ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2015 року Справа № 910/1337/15-г

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Плюшка І.А. - головуючого,

Самусенко С.С.,

Татькова В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну

скаргу Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк"

на постанову Київського апеляційного господарського суду від 07 вересня 2015 року

у справі № 910/1337/15-г

господарського суду міста Києва

за позовом Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк"

до Державного підприємства "Завод 410 ЦА"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні

позивача Публічне акціонерне товариство "Авант-Банк"

про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі

88271718,63 грн.

за участю представників

позивача - Ханович К.В., Русскіна О.В.

відповідача - Прудкий О.В.

третьої особи - Суплік М.В.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста Києва від 10 червня 2015 року (судді Гулівець О.В., Любченко М.О., Яковенко А.В.) у справі №910/1337/15-г позовні вимоги задоволено в повному обсязі. Стягнуто з Державного підприємства "Завод 410 ЦА" на користь Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" заборгованість за простроченим кредитом у розмірі 68958840 грн. 00 коп., заборгованість за відсотками за користування кредитом у розмірі 9852459 грн. 53 коп., пеню за несвоєчасне повернення кредиту у розмірі 9182326 грн. 50 коп., пеню за несвоєчасне повернення процентів у розмірі 278092 грн. 60 коп., судовий збір в розмірі 73080 грн. 00 коп.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 07 вересня 2015 року (судді Сітайло Л.Г., Баранець О.М., Шаптала Є.Ю.) скасовано рішення Господарського суду міста Києва від 10 червня 2015 року у справі №910/1337/15-г та прийнято нове рішення, у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" відмовлено в повному обсязі. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою в якій просить з урахуванням уточнених позовних вимог у суді касаційної інстанції постанову Київського апеляційного господарського суду від 07 вересня 2015 року скасувати та залишити в силі рішення господарського суду міста Києва від 10 червня 2015 року.

В обґрунтування зазначених вимог заявник касаційної скарги посилається на неправильне застосування судом апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права.

Відповідачем Державним підприємством "Завод 410 ЦА" 03 листопада 2015 року надано пояснення в яких відповідач просить касаційну скаргу задовольнити частково та скасувати прийняті у справі процесуальні документи, а справу передати на новий розгляд до господарського суду міста Києва.

Публічне акціонерне товариство "Авант-Банк" 02 листопада 2015 року подало відзив на касаційну скаргу в якому просить залишити касаційну скаргу позивача без задоволення.

Колегія суддів, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування господарськими судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права, вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 15 травня 2012 року між Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" (кредитор) та Державним підприємством "Завод 410 ЦА" (позичальник) укладено договір кредитної лінії № ВКЛ-2002457/1, з подальшими змінами та доповненнями внесеними додатковим договором № 1 від 10 липня 2012 року, додатковим договором № 2 від 17 липня 2012 року, додатковим договором № 3 від 16 серпня 2012 року, додатковим договором № 4 від 01 листопада 2012 року, додатковим договором № 5 від 13 травня 2013 року, додатковим договором № 6 від 12 вересня 2013 року, додатковим договором № 7 від 20 грудня 2013 року, додатковим договором №8 від 27 березня 2014 року.

Відповідно до умов Кредитного договору кредитор зобов'язався надавати позичальнику грошові кошти (кредит) у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання.

Згідно з п. 1.1.1. Кредитного Договору надання кредиту буде здійснюватись окремими частинами (надалі - транш, а у сукупності - транші), на умовах, визначених цим договором, в межах відновлювальної відкличної лінії з максимальним лімітом заборгованості 200000000,00 грн., зі сплатою плати за користування кредитом у розмірі 24,5% річних та кінцевим терміном погашення заборгованості за кредитом не пізніше 13 травня 2013 року. При цьому сторони встановили наступний порядок видачі траншів:

транш з максимальним лімітом заборгованості в розмірі 48000000,00 грн., з кінцевим терміном погашення траншу не пізніше 10 вересня 2012 року;

транші в межах максимального ліміту заборгованості понад 48000000,00 грн. надаються за умови: збільшення вартості робіт за договором комісії № SТЕ-1-2-Д/К-09-ОМ/09-01 від 08 січня 2009 року до рівня достатнього для забезпечення рентабельності таких робіт з урахуванням витрат на обслуговування та погашення траншу; за умови виконання позичальником п.п. 3.3.13.10, 3.3.13.11 цього договору. Сума кожного з траншів не може перевищувати суми планової собівартості робіт (товарів, послуг), з ПДВ, на виконання яких залучаються транші. Термін погашення заборгованості даних траншів визначається в додаткових договорах до даного договору (п.п. 1.1.1.1., 1.1.1.2. Кредитного договору).

Судами попередніх інстанцій встановлено, що Додатковим договором №3 від 16 серпня 2012 року до кредитного договору, сторони погодили, що транші в межах максимального ліміту заборгованості, видача яких призводить до заборгованості за кредитом в загальній сумі до 48000000,00 грн., надаються з кінцевим терміном погашення таких траншів не пізніше 15 жовтня 2012 року.

Транші в межах максимального ліміту заборгованості, видача яких призводить до заборгованості за кредитом в загальній сумі від 48000000,00 грн. до 56000000,00 грн., надаються з кінцевим терміном погашення таких траншів не пізніше 15 жовтня 2012 року.

Транші в межах максимального ліміту заборгованості, видача яких призводить до заборгованості за кредитом в загальній сумі від 56000000,00 грн. до 60000000,00 грн., надаються з кінцевим терміном погашення таких траншів не пізніше 16 жовтня 2012 року.

Транші в межах максимального ліміту заборгованості, видача яких призводить до заборгованості за кредитом в загальній сумі понад 60000000,00 грн. надаються за умови:

- збільшення вартості робіт за договором комісії №S 8ТЕ-1-2-Д/К-09-С)М-/09-01 від 08 січня 2009 року до рівня достатнього забезпечення рентабельності таких робіт, з урахуванням витрат на обслуговування погашення траншу;

- за умови виконання позичальником п.п. 3.3.13.10, 3.3.13.11 Кредитного договору.

Згідно з Додатковим договором №7 від 15.05.2015 підпункт 1.1.1. пункту 1.1. статті 1 кредитного договору викладено у новій редакції, а саме: "надання кредиту буде здійснюється окремими частинами, (надалі - транш, а у сукупності - транші), на умовах, визначених цим договором, в межах відновлювальної відкличної лінії з максимальним лімітом заборгованості 200000000,00 грн., зі сплатою плати за користування кредитом у розмірі 24,5% річних та кінцевим терміном погашення заборгованості за кредитом не пізніше 1 березня 2014 року".

Додатковим договором №8 від 27 березня 2014 року до Кредитного договору сторони погодились встановити кінцевий термін погашення заборгованості за кредитом не пізніше 30 червня 2014 року.

Відповідно до п. 1.2. Кредитного договору, кредит надається позичальнику на фінансування партії В-4, для оплати комплектів обладнання для переобладнання/модернізації літаків та виробів, що поставляються для оснащення авіаремонтної бази ВПС Індії; на фінансування партії літаків В-5 та на поповнення обігових коштів для виконання договору комісії № SТЕ-1-2-Д/К-09-ОМ-/09-01 від 08 січня 2009 року.

Згідно з п. 2.7. Кредитного договору (в редакції додаткового договору №7 від 20 грудня 2013 року), сплата відсотків за користування кредитом здійснюється у валюті наданого кредиту щомісячно, не пізніше 10 (десятого) числа місяця наступного за місяцем, в якому нараховані проценти, а також в день повернення заборгованості за кредитом в повній сумі на рахунок №0049 в АТ "Дельта Банк".

Пунктам 3.3.4, 3.3.5. Кредитного договору передбачено, що позичальник зобов'язаний протягом строку використання кредиту сплачувати відсотки за їх використання, комісії в порядку, визначеному кредитним договором та повернути кредитору у повному обсязі кредит зі сплатою відсотків та комісії банку та можливих штрафних санкцій, у терміни, визначені кредитним договором.

Відповідно до п. 4.1. Кредитного договору, у випадку прострочення позичальником строків сплати відсотків, комісій, а також прострочення строків повернення кредиту, визначених кредитним договором, позичальник сплачує кредитору пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період прострочення від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення.

Пунктом 4.4. Кредитного договору сторони визначили, що у випадку невиконання позичальником зобов'язань, визначених п. 3.3. кредитного договору, протягом більше 10 (десяти) календарних днів від дня закінчення строку, встановленого для їх виконання кредитним договором, на одинадцятий календарний день строк користування кредитом вважається таким, що закінчився та, відповідно, позичальник зобов'язаний погасити наявну заборгованість за кредитом, сплатити нараховані проценти, комісії та штрафні санкції. Після повного погашення заборгованості позичальника за кредитним договором дія кредитного договору припиняється. Виконання позичальником даного обов'язку не потребує від кредитора надіслання жодних попередніх письмових повідомлень та/або вимог до позичальника.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що на виконання умов Кредитного договору, позивач надав відповідачу кредитні кошти, що підтверджується меморіальними ордерами та випискою з позичкового рахунку відповідача за період з 15 травня 2012 року по 12 січня 2015 року. Відповідач свої зобов'язання за Кредитним договором належним чином не виконав, внаслідок чого виникла заборгованість за кредитом в розмірі 68958840,00 грн., пеня за несвоєчасне повернення кредиту - 9182326,50 грн., заборгованість за відсотками за користування кредитом - 9852459,53 грн., заборгованість зі сплати пені за несвоєчасне повернення відсотків - 278092,60 грн.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

В силу положень ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Відповідно до ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника відсотків від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання відсотків встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір відсотків, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін відсотки виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Під час розгляду справи по суті у суді першої інстанції було залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє вимог на предмет спору Публічне акціонерне товариство "Авант-Банк".

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 05 лютого 2015 року між Публічним акціонерним товариством "Авант-Банк" (заставодержатель) та Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" (заставодавець) укладено договір застави майнових прав, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевчук З.М. та зареєстрований за №123.

Відповідно до умов Договору застави предметом застави є майнові права за кредитними договорами, що укладені між заставодавцем і юридичними особами (боржники), що є його невід'ємною частиною (надалі - всі вищезазначені кредитні договори та генеральні кредитні договори, договори про відкриття кредитної лінії, договори про кредитування, чи інша назва договору про надання кредитних коштів на умовах звернення, платності, строковості, забезпеченості та цільового характеру використання разом та/або окремо іменуються - кредитний договір). Станом на 12 лютого 2015 року заборгованість за договором кредитної лінії становить 79888191,01 грн., в тому числі: договір кредитної лінії № ВКЛ-2002457/1від 15 травня 2012 року, укладений між ПАТ "Дельта Банк" (кредитор), та ДП "Завод 410 ЦА" (позичальник) - 79888191,01 грн.

Господарським судом першої інстанції також встановлено, що 18 серпня 2014 року між Публічним акціонерним товариством "АВАНТ-БАНК" (позивач, кореспондент за договором) та Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" (відповідач, банк) укладено договір №180814Л про відкриття та ведення кореспондентського рахунку, відповідно до п. 1.1. якого з метою здійснення розрахунків відповідно до чинного законодавства України, Сторони встановлюють кореспондентські відносини. Для проведення розрахунків Банк відкриває Кореспонденту мультивалютний кореспондентський рахунок типу "Лоро", далі за текстом іменований "Кореспондентський рахунок" №6 у валютах згідно заяви Кореспондента та виконує за дорученням і за кошти Кореспондента розрахунки на підставі цього Договору, і здійснює його обслуговування.

25 лютого 2015 року Публічне акціонерне товариство "Авант-Банк" звернулось до Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" з заявою про закриття, в тому числі, кореспондентського рахунку №4 та перерахування залишку грошових коштів на кореспондентський рахунок №3120 в Публічному акціонерному товаристві "КБ Хрещатик".

Залишок коштів на кореспондентських рахунок відкритих в ПАТ "Дельта Банк" підтверджується судовими рішеннями у справах 910/6334/15-г та 910/8 117/15-г.

Судами встановлено, що за умовами договору застави від 05 лютого 2015 року застава, забезпечує належне виконання заставодавцем вимог заставодержателя, зокрема за договором №180814Л.

Під час розгляду справи у суді першої та апеляційної інстанції судами розглядалось питання щодо нікчемності договору застави майнових прав.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що на підставі постанови Правління Національного банку України від 02 березня 2015 року №150 "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до категорії неплатоспроможних", виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02 березня 2015 року №51 "Про запровадження тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві "Дельта Банк", згідно з яким з 03 березня 2015 року по 02 червня 2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Згідно з частиною 4 статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" Уповноважена особа Фонду протягом дії тимчасової адміністрації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.

Відповідно до протоколу №5 від 18 травня 2015 року комісією з перевірки правочинів виявлено договори, що є нікчемними, а саме договір застави майнових прав від 05 лютого 2015 року, укладений між Публічним акціонерним товариством "Авант-Банк" та Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк", посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевчук З.М. та зареєстрований за №123 та договір про внесення змін та доповнень до нього від 12 лютого 2015 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевчук З.М. та зареєстрований за №235.

Так, позивач, як на підставу повідомлення про нікчемність посилається на положення пунктів 1, 5 та 7 частини 3 статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", зокрема: банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог, банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, при тримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України "Про банки і банківську діяльність" а також, що банк уклав правочин (в тому числі угоди), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку.

Однак, судами попередніх інстанцій не досліджувалось питання правової природи Договору застави майнових прав.

Поза увагою судів попередніх інстанцій залишилось питання відповідності Договору застави майнових прав на момент його підписання законодавству України, а також не перевірялось питання обсягу повноважень посадових осіб на укладення зазначеного договору, оскільки зі змісту касаційної скарги вбачається, що Постановою Національного банку України № 692/БТ "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до категорії проблемних" від 30 жовтня 2014 року позивача було віднесено до категорії проблемних та запроваджено певні обмеження у здійсненні діяльності банку.

Статтею 75 Закону України "Про банки і банківську діяльність" визначені критерії, за умови наявності яких Національний банк України зобов'язаний прийняти рішення про віднесення банку до категорії проблемних.

Рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії проблемного є банківською таємницею.

Судами попередніх інстанцій не досліджувалось питання, які саме заборони було застосовано Національним банком України до Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" Постановою НБУ № 692/БТ.

Крім того, судами попередніх інстанцій слід було встановити наявність права вимоги за кредитним договором інших осіб. Тобто дослідити існування факту переходу прав та обов'язків за спірним договором до інших юридичних чи фізичних осіб, до Публічного акціонерного товариства "Авант-Банк" тощо.

Посилання суду апеляційної інстанції, як на підставу скасування рішення суду першої інстанції, на можливість подвійного стягнення у майбутньому є неприпустимим, оскільки суд відповідно до вимог Господарського процесуального кодексу України може лише поновлювати, вже порушені права та інтереси осіб, що звернулися до суду. А тому базувати свої рішення чи постанови на припущенні можливого порушення прав в майбутньому є невиправданим.

Метою касаційного перегляду справи є перевірка застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права. З урахуванням вищезазначеного, а також зважаючи на те, що касаційна інстанція не має право встановлювати чи вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду або відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або перевіряти докази, прийняті у справі рішення та постанова, оскільки не відповідають нормам чинного законодавства підлягають скасуванню, а справа - передачі на новий розгляд до господарського суду міста Києва.

Під час нового розгляду справи господарському суду слід прийняти до уваги викладене у цій постанові, вжити всі передбачені законом заходи для всебічного, повного і об'єктивного встановлення обставин справи, прав і обов'язків сторін і в залежності від встановленого та у відповідності з чинним законодавством вирішити спір.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119 - 11112 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" задовольнити частково.

2. Постанову Київського апеляційного господарського суду від 07 вересня 2015 року та рішення господарського суду міста Києва від 10 червня 2015 року скасувати.

3. Справу № 910/1337/15-г передати на новий розгляду до господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя І. А. Плюшко

Судді С. С. Самусенко

В. І. Татьков