ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

20.10.2015р. Справа № 917/2017/15

за позовом Державного підприємства "Південна залізниця", вул. Червоноармійська, 7, м. Харків,61052

до Комунального підприємтва "Житлово-експлуатаційної організації №2", вул. Калініна, 30, м. Полтава, Полтавська область, 36021

про стягнення 66374,83 грн. (відповідно до заяви від 20.10.2015р. вх. канцелярії №15304)

Суддя Іваницький Олексій Тихонович

секретар судового засідання Жадан Т.С.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1 дов. №722 від 10.08.2015р.

від відповідача: ОСОБА_2 дов. №2 від 08.01.2014р.

СУТЬ СПРАВИ: розглядається позовна заява про стягнення заборгованості по орендній платі в розмірі 66374,83 грн. (згідно заяви про уточнення позовних від 20.10.2015р. вх.. канцелярії суду №15304) за Договором ТЧ5/10 від 07.08.2013р.

На виконання вимог ухвали суду представник позивача 01.10.2015р. за вх. канцелярії суду №14306 подав додаткові докази по суті предмету спору.

01.10.2015р. за вх.. канцелярії суду №14342 від начальника КП «ЖЕО №2» надійшли додаткові докази по суті предмету спору. Суд подані докази прийняв, розглянув та залучив до матеріалів справи.

20.10.2015р. за вх.. канцелярії суду №15305 представник позивача подав до суду контррозрахунок ціни позову. Суд подану заяву прийняв та залучив до матеріалів справи.

20.10.2015р. вх..канцелярії суду №15304 від представника надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог в частині стягненні інфляційних втрат.

Відповідно до ст. 22 ГПК України позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.

Суд розцінює дану заяву як зменшення розміру позовних вимог та приймає її до розгляду в даному позовному провадженні як таку, що подана відповідно до чинних процесуальних норм. Спір розглядається в межах предмету спору в редакції наведеної заяви. При цьому судом враховано п. 3.10 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України, від 26.12.2011 р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції".

Враховуючи достатність у матеріалах справи доказів для розгляду спору по суті, приписи ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифікована Законом України від 17.07.1997 р. № 475/97-ВР) щодо права кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку, суд не оцінює вказані обставини як підставу для подальшого відкладення розгляду справи. Спір розглядається за наявними матеріалами відповідно до ст. 75 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи та дослідивши і оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всі обставини справи в їх сукупності, а також за результатами оцінки поданих сторонами господарського процесу доказів, у нарадчій кімнаті суд задовольняє позовні вимоги виходячи з наступного:

між Державним підприємством Південна залізниця та Комунальним підприємством "Житлово-експлуатаційна організація №2" 07 серпня 2013р. був укладений Договір ТЧ5/10 (далі - Договір). Крім того, 07.08.2014 року між сторонами до цього договору була укладена Додаткова угода №1.

Предметом Договору було вчасне і якісне надання послуг з постачання теплової енергії житловим будинкам за адресами в місті Полтаві: вул. Ст. Разіна, 1; вул. Сортувальна, 3З; вул. Сортувальна 33а; вул. Сортувальна 31; вул. Сортувальна 19; вул. Сортувальна 13а, вул. Сортувальна 21.

Відповідно до наданих позивачем ОСОБА_3 прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг): №2015/01 від 31.01.2015 року на загальну суму 104911,84 грн., №2015/02 від 28.02.2015 року на загальну суму 88456,67 грн., №2015/03 від 31.03.2015 року на загальну суму 62 172,16 грн., №2015/04 від 10.04.2015 року Державне підприємство Південна залізниця (в особі відокремленого підрозділу «Локомотивне депо Полтава») свої обов'язки за Договором перед Комунальним підприємством "Житлово-експлуатаційна організація №2" виконало в повному обсязі, забезпечивши вчасне і якісне постачання теплової енергії в січні квітні 2015 року. Загальна сума наданих послуг становить 14 240,48 грн. На виконання п 3.3 Договору Комунальному підприємству "Житлово-експлуатаційна організація №2" були надані рахунки для оплати: № 6 від 31.01.2015 року на загальну суму 51259,18 грн. в тому числі ПДВ 18543,20 грн.; № 7 від 31,01.2015 року на загальну суму 53652,66 грн. в тому числі ПДВ 18942,11грн.; № 16 від 28.02.2015 року на загальну суму 88456,67 грн. в тому числі ПДВ 114742,78 грн.; №37 від 31.03.2015 року на загальну суму 62172,16 грн. в тому числі ПДВ 110362,03 грн. ; №39 від 14.04.2015 року на загальну суму 14240,48 грн. в тому числі ПДВ 2373,41 грн.

У відповідності до п. 3.2. договору, "Оплата за Договором здійснюється не пізніше 15 числа місяця, що наступає за розрахунковим..." таким чином, рахунки повинні були оплачені: №6 до 15.02.2015 року; №7 до 15.02.2015 року; №16 до 15.03.2015 року; №37 до 15.04.2015 року; №39 до 15.05.2015 року.

Комунальне підприємство "Житлово-експлуатаційна організація №2" свої обов'язки за договором (п. 4.2.1) виконало частково, а саме: Рахунок № 6, 7 від 31.01.2015 року оплачено частково в сумі 84911,84 грн. (платіжні доручення №289 від 10.02.15 31259,18 грн.; №415 від 24.02.15 5000,00грн; №693 від 03.04.15 5000,00грн №287 від 10.02.15 33652,66грн; №414 від 24.02.15 5000,00 грн.; №694 від 03.04.15 5000,00грн); рахунок № 16 від 28.02.2015 року оплачено частково в сумі 83456,67 грн. (платіжні доручення №587 від 18.03.15 38456,67 грн.; №697 від 03.04.15 20000,00 грн.: №814 від 17.04.15 25000,00 грн.); рахунок №37 від 31.03.2015 року оплачено частково в сумі 42172,16 грн. (платіжні доручення №866 від 20.04.2015 12172,16; №1017 від 13.05.15 30000,00грн.); рахунок №39 від 14.04.2015 року оплачено частково в сумі 9240,48 грн. (платіжні

доручення №1244 від 10.06.15 9240,48 грн.).

Таким чином, на дату подання цієї позовної заяви сума основного боргу Комунального підприємства "Житлово-ексилуатаційна організація №2" перед Державним підприємством «Південна залізниця» (в особі відокремленого підрозділу «Локомотивне депо Полтава») складає 50000,00 (п'ятдесят тисяч) гривень в тому числі ПД В.

01.10.2015р. за вх.. канцелярії суду №14342 відповідачем надані суду копії платіжних доручень №1987 від 16.09.2015р. №2004 від 22.09.2015р., що підтверджують сплату основного боргу в розмірі 50 000,00 грн. після подачі позову до суду.

Відповідно до п.1-1 ч.1 ст.80 ГПК України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

У зв'язку з тим, що між сторонами відсутній спір в частині стягнення основного боргу в розмірі 50 000,00 грн., тому провадження у цій частині підлягає припиненню на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ст. 610, ст. 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до п. 5.1 Договору "Споживач несе відповідальність ... за порушення зобов'язань ... в частині повного і своєчасного розрахунку за отримані послуги, шляхом сплати пені в розмірі облікової ставки НБУ що діяла на період нарахування пені, за кожен день прострочення".

Здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку в частині позовних вимог щодо стягнення з відповідача 5 936,27 грн. пені, суд прийшов до висновку, що останній підлягає задоволенню (розрахунок суми пені здійснено за допомогою калькулятору підрахунку заборгованості та штрафних санкцій "Ліга:Еліт 8.1.5").

Відповідно п. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Після проведення перевірки наданого позивачем розрахунку позовних вимог в частині стягнення з відповідача 3% річних за період з 16.02.2015 р. по 16.08.2015 р. в сумі 602,88 грн., та інфляційних втрат в розмірі 9835,23 грн. (відповідно до заяви від 20.10.2015р. вх.. канцелярії суду №15304),суд визнає їх правомірними (розрахунок здійснено за допомогою калькулятору підрахунку заборгованості та штрафних санкцій "Ліга.Еліт 8.1.5" та "НІС" Законодавство").

Відповідно до статті 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі статтею 33 цього ж Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В силу вказаної норми предметом доказування є обставини, які свідчать про дійсні права та обов'язки сторін у справі та складаються з фактів, якими позивач обґрунтовує підстави позову, та фактів, якими відповідач обґрунтовує заперечення проти позову.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (стаття 34 ГПК України).

Частиною першою статті 43 ГПК України встановлено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, а згідно ч. 2 цієї ж статті ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Згідно положень статті 4-3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Позивач відповідно до статей 32-34,36,38 ГПК України надав належні докази, довів обставини на які він посилався як підставу своїх вимог та обґрунтував які дають підставу суду позов задовольнити частково.

Після виходу з нарадчої кімнати суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення яким позовні вимоги задоволено частково.

На підставі матеріалів справи, керуючись статтями 4-3, 33, 34, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити частково.

2. Припинити провадження в частині стягнення основного боргу в розмірі 50 000,00 грн., на підставі п.1-1 ст. 80 ГПК України.

3. Стягнути з Комунального підприємтва "Житлово-експлуатаційної організації №2" (вул. Калініна, 30, м.Полтава, Полтавська область, 36021, ) на користь Державного підприємства "Південна залізниця" (вул.Червоноармійська, 7, м. Харків, 61052, код ЗКПО 04711330) заборгованість за Договором ТЧ5/10 від 07.08.2013р. в розмірі 16 374,83 грн. з яких: 5936,72 грн. пені, 602,88 грн. - 3% річних, 9835,23 грн. інфляційних втрат.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

СУДДЯ Іваницький О.Т.

Повне рішення складено 27.10.2015р.

Відповідно до ч. 5 ст. 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.