ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.10.2015 р. Справа №917/1682/15

за позовом Публічного акціонерного товариства Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", вул. Б.Хмельницького, 6, м.Київ, 01001

до Публічного акціонерного товариства "Кременчукгаз", вул. Героїв Бресту, 46, м.Кременчук, Полтавська область,39601

про стягнення 72206,63грн.

Суддя Кльопов І.Г.

Представники:

від позивача: не з"явились

від відповідача: ОСОБА_1, ОСОБА_2

У судовому засіданні 20.10.2015р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення відповідно до ст.85 ГПК України.

СУТЬ СПОРУ: Розглядається позовна заява про стягнення з відповідача пені у розмірі 66 646,48грн. та 3% річних у розмірі 5560,15грн. за неналежне виконання зобов"язань за Договором №01-03-Б на купівлю-продаж природного газу від 04.01.2013р.

Позивач позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Відповідач у відзиві на позов від 27.08.2015р. вхід. №12241 просить суд відмовити у стягненні пені та в той же час і зменшити її на 50%.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив:

04 січня 2013 року між публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (позивач, Продавець) та публічним акціонерним товариством "Кременчукгаз" (відповідач, Покупець) був укладений договір №01-03-Б на купівлю-продаж природного газу ( Договір).

Відповідно до розділу 1 Договору Продавець зобов'язується передати у власність Покупцю у 2013 році природний газ, виключно для подальшої реалізації установам і організаціям, що фінансуються з державного та місцевих бюджетів, які є кінцевими споживачами газу, а Покупець зобов'язується прийняти та оплатити газ на умовах цього Договору.

Відповідно до статті 11 Договору - Договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін, поширює дію на відносини, що фактично склалися між Сторонами з 1 січня 2013 року, і діє в частині реалізації газу до 31 грудня 2013 року, а в частині проведення розрахунків за газ - до їх повного здійснення.

Крім того, між сторонами було укладено Додаткові угоди: №1 від 10.07.2013р., №2 від 31.12.2013р., № 3 від 28.04.2014р., №4 від 15.05.2014р., №5 від 05.09.2014р., №6 від 10.11.2014р., №7 від 08.12.2014р., №8 від 22.12.2014р., №9 від 05.02.2015р., №10 від 10.03.2015р., №11 від 27.03.2015р., №12 від 06.04.2015р., №14 від 12.05.2015р.

Пунктом 2.1. Договору (із змінами відповідно до додаткової угоди № 11) установлено, що Продавець передає Покупцю з 01 січня 2013 року по 31 грудня 2015 року газ в обсязі до 9 456,550 тис.куб.м.

Так, на виконання п. 2.1. Договору Позивач поставив протягом січня 2013р. - лютого 2015р., а Відповідач прийняв природний на загальну суму 35 562 311,17 грн., що підтверджуються актами приймання - передачі природного газу від 31.01.13, від 28.02.13, від 31.03.13, від 30.04.13, від 31.05.13, від 30.06.13, від 31.07.13, від 31.08.13, від 30.09.13, від 31.10.13, від 30.11.13, від 31.12.13, від 31.01.14, від 28.02.14, від 31.03.14, від 30.04.14, від 31.05.13, від 30.06.14, від 31.07.14, від 31.08.14, від 30.09.14, від 31.10.14, від 30.11.14 та від 31.12.14 б/н на загальну суму 35 562 311,17 грн.

Позивачем передано Відповідачу за період січень 2013р. - лютий 2015р. природного газу на загальну суму 35 562 311,17 грн.

Пунктом 6.1. Договору встановлено, що оплата за газ здійснюється Покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати обсягів газу протягом місяця поставки газу.

Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 20-го числа місяця наступного за місяцем поставки газу.

Як зазначає позивач у позові, на момент подачі позову Відповідачем в повному обсязі сплачено суму основного боргу, однак розрахунки за поставлений природний газ проводились невчасно.

Позивач звернувся з позовом про стягнення з відповідача 66646,48грн. - пені та 5560,15грн. - 3% річних, нарахованих за невчасну оплату поставленого природного газу.

При вирішенні спору суд виходить з анступного

Згідно ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтями 509, 510 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, у якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Сторонами у зобов'язанні є боржник і кредитор.

У відповідності до вимог ст. ст. 525, 526 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином та в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається.

Статтею 193 ГК України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом.

Згідно ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, встановлених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 Цивільного кодексу України).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. ст. 612 ЦК України).

Частиною 1 статті 216 Господарського кодексу України встановлено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до частини 1 статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Пунктом 7.2 Договору передбачено, що у разі невиконання Покупцем пункту 6.1. умов цього Договору він у безпосередньому порядку повинен сплатити Продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу, за кожний день прострочення платежу.

Додотковою угодою №2 від 31.12.2013р. Сторони погодили, зокрема, п.7.2 статті 7 Договору "Відповідальність сторін" викладено в наступній редакції: У разі, якщо до 20 числа місяця, наступного за місцем закінчення строку дії Догвоору в частині поставки газу, Покупець не здійснить повну оплату фактично отриманого за Договором природного газу, Покупець зобов"язується (крім суми заборгованості) сплатити Продавцеві пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу (п.6.1 Догвору).

27.03.2015 року до Догвоору була укладена Додаткова угода №11, якою, зокрема, статтю 11 "Строк дії Договору" Договору викладено в наступній редакції: Договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін, поширює дію на відносини, що фактично склалися між Сторонами з 1 січня 2013 року, і діє в частині реалізації газу до 31 грудня 2015 року, а в частині проведення розрахунків за газ - до їх повного здійснення.

Отже, враховуючи вищевикладене, пунктом 7.2 Договору встановлено обов"язок Покупця сплатити Продавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу, за кожний день прострочення платежу, за умови не здійснення повної оплати фактично отриманого за Договором природного газу до 20-го числа місяця наступного за місяцем закінчення строку дії Договору в частині поставки газу, тобто до 20.01.2016р.

Таким чином, вимоги позивача в частині стягнення з відповідача пені у розмірі 66646,48грн. є необгрунтованими та не підлягають задоволенню.

Крім того, відповідачем нараховано позивачу 3% річних у розмірі 5560,15грн.

Відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлений інший розмір процентів.

Матеріалами справи, підтверджується факт несвоєчасної оплати отриманого публічним акціонерним товариством "Кременчукгаз" природного газу за договором №01-03-Б на купівлю-продаж природного газу від 04.01.2013р.

З матеріалів справи вбачається, що за позивачем нараховано суму 3% річних у розмірі 5560,15грн.

Відповідно до п. 1.9 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" №14 від 17.12.2013, день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення інфляційних нарахувань та пені.

Здійснивши власний розрахунок 3% річних за вказаний період з врахуванням положень п. 1.9 постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" №14 від 17.12.2013, суд дійшов висновку, що сума 3% річних, яка підлягає стягненню з відповідача складає 5281,59грн. В частині стягнення 278,56грн. -. 3% річних позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно до статті 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі статтею 33 цього ж Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В силу вказаної норми предметом доказування є обставини, які свідчать про дійсні права та обов'язки сторін у справі та складаються з фактів, якими позивач обґрунтовує підстави позову, та фактів, якими відповідач обґрунтовує заперечення проти позову.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ст.34 ГПК України).

Частиною 1 ст.43 ГПК України встановлено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, а згідно ч. 2 цієї ж статті ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Згідно положень ст. 4-3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

За викладеного, застосовуючи основні конституційні засади судочинства, принцип верховенства права, виходячи з фактичних обставин справи, зясування природи дійсних правовідносин між сторонами у даному спорі та чинного законодавства України, яке повинно застосовуватися до них при вирішенні спору, господарський суд дійшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Судові витрати, понесені позивачем, відповідно до ст.49 ГПК України підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі матеріалів справи та керуючись ст.ст. 43, 49, 82-85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Кременчукгаз" ( вул. Героїв Бресту, 46, м.Кременчук, Полтавська область, 39601, р/р 1980 в ПАТ "Фінанси та кредит" м.Комсомольськ, МФО 331564, ) на користь Публічного акціонерного товариства Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" ( вул. Б.Хмельницького, 6, м.Київ, 01001, р/р 1 в ПАТ "Державний ощадний банк України", МФЛ 300465, ) 3% річних у розмірі 5281,59грн. та 133,63грн. судового збору.

Видати наказ після набрання цим рішенням законної сили.

3. В іншій частині позову - відмовити.

Повне рішення складено 26.10.2015р.

Суддя Кльопов І.Г.