ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

"27" жовтня 2015 р. Справа № 911/3318/15

Суддя господарського суду Київської області Подоляк Ю.В., розглянувши справу

за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «НАДРА», м. Київ
до Публічного акціонерного товариства «Кримський содовий завод», АР Крим, м. Красноперекопськ
про стягнення 649288487,78 грн.
за участю представників:

позивача:ОСОБА_1 дов. від 13.10.2015 № 13-11-27127
відповідача:не зявився, про час і місце судового засідання повідомлені можливими засобами звязку
суть спору:

До господарського суду Київської області надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «НАДРА» (далі позивач) до Публічного акціонерного товариства «Кримський содовий завод» (далі відповідач) про стягнення 649288487,78 грн., з яких 538727925,27 грн. заборгованість по кредиту, 21441901,01 грн. заборгованість зі сплати процентів за користування кредитними коштами, 4122580,83 грн. 3% річних за прострочення сплати кредиту, 135593 грн. 3% річних за прострочення сплати відсотків, 82451615,25 грн. пеня за прострочення сплати кредиту, 2408872,42 грн. пеня за прострочення сплати відсотків.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем своїх зобовязань за кредитним договором про надання відновлювальної кредитної лінії з траншевим режимом кредитування від 26.04.2013 № 2/1/2-1/2013/840-К/16 щодо повернення тіла кредиту та сплати відсотків за користування кредитними коштами.

Присутній в судовому засіданні представник позивача повністю підтримав позовні вимоги та просить суд їх задовольнити з мотивів викладених в позові.

Відповідач, повідомлений можливими засобами звязку про час і місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, відзиву на позовну заяву не надіслав, про причини неявки суд не повідомив.

Враховуючи, що неявка відповідача в судове засідання не перешкоджає розгляду спору по суті, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи відповідно до ст. 75 ГПК України за відсутності представника відповідача за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, присутнього в судовому засіданні, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд -

встановив:

Між сторонами у справі було укладено кредитний договір про надання відновлювальної кредитної лінії з траншевим режимом кредитування від 26.04.2013 № 2/1/2-1/2013/840-К/16 (далі договір), відповідно до умов якого позивач банк надає відповідачу позичальнику кредитні кошти в межах відновлювальної кредитної лінії (надалі кредитна лінія) на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання. Зобовязання банку щодо надання кредитних коштів є відкличним, тобто без попереднього повідомлення позичальника в односторонньому порядку банк може відмовитися від подальшого виконання взятих на себе зобовязань, у тому числі в разі погіршення фінансового стану позичальника та/або несвоєчасного виконання ним договірних зобовязань перед банку (п. 1.1 договору).

Відповідно до п. 1.1.1 договору ліміт видачі кредитних коштів за кредитною лінією встановлюється в сумі, яка не може перевищувати 25000000 доларів США (надалі ліміт кредитування).

Згідно п. 1.1.2 договору строк користування кредитною лінією встановлюється з 26.04.2013 по 25.04.2015 (включно).

Пунктом 1.1.3 договору встановлено графік зниження ліміту кредитування по кредитній лінії.

Відсоткова ставка за користування кредитними коштами і межах кредитної лінії складає: 13,5% річних по строковій заборгованості, 16,5% річних по простроченій заборгованості (п. 1.1.4 договору).

Згідно п. 2.2 договору повернення кредитних коштів та сплата відсотків відбувається шляхом зарахування коштів на рахунок № 1900, відкрити у ПАТ «КБ «Надра», код банку 380764. Позичальник сплачує відсотки в строк до 5 числа кожного місяця, наступного за звітним. В призначенні платежу необхідно зазначити погашається кредит чи відсотки та номер і дату цього договору.

У відповідності до п. 3.3.1 договору позичальник зобовязаний повернути банку в повному обсязі кредитні кошти в строки та на умовах визначених цим договором.

Пунктом 2.3 договору передбачено, що відсотки за користування кредитними коштами в межах ліміту кредитування нараховується у валюті траншу щомісячно, в останній робочий день місяця, на суму заборгованості за кредитною лінією. Період нарахування відсотків починається з дня надання кредитних коштів і не включає останній календарний день користування кредитними коштами. Відсотки нараховуються методом «факт/360».

Згідно п. 1 додаткової угоди від 26.04.2013 № 1 до договору, в межах відкритої кредитної лінії, банк надає позичальнику кредитний транш в сумі 20712054,40 доларів США терміном до 25.04.2015 (включно).

Відповідно до п. 2 додаткової угоди № 1 до договору, кредитний транш надається зі сплатою 13,5% річних у доларах США.

Пунктом 3 додаткової угоди № 1 до договору встановлено, що кредитний транш надається для рефінансування кредитної заборгованості перед ПАТ «Промінвестбанк» по кредитному договору про відкриття кредитної лінії № 20-0696/2-1 від 28.02.2012.

Згідно п. 1 додаткової угоди від 30.04.2013 № 2 до договору, в межах відкритої кредитної лінії, банк надає позичальнику кредитний транш в сумі 4287945,60 доларів США терміном до 25.04.2015 (включно).

Відповідно до п. 2 додаткової угоди № 2 до договору, кредитний транш надається зі сплатою 13,5% річних у доларах США.

Пунктом 3 додаткової угоди № 2 до договору встановлено, що кредитний транш надається для оплати за природний газ по контракту № 460006550 купівлі-продажу природного газу від 01.02.2013, укладеного між позичальником та Ostchem Holding Limited.

Відповідно п. 1 додаткової угоди від 03.10.2014 № 5 до договору сторони дійшли згоди встановити строк сплати відсотків, нарахованих згідно п. 2.3 договору, за користування кредитними коштами за період з 01.09.2014 по 30.09.2014 не пізніше 07.10.2014 (включно).

На виконання умов договору позивач надав відповідачу кредит в загальній сумі 25000000 доларів США, що підтверджується банківськими виписками по особовому рахунку відповідача від 26.04.2013, від 30.04.2013, за період з 26.04.2013 по 15.09.2015, завірені копії яких залучені до матеріалів справи.

Проте, відповідач своїх договірних зобовязань щодо повернення тіла кредиту та сплати відсотків за користування кредитними коштами не виконав, в звязку з чим позивач надіслав відповідачу лист від 10.07.2015 № 26.5-18410, в якому вимагав погасити наявну заборгованості. Надіслання вказаної кореспонденції підтверджується накладною від 10.07.2015 № 381.00011438-2. Завірені копії перелічених документів залучені до матеріалів справи.

Разом з тим, відповідач вказаний лист про оплату заборгованості залишив без відповіді та задоволення, в звязку з чим, за ним за твердженням позивача, які містяться в прохальній частини позовної заяви, рахується заборгованість з повернення тіла кредиту в сумі 24360769,16 доларів США, що в гривневому еквіваленті станом на 27.07.2015 становить 538727925,27 грн., зі сплати відсотків за користування кредитними коштами в сумі 971385,67 доларів США, що в гривневому еквіваленті станом на 27.07.2015 становить 21441901,01 грн.

Згідно даних, розміщених на сайті Національного банку України офіційний курс долара США по відношенню до гривні станом на 27.07.2015 становив 22,073520 грн./дол. США.

Таким чином, заборгованість відповідача з повернення тіла кредиту перед позивачем станом на 27.07.2015 в гривневому еквіваленті складає 537727925,27 грн. (24360769,16 доларів США Ч 22,073520 грн. = 537727925,27 грн.).

За таких обставин, позивачем безпідставно заявлено до стягнення суму заборгованості з повернення тіла кредиту в розмірі 1000000 грн. У звязку з чим вимога про стягнення заборгованості з повернення тіла кредиту в розмірі 1000000 грн. є безпідставною, а відтак суд відмовляє в її задоволенні. Доказів протилежного позивач суду не надав.

У відповідності до вимог ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно приписів статей 525, 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Проте, всупереч згаданих приписів закону, положень укладеного між сторонами договору, відповідач не виконував своїх договірні зобовязань належним чином, у звязку з чим за ним рахується заборгованість з повернення тіла кредиту в сумі 537727925,27 грн., зі сплати відсотків за користування кредитними коштами в сумі 21441901,01 грн. Доказів сплати зазначеної заборгованості відповідач суду не надав.

Згідно вимог ст. 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Таким чином, суд вважає, що позивачем правомірно заявлено позов про стягнення 537727925,27 грн. заборгованості з повернення тіла кредиту, 21441901,01 грн. заборгованість зі сплати відсотків за користування кредитними коштами.

Через те що відповідач порушив строки виконання грошового зобовязання щодо повернення тіла кредиту та сплати відсотків за користування кредитними коштами у строки визначені договором, позивач просить суд стягнути з відповідача 3% річних з прострочених сум грошового зобовязання.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно розрахунку позивача 3% річних з простроченої суми тіла кредиту за період прострочення з 26.04.2015 по 26.07.2015 складають 4122580,83 грн.

Згідно розрахунку позивача 3% річних з прострочених сум відсотків за період прострочення з 06.01.2015 по 26.07.2015 складають 135593 грн.

Згідно з правильним арифметичним розрахунком, який зроблений судом з врахуванням періоду нарахування 3% річних заявленого позивачем, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 3% річних за прострочення сплати кредиту в розмірі 4066040,83 грн., 3% річних за прострочення сплати відсотків в розмірі 133735,51 грн. В решті вимог щодо стягнення 3% річних за прострочення сплати кредиту в розмірі 56540 грн., 3% річних за прострочення сплати відсотків в розмірі 1857,49 грн. суд відмовляє, з огляду на їх безпідставність.

Крім того, позивач посилаючись на п. 4.1 договору, просить суд стягнути з відповідача за прострочення строків сплати відсотків та повернення кредитних коштів, пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несвоєчасної сплаченої суми за кожний день прострочення, яка за прострочення строків повернення кредитних коштів за розрахунками позивача за період прострочки з 26.04.2015 по 26.07.2015 складає 82451615,25 грн., за прострочення строків сплати відсотків за період прострочки з 06.02.2015 по 26.07.2015 складає 2408872,42 грн.

Відповідно до статті 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно із частиною 1 статті 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях.

Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом (частина 3 статті 533 ЦК України).

Такий порядок визначено Декретом Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» від 19 лютого 1993 року № 15-93, дія якого не поширюється на правовідносини щодо нарахування та стягнення штрафних санкцій за внутрішніми угодами, укладеними між резидентами на території України.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня (стаття 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань»).

Таким чином, максимальний розмір пені пов'язаний із розміром облікової ставки Національного банку України; оскільки чинне законодавство не передбачає встановлення Національним банком України облікової ставки для іноземної валюти, пеня має обчислюватися та стягуватися за судовими рішеннями лише у національній валюті України - гривні.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду України від 01.04.2015 № 3-229г15.

Разом з тим, розмір пені безпідставно був розрахований позивачем з застосування облікової ставки Національного банку України до іноземної валюти (долари США) та враховуючи, що чинне законодавство не передбачає встановлення Національним банком України облікової ставки для іноземної валюти, пеня має обчислюватися лише у національній валюті України гривні, то вимоги позивача в цій частині є необґрунтованими, недоведеними, а відтак суд відмовляє в їх задоволенні.

З огляду на зазначене та враховуючи, що борг відповідача з повернення тіла кредиту та сплати відсотків за користування кредитними коштами на час прийняття рішення не погашений, його розмір підтверджується наявними матеріалами справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача 537727925,27 грн. заборгованості з повернення тіла кредиту, 21441901,01 грн. заборгованості зі сплати відсотків за користування кредитними коштами, 4066040,83 грн. 3% річних за прострочення сплати кредиту, 133735,51 грн. 3% річних за прострочення сплати відсотків є доведеними, обґрунтованими, відповідачем не спростовані, а відтак підлягають задоволенню.

В решті вимог щодо стягнення з відповідача тіла кредиту в розмірі 1000000 грн., 56540 грн. 3% річних за прострочення сплати кредиту, 1857,49 грн. 3% річних за прострочення сплати відсотків, 82451615,25 грн. пені за прострочення сплати кредиту, 2408872,42 грн. пені за прострочення сплати відсотків суд відмовляє, з огляду на їх безпідставність.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд враховує таке.

Відповідно до п. 22 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», в редакції чинній на момент звернення позивача з даним позовом, уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб звільняється від сплати судового збору у справах, повязаних зі здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банків.

Відповідно до ч. 3 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в доход бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору.

Враховуючи, що приписами Закону України «Про судовий збір» відповідач у справі не звільнений від сплати судового збору відшкодування витрат по сплаті судового збору відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Керуючись ст. 124 Конституції України, ст.ст. 43, 33, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Кримський содовий завод» (96002, Автономна Республіка Крим, м. Красноперекопськ, вул. Проектна, 1, ідентифікаційний код 05444546) на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «НАДРА» (04053, м. Київ, вул. Артема, 15, ідентифікаційний код 2002525 (пятсот тридцять сім мільйонів сімсот двадцять сім тисяч девятсот двадцять пять) грн. 27 коп. заборгованості з повернення тіла кредиту, 21441901 (двадцять один мільйон чотириста сорок одну тисячу девятсот одну) грн. 01 коп. заборгованості зі сплати процентів за користування кредитними коштами, 4066040 (чотири мільйони шістдесят шість тисяч сорок) грн. 83 коп. 3% річних за прострочення сплати кредиту, 133735 (сто тридцять три тисячі сімсот тридцять пять) грн. 51 коп. 3% річних за прострочення сплати відсотків.

3. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Кримський содовий завод» (96002, Автономна Республіка Крим, м. Красноперекопськ, вул. Проектна, 1, ідентифікаційний код 05444546) в доход Державного бюджету України 73080 (сімдесят три тисячі вісімдесят) грн. витрат по сплаті судового збору.

4. В решті позову відмовити.

Видати накази після набрання судовим рішенням законної сили.

Дане рішення господарського суду Київської області набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його належного оформлення і підписання та може бути оскаржено в апеляційному порядку.

Суддя Ю.В. Подоляк

Дата підписання рішення 05.11.2015.