ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2015 року Справа № 916/1908/15

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Черкащенко М.М. (головуючий),
Вовк І.В. (доповідач), Нєсвєтова Н.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі його Маріупольської філії на постанову Одеського апеляційного господарського суду від 29.07.2015 року у справі № 916/1908/15 за позовом державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі його Маріупольської філії до товариства з обмеженою відповідальністю "Портінвест Лоджистік" про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2015 року позивач звернувся до господарського суду Одеської області з позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості в сумі 24 714,72 дол. США, що відповідно до курсу НБУ на день подання позову складає 520 166,51 грн., у зв'язку з неоплатою за виставленими рахунками податку на додану вартість, донарахованого на портові збори за період з вересня по грудень 2014 року, на підставі договору про надання послуг від 30.12.2013 року № 276-П-МАФ-13.

Позов обгрунтовано тим, що за документами, які надав агент адміністрації, в графі порт навантаження зазначено "нейтральні води, Чорне море", а не іноземний порт, що не свідчить про міжнародне перевезення згідно з договором міжнародного морського перевезення вантажу і в розумінні ст. 132 КТМ України, а тому немає підстав для звільнення агента від сплати ПДВ в порядку п.197.9 ст. 197 Податкового кодексу України (далі - ПК України).

Рішенням господарського суду Одеської області від 09.06.2015 року (суддя Цісельський О.В.) в позові відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 29.07.2015 року (судді Діброва Г.І., Принцевська Н.М., Шевченко В.В.) зазначене рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі позивач вважає, що судами попередніх інстанцій порушено і неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права, і тому просить прийняті ними рішення скасувати, та позов задовольнити.

У відзиві на касаційну скаргу відповідач вважає, що судові рішення у справі є законними та просить залишити їх без змін, а касаційну скаргу без задоволення.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши доводи касаційної скарги та відзиву на неї, перевіривши матеріали справи і прийняті в ній судові рішення, суд касаційної інстанції вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається із матеріалів справи, що 30.12.2013 року між Державним підприємством "Адміністрація морських портів України" в особі його Маріупольської філії (Адміністрація Маріупольського морського порту) та товариством з обмеженою відповідальністю "Портінвест Лоджистік" (агент) було укладено договір про надання послуг з обслуговування суден № 276-П-МАФ-13.

Відповідно до пунктів 2.1.1, 2.1.2 договору адміністрація зобов'язалася проводити обслуговування суден, справляти суми обов'язкових портових зборів (крім маякового) та інших послуг.

Пунктом 2.2.8 договору встановлено, що агент від імені та за дорученням судновласника сплачує адміністрації суми портових зборів та наданих послуг у відповідності з порядком, зазначеним у розділі 3 цього договору.

Пунктом 3.1 договору з урахуванням змін, внесених Додатковою угодою від 29.12.2014 року № 1, визначено, що вартість послуг адміністрації розраховується за діючими в адміністрації правилами і ставками, які визначені в Додатку № 1, 2 до договору, які є невід'ємною частиною договору.

У разі зміни цін на підставі діючого законодавства України з перегляду вартості портових зборів та порядку їх застосування, адміністрація письмово інформує про це агента. В разі зміни вартості сторони вносять зміни до договору, шляхом підписання додаткової угоди.

В Додатку № 1 до договору передбачено, що податок на додану вартість сплачується відповідно до вимог діючого законодавства України.

У відповідності до пункту 3.2 договору агент від імені та за дорученням судновласника сплачує адміністрації: вартість обов'язкових портових зборів - згідно діючого законодавства України; вартість додаткових послуг, наданих за заявою судновласника, що надається адміністрацією - згідно з встановленими в адміністрації правилами і ставками.

Згідно із пунктами 3.3, 3.4 договору попередні рахунки адміністрації за обов'язкові портові збори та послуги передаються адміністрацією агенту та сплачуються до відходу судна з порту. У разі ненадходження платежів на рахунок адміністрації, а у вихідні і святкові дні банківської гарантії в термін, вказаний в пункті 3.3, адміністрація (згідно зі статтею 91 Кодексу торговельного мореплавства України) затримує судно до моменту сплати належних зборів, штрафів та інших платежів.

Пунктами 3.6 та 3.7 договору визначено, що остаточні дисбурсментські та інші рахунки виставляються адміністрацією впродовж 5-ти робочих днів після надання відповідних послуг. Сплата остаточних дисбурментських рахунків проводиться впродовж 5-ти банківських днів з моменту отримання рахунків (за умови відсутності заперечень за розрахунками Адміністрації).

Пунктом 3.8 договору передбачено, що при наявності у агента мотивованих заперечень проти якоїсь частини висунутих платежів, він зобов'язаний безспірну суму сплатити в порядку, передбаченому пунктом 3.7, а по спірним питанням надати адміністрації обґрунтовані мотиви відмови у письмовому вигляді не пізніше 5-ти робочих днів з моменту отримання рахунку. У разі не надходження мотивованих заперечень агента впродовж вищезазначеного строку, претензії агента по виставленому рахунку адміністрацією не приймаються та рахунок вважається цілком акцептованим.

Згідно з пунктом 3.11 договору сплата за цим договором проводиться агентом по суднах, що плавають під українським прапором, українських судновласників - в гривнях по курсу НБУ, що склався на день надання послуг; по суднах судновласників-нерезидентів - в доларах США. Податок на додану вартість сплачується згідно з діючим законодавством України.

Протягом вересня - грудня 2014 року адміністрацією було здійснено операції по обслуговуванню суден, за що виставлено рахунки відповідачу на сплату обов'язкових платежів без врахування податку на додану вартість, які відповідач сплатив у повному обсязі. Будь-яких заперечень або додаткових рахунків, які б були не оплачені відповідачем на момент виходу суден з порту або в строки, обумовлені сторонами в розділі № договору, що підписаний сторонами без заперечень та зауважень в цій частині, позивач відповідачу не направив.

У квітні 2015 року позивачем донараховано податок на додану вартість на портові збори за суднозаходи під агентуванням відповідача за період надання послуг з вересня по грудень 2014 року.

Листом від 22.04.2015 року № 17-01-12/436 надіслано агенту відповідні рахунки на загальну суму 24 714,72 дол. США та зазначено, що у наданих відповідачем вантажних маніфестах у графі "порт навантаження" зазначено "NEUTRAL WATERS, BLACK SEA" (нейтральні води, Чорне море), що не є іноземним портом та, відповідно, підставою для застосування пільги зі сплати податку на додану вартість і запропоновано сплатити заборгованість в термін, передбачений договором.

Предметом даного судового розгляду є вимоги адміністрації до агента про стягнення податку на додану вартість, донарахованого на портові збори у зв'язку з відсутністю підстав для застосування пільг.

Висновок судів попередніх інстанцій про відмову в позові мотивовано недоведеністю підстав для нарахування та стягнення з відповідача сум ПДВ за спірний період.

Частинами 1-3 ст. 22 Закону України "Про морські порти" визначено, що у морському порту справляються такі портові збори: корабельний, причальний, якірний, канальний, маяковий, адміністративний та санітарний. Використання коштів від портових зборів допускається виключно за їх цільовим призначенням. Фінансування утримання гідротехнічних споруд в об'ємах, необхідних для підтримання їх паспортних характеристик, здійснюється за рахунок портових зборів, що справляються у морських портах, де розташовані такі гідротехнічні споруди.

Розміри ставок портових зборів для кожного морського порту встановлюються національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері транспорту, відповідно до затвердженої нею методики. Порядок справляння, обліку та використання коштів від портових зборів, крім використання коштів від адміністративного збору, визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сферах морського і річкового транспорту.

Кошти від адміністративного збору використовуються відповідно до закону.

Портові збори сплачуються адміністрації морських портів України, крім випадків, визначених цим Законом.

Відповідно до ст. 85 Кодексу торговельного мореплавства України (далі - КТМ України) під час перебування в морському порту будь-яке судно зобов'язане дотримувати чинних законів і правил України, у тому числі тих, що стосуються безпеки порту і судноплавства в порту, митного, прикордонного, санітарного (фітосанітарного) режимів, лоцманського проведення, буксирування, рятувальних і суднопіднімальних робіт, якірної стоянки і надання місць біля причалів, навантаження і вивантаження вантажів, посадки і висадки людей, послуг, пов'язаних з навантажувально-розвантажувальними роботами, і будь-яких інших портових послуг, портових зборів, запобігання забрудненню навколишнього природного середовища.

Частиною 1 ст. 115 КТМ України визначено, що із суден, що користуються послугами служби регулювання руху суден, справляється збір, порядок справляння і розмір якого встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері транспорту, за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики економічного розвитку.

Згідно із ст. 116 КТМ України у морському порту або поза його територією як постійні представники судновласника діють агентські організації (морський агент), які за договором морського агентування за винагороду зобов'язуються надавати послуги в галузі торговельного мореплавства.

При виконанні договору морського агентування морський агент, що діє від імені судновласника, може також діяти на користь іншої договірної сторони, якщо вона його на те уповноважила і якщо судновласник не заперечує.

За ст. 117 КТМ України морський агент виконує формальності та дії, пов'язані з прибуттям, перебуванням і відходом судна, допомагає капітану судна у налагодженні контактів з адміністрацією морського порту і службою капітана морського порту, власником морського терміналу, підприємствами, установами, організаціями, що надають спеціалізовані послуги, портовими операторами, місцевими органами виконавчої влади, в організації постачання і обслуговування судна в порту, оформляє митні документи та документи на вантаж, інкасує суми фрахту та інші суми для оплати вимог судновласника, що виникають з договору перевезення, сплачує за розпорядженням судновласника і капітана судна суми, пов'язані з перебуванням у порту, залучає вантажі для морських ліній, здійснює збір фрахту, експедирування вантажу, наймання екіпажів для роботи на суднах, виступає від імені вантажовласника, а також договірною стороною учасників перевезення вантажів у прямому змішаному сполученні.

У розумінні ст. 132 КТМ України міжнародні перевезення - це перевезення між портами України та іноземними портами, які можуть здійснюватися як суднами, що плавають під Державним прапором України, так і за умови взаємності суднами, що плавають під іноземним прапором.

За приписами підпункту 195.1.3 пункту 195.1 статті 195 ПК України перевезення вважається міжнародним, якщо таке перевезення здійснюється за єдиним міжнародним перевізним документом.

Стягнення портових зборів як за міжнародне перевезення виключає можливість стягувати податок на додану вартість.

Відповідно до п. 197.9 ст. 197 ПК України звільняються від оподаткування операції з постачання послуг, що надаються іноземним та вітчизняним суднам, які здійснюють міжнародні перевезення пасажирів, їхнього багажу і вантажів та оплачуються ними відповідно до законодавства України портовими зборами.

Згідно з п. 5.2 ст. 5 ПК України терміни, що застосовуються у цьому Кодексі і не визначаються ним, використовуються у значенні, встановленому іншими законами.

За ст. 134 КТМ України документами, що підтверджують наявність і зміст договору морського перевезення вантажу, є: 1) рейсовий чартер - якщо договір передбачає умову надання для перевезення всього судна, його частини або окремих суднових приміщень; 2) коносамент - якщо договір не передбачає умови, зазначеної в пункті 1 цієї статті; 3) інші письмові докази.

Пунктом 54 ст. 4 Митного кодексу України (далі - МК України) визначено, що судно закордонного плавання - українське або іноземне судно, яке здійснює міжнародні перевезення товарів та/або пасажирів та прибуває на митну територію України або вибуває за її межі.

Митною територією, згідно із ст. 9 МК України, є територія України, зайнята сушею, територіальне море, внутрішні води і повітряний простір, а також території вільних митних зон, штучні острови, установки і споруди, створені у виключній (морській) економічній зоні України, на які поширюється виключна юрисдикція України.

Відповідно, судна завантажені в нейтральних водах Чорного моря, тобто за межами митної території України із оформленням відповідних коносаментів, є суднами закордонного плавання, що здійснюють міжнародні перевезення, про що свідчать митні декларації.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що всі судна, які обслуговувалися відповідачем, та по яким позивачем донараховано ПДВ, перетинали державний кордон України з відповідним оформленням митних декларацій на вантаж та Актів здійснення комісійного контролю судна у пунктах пропуску для морського, річкового та паромного сполучення (Прихід) із відповідними відмітками органів державного прикордонного та митного контролю.

При цьому коносаменти були оформлені як під час навантаження імпортного вантажу в іноземному порту (Norfolk,Virginia, USA, Baltimore, Maryland, Westshore, Canada), так і під час перевантаження на судно в "нейтральних водах Чорного моря". Крім того, на підтвердження здійснення міжнародних перевезень відповідачем надано ряд товаросупровідних документів, а саме: оформлені належним чином копії митних декларацій, форми МД-2 на імпортний вантаж, засвідчених Східною митницею, які оформлені у порту вивантаження та підтверджують, що вантаж завозився в режимі імпорту, а також "Statement Of Facts", що підтверджує факт перевантаження вказаного вантажу з судна, завантаженого в іноземному порту.

До того ж, під час нарахування портових зборів суднам, що агентувались відповідачем у вересні-грудні 2014 року, позивачем було використано ставки портових зборів як для суден міжнародного перевезення, що підтверджується відповідними рахунками.

Таким чином, суд касаційної інстанції погоджується з висновками попередніх судових інстанцій про те, що перевантаження імпортного вантажу у нейтральних водах є частиною договору міжнародного перевезення вантажу з іноземного порту до українського порту, а судна із цим вантажем мають статус суден, які здійснюють міжнародне перевезення, тобто учасники цього перевезення перебувають у правовідносинах договору міжнародного перевезення вантажу, внаслідок чого судновласники через своїх агентів не сплачують ПДВ при споживанні послуг, які сплачуються у складі портових зборів відповідно до п. 197.9 ст. 197 ПК України.

Ст. 33 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Виходячи з наведеного, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний господарський суд, дав належну оцінку обставинам справи і, з урахуванням вимог застосованих норм матеріального права, дійшов обґрунтованого висновку про відмову в позові.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів.

За таких обставин, оскаржені судові рішення є законними й обґрунтованими, і тому підлягають залишенню без змін, а касаційна скарга - без задоволення.

З огляду наведеного та керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі його Маріупольської філії залишити без задоволення, а постанову Одеського апеляційного господарського суду від 29.07.2015 року - без змін.

Головуючий суддя М.Черкащенко

Судді І.Вовк

Н.Нєсвєтова