ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.11.2015 р. Справа № 917/1797/15

За позовом Публічного акціонерного товариства "Укртранснафта" (вул. Кутузова, буд. 18/7, м. Київ, 01133)

до Публічного акціонерного товариства "Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія "Укртатнафта" (вул. Свіштовська, буд. 3, м. Кременчук, Полтавська область, 39609)

про визнання пункту договору недійсним

Суддя Безрук Т. М.

Представники:

в судовому засіданні 27.10.2015р.:

від позивача ОСОБА_1;

від відповідача ОСОБА_2;

в судовому засіданні 04.11.2015р.:

від позивача: ОСОБА_3

від відповідача: не зявився

Розглядається позовна заява про визнання недійсним п.1.4. договору про надання послуг з транспортування та зберігання нафти від 29.01.2009р. № 33-09К, (в редакції додаткової угоди від 28.01.2015р. № 10).

Відповідач у відзиві проти позову заперечує, посилаючись на те, що проект додаткової угоди готувався позивачем і був підписаний сторонами в редакції позивача; передумовою звернення до суду є зміна керівника позивача; доповнення договору пунктом 1.4 було викликано необхідністю встановлення відповідальності позивача на випадок порушення ним договірних зобовязань; позивачем не надано доказів поручення спірним пунктом договору будь-чиїх прав; ліцензійними умовами не забороняється встановлювати відповідальність ліцензіата за порушення зобовязань за договором; позовна заява підписана неуповноваженою на це особою (а.с.62-63).

В судовому засіданні 27.10.2015р. судом оголошувалася перерва до 04.11.2015р.згідно ст. 77 ГПК України. Про час наступного судового засідання сторони повідомлені під розписку (а.с.86).

В судовому засіданні 04.11.2015р. судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення згідно ст. 85 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив:

Між відкритим акціонерним товариством Укртранснафта (позивачем) та закритим акціонерним товариством транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія Укртатнафта (відповідачем) було укладено договір про надання послуг з транспортування та зберігання нафти № 33-09К від 29.01.2009 (далі - Договір).

Додатковою угодою від 01.06.2015р. № 11 сторони внесли зміни в розділ 9 Договору Юридичні адреси і підписи Сторін, виклавши реквізити Сторін в іншій редакції, а саме: змінено найменування відкритого акціонерного товариства Укртранснафта на публічне акціонерне товариство Укртранснафта та змінено найменування закритого акціонерного товариства транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія Укртатнафта на публічне акціонерне товариство Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія Укртатнафта (а.с.29-30).

Згідно з пунктом 1.1 Договору позивач як виконавець надає відповідачу (замовнику) системою магістральних нафтопроводів ВАТ Укртранснафта послуги з приймання нафти, видобутої в Україні, транспортування та здавання нафти Замовнику або уповноваженим Замовником особам в кінцевому пункті призначення - AT Укртатнафта (Кременчуцький НПЗ) - по вищезазначених маршрутах: Гнідинці - Кременчук, Глинсько - Розбишівська - Кременчук, ОСОБА_4 -Кременчук.

Додатковою угодою від 28.01.2015 № 10 було доповнено розділ 1 Договору пунктом 1.4 в наступній редакції: 1.4. Сторони погодилися, що у випадку розгляду питання щодо надання Виконавцем третім особам послуг, передбачених цим Договором, за маршрутами визначеними пунктом 1.1. цього Договору, транспортування нафти іншої якості, ніж знаходиться у системі нафтопроводів, транспортування нафти у напрямку протилежному існуючому за маршрутами транспортування або транспортування нафти, яке потребує внесення істотних змін у маршрути транспортування нафти, таке питання потребує письмової згоди Замовника.

У разі неотримання такої згоди, за несвоєчасне надання та/або ненадання послуг за Договором Виконавець сплачує на користь Замовника неустойку в розмірі 0,1 (нуль цілих одна десята) % від вартості невиконаної частини зобов'язання за кожний календарний день прострочення, а за прострочення понад 30 (тридцяти) днів додатково стягується штраф у розмірі 7 (семи) % вказаної вартості (а.с.27-28).

Позивач прохає визнати недійсним п.1.4 Договору (в редакції Додаткової угоди від 28.01.2015 № 10) як такий ,що суперечить п.2.1.5 п.2.1, п.п.2.2.1 п.2.2, п.п.2.2.3 п.2.2, п.п.3.4.1 п.3.4 Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з транспортування нафти магістральними трубопроводами, затверджених наказом Державного комітету України з питань регуляторної політики та підприємництва від 30.09.2005 №88, постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 30.09.2005 №857.

Згідно з абз. 1 ч. 4 ст.179 Господарського кодексу України при укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству.

Відповідно до ч. 1 ст.207 Господарського кодексу України господарське зобов'язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб'єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

Частина 1 ст.215 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) встановлює, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Ліцензійні умови провадження господарської діяльності з транспортування нафти магістральними трубопроводами були затверджені наказом Державного комітету України з питань регуляторної політики та підприємництва від 30.09.2005 №88, постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 30.09.2005 №857 (далі - Ліцензійні умови).

Пункт 1.2 Ліцензійних умов визначає, що дія цих ліцензійних умов поширюється на суб'єктів господарювання, які отримали ліцензію на провадження господарської діяльності з транспортування нафти магістральними трубопроводами.

Позивачем одержано ліцензію на провадження господарської діяльності з транспортування нафти магістральними трубопроводами від 31.12.2014 АЕ№ 288152 (попередня ліцензія від 19.07.2011 АГ № 507488), а отже відповідно до абз.3 п. 1.3 п.1 Ліцензійних умов Позивач є ліцензіатом.

Згідно з абз.10 п.1.3 Ліцензійних умов транспортування нафти магістральними трубопроводами - вид господарської діяльності з надання послуг з транспортування нафти магістральними трубопроводами, що провадиться ліцензіатом відповідно до Ліцензійних умов за встановленими законодавством України правилами ціноутворення.

Підпункт 2.1.5 пункту 2.1 Ліцензійних умов визначає, що провадження господарської діяльності з транспортування нафти магістральними трубопроводами можливе при забезпеченні рівних прав доступу до системи магістральних нафтопроводів для всіх замовників послуг з транспортування нафти магістральними трубопроводами, а в разі недостатності пропускної потужності магістрального трубопроводу (нафтотранспортних потужностей) - дотримання установленого механізму її розподілу.

Ліцензіат не має права припиняти свою діяльність або зменшувати обсяги транспортування нафти з метою штучного створення її дефіциту, якщо необхідність такого обмеження не встановлена законодавством України (п.п.2.2.1 п.2.2 Ліцензійних умов).

Відповідно до п.2.2.3 п.2.2 Ліцензійних умов ліцензіат не має права прямо або опосередковано заважати або протидіяти розвитку конкуренції або зловживати своїм монопольним становищем, як це визначено в антимонопольному законодавстві.

Згідно з п.п.3.4.1 п.3.4 Ліцензійних умов ліцензіат зобов'язаний забезпечувати доступ до використання потужностей магістральних трубопроводів замовникам, які мають намір отримувати послуги з транспортування нафти магістральними трубопроводами, на недискримінаційних засадах.

Пункт 1.4 Договору (в редакції Додаткової угоди від 28.01.2015 № 10) жодним чином не суперечить вказаним положенням Ліцензійних умов, оскільки даний пункт не містить жодної заборони позивачу забезпечувати доступ до використання потужностей магістральних трубопроводів іншим особам (замовникам), які мають намір отримувати послуги з транспортування нафти магістральними трубопроводами.

Крім того, читаючи буквально даний пункт, в ньому «сторони погодили, що у випадку розгляду питання щодо надання виконавцем третім особам послуг,…, таке питання потребує письмової згоди замовника». Тобто за даним пунктом не передбачено узгодження дій по транспортуванню нафти, мова йде лише про розгляд питання.

Також, спірним пунктом договору передбачено відповідальність позивача за несвоєчасне надання та/або ненадання послуг за договором.

Ліцензійними умовами не забороняється встановлювати відповідальність ліцензіата за порушення зобовязань за договором.

З огляду на викладене, відсутні підстави для визнання недійсним п. 1.4 Договору, позов задоволенню не підлягає.

При цьому суд зазначає, що посилання відповідача на те, що позов підписано неуповноваженою особою - т.в.о. генерального директора ОСОБА_5, суд відхиляє, оскільки згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців особою, яка має право вчиняти дії від імені юридичної особи без довіреності, є ОСОБА_5 тимчасово виконуючий обовязки, підписант. При цьому обмеження щодо представництва в Реєстрі не зареєстровані (а.с.36-38).

З огляду на викладене, клопотання відповідача про залишення позову без розгляду задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

У позові відмовити повністю.

Повне рішення складено та підписано: 09.11.2015р.

Суддя Безрук Т. М.