке набрало законної сили, з позивача стягнуто повернення сум кредиту пені та відсотків в період з 02.06.2014 року по 06.10.2014 року.

В частині звільнення від відповідальності після 06.10.2014 року і до моменту втрати чинності Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року №1669-VII не можуть бути задоволені. Оскільки звільнення юридичних осіб від відповідальності на майбутнє, у зв'язку із проведенням антитерористичної операції може здійснюватись тільки Законами України .

Отже, колегія суддів, прийшла до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду стосовно встановлених обставин і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

З огляду на вищевикладене колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що місцевий господарський суд виконавши всі вимоги процесуального закону і всебічно перевіривши обставини, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права, в рішенні господарського суду міста Києва повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами дослідженими в судовому засіданні.

Рішення Господарського суду міста Києва від 01 жовтня 2015 року у справі №910/22501/15 підлягає залишенню без змін.

Апеляційна скарга ТОВ «Армлит-Донбасс» на рішення Господарського суду міста Києва від 01 жовтня 2015 року у справі №910/22501/15 задоволенню не підлягає.

Судові витрати, згідно до ст. 49 ГПК України покласти на апелянта.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101, п. 1 ч.1 ст. 103, ст. 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Армлит-Донбасс» на рішення Господарського суду міста Києва від 01 жовтня 2015 року у справі №910/22501/15 залишити без задоволення.

2.Рішення Господарського суду міста Києва від 01 жовтня 2015 року у справі №910/22501/15 залишити без змін.

3.Справу №910/22501/15 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова апеляційного господарського суду набирає законної сили з дня її прийняття. Постанову Київського апеляційного господарського суду може бути оскаржено протягом 20 днів до Вищого господарського суду України у порядку, передбаченому ст. 109 ГПК України.

Головуючий суддя М.Г. Чорногуз

Судді Г.А. Жук

С.Г. Рудченко