РІШЕННЯ

10 листопада 2015 року Справа № 913/174/15

Провадження № 24/913/174/15

За позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ

до Луганського міського комунального підприємства "Теплокомуненерго", м. Луганськ

про стягнення 58 023 977 грн. 02 коп.

Колегія суддів у складі: ОСОБА_1 головуючий, ОСОБА_2, ОСОБА_3

Секретар судового засідання Ткаченко Д.І.

у засіданні брали участь:

від позивача ОСОБА_4 головний юрисконсульт Відділу претензійно-позовної роботи Управління претензійно-позовної роботи Юридичного департаменту, дов. від 18.04.2014 № 14-88;

від відповідача не прибув.

Позивачем заявлена вимога про стягнення з відповідача заборгованості за договором купівлі-продажу природного газу від 30.09.2011 № 14/2345/11 в сумі 38 145 323 грн. 77 коп., пені в сумі 3 299 032 грн. 21 коп., 3% річних в сумі 2 699 846 грн. 00 коп., інфляційних втрат в сумі 13 879 775 грн. 04 коп., всього 58 023 977 грн. 02 коп.

На обґрунтування заявленої вимоги позивач вказує, що за договором купівлі-продажу природного газу від 30.09.2011 № 14/2345/11 передав відповідачу у жовтні-грудні 2012 року природний газ на загальну суму 44 645 323 грн. 77 коп., за який відповідач розрахувався частково на суму 6 500 000 грн. 00 коп., у звязку з чим утворився борг в сумі 38 145 323 грн. 77 коп. За прострочення грошового зобовязання відповідачу відповідно до п. 7.2 договору нараховано пеню в сумі 3 299 032 грн. 21 коп., а відповідно до ст. 625 ЦК України нараховано 3% річних в сумі 2 699 846 грн. 00 коп. та інфляційні втрати в сумі 13 879 775 грн. 04 коп.

Відповідач на порушення ухвал суду від 26.05.2015, від 16.06.2015, від 14.07.2015, від 04.08.2015, 10.08.2015, від 01.09.2015, від 01.09.2015 та від 27.10.2015 відзив на позовну заяву і витребувані судом документи не надав, у судові засідання 16.06.2015, 14.07.2015, 04.08.2015, 10.08.2015, 01.09.2015, 06.10.2015, 27.10.2015 та 10.11.2015 не зявився, хоча про дату, час та місце судових засідань був повідомлений.

Оскільки відповідач у справі знаходиться на території проведення АТО, відповідно до приписів п.п. 4 п. 6 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 12.09.2014 № 01-06/1290/14 "Про Закон України "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у звязку з проведенням антитерористичної операції" інформація про час і місце судових засідань була розміщена на сторінці господарського суду Луганської області (у розділі "Новини та події суду") офіційного веб-порталу "Судова влада в Україні" в мережі Інтернет (www.court.gov.ua/sudy/), про що свідчать роздруковані сторінки з мережі Інтернет, на яких розміщено інформацію про час та місце засідання господарського суду.

Крім того, судом встановлено, що в мережі Інтернет містяться відомості про електронну адресу відповідача, у звязку з чим суд ухвали від 04.08.2015, від 10.08.2015, від 01.09.2015, від 06.10.2015 та від 27.10.2015 на адресу відповідача про судовий розгляд справи направив за електронною адресою.

У звязку зі складністю справи згідно протоколу автоматичного визначення складу колегії суддів від 07.08.2015 визначено склад колегії суддів: Рябцева О.В. головуючий, ОСОБА_5, ОСОБА_3

У звязку з тим, що на час розгляду справи 06.10.2015 суддя Корнієнко В.В. знаходився у відпустці, здійснено заміну члена колегії у справі № 913/174/15.

Згідно протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 06.10.2015 склад колегії визначено у наступному складі: ОСОБА_1 головуючий суддя, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 судді.

У звязку з ненаданням відзиву відповідачем, суд відповідно до ст. 75 ГПК України вирішує спір за наявними матеріалами.

В ході розгляду справи судом встановлено, що 30.09.2011 між Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" (продавець, позивач) і Луганським міським комунальним підприємством "Теплокомуненерго" (покупець, відповідач) укладено договір № 14/2345/11 на купівлю-продаж газу.

За умовами розділу 1 договору предметом договору є імпортований природний газ для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням та релігійними організаціями.

В пункті 3.4 договору передбачено, що не пізніше 5 числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, покупець зобовязується надати продавцеві підписані та скріплені печатками покупця та газорозподільного (газотранспортного) підприємства три примірники акта приймання-передачі газу, у якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу, його фактична ціна та вартість. Продавець не пізніше 8 числа зобовязується повернути покупцеві та газорозподільному (газотранспортному) підприємству по одному примірнику оригіналу акта, підписаного уповноваженим представником та скріпленого печаткою, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта. Акти є підставою для остаточних розрахунків між сторонами.

У відповідності до п. 4.1 договору кількість газу, яка подається покупцеві, визначається за показами комерційних вузлів обліку газу покупця та відповідно до вимог наказу Мінпаливенерго від 15.07.2010 № 288 "Про затвердження ОСОБА_6 визначення обсягів природного газу, які використовуються для виробництва теплової енергії для населення в разі, якщо субєкти господарювання здійснюють постачання теплової енергії різним категоріям споживачів".

За умовами п. 6.1 договору оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця наступного за місяцем поставки газу.

В пункті 6.3 договору сторони домовились, що в платіжних дорученнях покупець повинен обовязково зазначати номер договору, дату його підписання та призначення платежу, без зазначення періоду, за який здійснюється оплата. За наявності заборгованості у покупця за цим договором продавець має право зарахувати кошти, що надійшли від покупця як погашення заборгованості за газ поставлений в минулі періоди за цим договором, в порядку календарної черговості виникнення заборгованості.

Згідно п. 7.2 договору у разі невиконання покупцем п. 6.1 договору він у безспірному порядку зобовязується сплатити продавцю крім суми заборгованості пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Позивач звертаючись до суду, вказує, що відповідач, використавши природний газ, відмовляється оформляти акти приймання-передачі відповідно до умов договору. Проте факт отримання ним природного газу підтверджують ряд інших документів, а саме:

- реєстри обсягів реалізації природного газу через газорозподільні мережі ПАТ "Луганськгаз" за жовтень 2012 року, листопад 2012 року та за грудень 2012 року;

- витяг з реєстрів споживачів природного газу за жовтень-грудень 2012 року;

- податкові накладні за відповідними поставками природного газу.

Так, позивачем надано витяги з Реєстрів обсягів реалізації природного газу з ресурсів НАК "Нафтогаз України" газорозподільними мережами ПАТ "Луганськгаз", що є додатком до договору між позивачем і ПАТ по газопостачанню та газифікації "Луганськгаз" (далі ПАТ "Луганськгаз"), з яких вбачається, що ПАТ "Луганськгаз" відвантажив ЛМКП "Теплокомуненерго":

- в жовтні 2012 року 5157,369 тис. куб.м.;

- в листопаді 2012 року 15898,003 тис. куб.м.;

- в грудні 2012 року 26542,988 тис. куб.м.

За цими реєстрами враховується загальна кількість відвантаженого газу відповідачу, який використаний за спірним договором для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням та релігійними організаціями, решта бюджетними споживачами за договором від 30.09.2011 № 14/2477/11, який є предметом спору у справі № 913/170/15 за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до Луганського міського комунального підприємства "Теплокомуненерго" про стягнення 23 974 918 грн. 36 коп.

Згідно витягу з Реєстрів реалізації природного газу, фактично спожитих теплопостачальними підприємствами у жовтні-грудні 2012 року і актів приймання-передачі газу, складених позивачем в односторонньому порядку, вбачається, що:

- в жовтні 2012 року відповідач отримав 4013,737 тис. куб.м. на суму 5 254 784 грн. 49 коп.;

- в листопаді 2012 року 11212,380 тис. куб.м. на суму 1 467 974 грн. 90 коп.;

- в грудні 2012 року 18875,108 тис. куб.м. на суму 24 711 291 грн. 38 коп.

Із наданих позивачем актів приймання-передачі природного газу, підписаних в односторонньому порядку відповідачем, вбачається, що відповідач вважає, що для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням використано:

- в жовтні 2012 року 4613,491 тис. куб.м. на суму 6 039 982 грн. 42 коп.;

- в листопаді 2012 року 12887,793 тис. куб.м. на суму 16 872 698 грн. 59 коп.;

- в грудні 2012 року 21695,527 тис. куб.м. на суму 28 403 783 грн. 95 коп., тобто більш ніж за розрахунками наданими позивачем.

Матеріали даної справи і справи № 913/170/15 свідчать, що спір виник у звязку з розбіжностями сторін договору у визначенні обсягів спожитого газу для двох різних категорій споживачів, для яких встановлена різна ціна на газ.

Із додаткової угоди від 01.08.2012 № 2 до спірного договору вбачається, що ціна за 1000 куб.м. природного газу з 01.07.2012 становить 1 309 грн. 20 коп. з ПДВ, в той час як за договором від 30.09.2011 № 14/2477/11 на купівлю-продаж природного газу, що є підставою позовних вимог у справі № 913/170/15 за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до Луганського міського комунального підприємства "Теплокомуненерго" про стягнення 23 974 918 грн. 36 коп., ціна за 1000 куб.м. природного газу складає 4661,74 грн. з ПДВ. Таким чином, загальна вартість спожитого газу у певному періоді залежить від визначення обсягу використаного газу за категоріями споживачів і від встановленої ціни газу для певної категорії споживачів.

В п. 4.1 договору сторони домовились, що кількість газу, яка подається покупцеві, визначається за показами комерційних вузлів обліку газу покупця та відповідно до вимог наказу Мінпаливенерго від 15.07.2010 № 288 "Про затвердження ОСОБА_6 визначення обсягів природного газу, які використовуються для виробництва теплової енергії для населення в разі, якщо субєкти господарювання здійснюють постачання теплової енергії різним категоріям споживачів".

Згідно пояснень позивача ОСОБА_7 визначення обсягів природного газу, які використовуються для виробництва теплової енергії для населення в разі, якщо субєкти господарювання здійснюють постачання теплової енергії різним категоріям споживачів, була затверджена наказом Міністерства палива та енергетики України від 15.07.2010 № 288, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 11.08.2010 за № 671/17966 (далі ОСОБА_6 № 288), та в період вересня-грудня 2012 року була чинною. ОСОБА_6 містила відповідні формули щодо перерахунку втрат теплової енергії (при її виробництві) в обсяг природного газу. Проте відповідачем не надано вихідних даних для здійснення відповідних розрахунків.

Розбіжності в обсягах спожитого газу за розрахунками сторін відрізняються на 13% згідно КТМ від 14.12.1993 № 204, в якому передбачено такий розмір втрат відпущеної теплоти на теплотрасі протяжністю понад 1000 м.

Відповідач протягом дії договору здійснював оплату спожитого газу не завжди з дотриманням умов, передбачених п. 6.1 договору.

За жовтень 2012 року на час звернення до суду сума боргу відсутня, проте фактично сплата вартості газу в розмірі 5 252 784 грн. 49 коп. відбулась 30.04.2013 в сумі 500 000 грн. 00 коп., 30.05.2013 3 000 000 грн. 00 коп., 26.06.2013 1 754 784 грн. 49 коп., тобто з простроченнями.

За листопад 2012 року вартість газу в розмірі 14 679 247 грн. 90 коп. сплачено частково із порушенням передбачених строків, а саме: 26.06.2013 245 215 грн. 51 коп., 25.07.2013 1 000 000 грн. 00 коп., всього 1 245 215 грн. 51 коп., сума боргу на час звернення до суду складає 13 434 032 грн. 39 коп.

За грудень 2012 року вартість газу не сплачувалась і сума заборгованості складає 24 711 291 грн. 38 коп.

Всього сума заборгованості за основним зобовязанням складає 38 145 323 грн. 77 коп.

Відповідно до п. 7.2 договору позивачем нараховано пеню за зобовязаннями:

- жовтня 2012 року за період з 14.11.2012 по 13.05.2013 в сумі 387 915 грн. 14 коп.;

- листопада 2012 року з 14.12.2012 по 13.06.2013 в сумі 1 096 021 грн. 94 коп.;

- грудня 2012 року за період з 14.01.2013 по 13.07.2013 в сумі 1 815 095 грн. 13 коп.

Відповідно до ст. 625 ЦК України позивачем нараховано 3% річних за зобовязаннями жовтня 2012 року за період з 14.11.2012 по 26.06.2013 в сумі 88 120 грн. 88 коп. та інфляційні втрати за період з листопада 2012 року по травень 2013 року в сумі 15 259 грн. 06 коп.

За зобовязаннями листопада 2012 року 3% річних за період з 14.12.2012 по 08.04.2015 складають 956 407 грн. 11 коп., інфляційні втрати за період з грудня 2012 року по лютий 2015 року в сумі 4 910 031 грн. 31 коп.

За зобовязаннями грудня 2012 року 3% річних за період з 14.01.2013 по 08.04.2015 складають 1 655 318 грн. 01 коп. та інфляційні втрати за період з січня 2013 року по лютий 2015 року в сумі 8 954 484 грн. 67 коп.

Доказів сплати боргу на час прийняття рішення відповідачем не надано.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Аналогічна за змістом норма міститься у п. 1 ст. 193 ГК України.

У відповідності з п. 2 ст. 193 ГК України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобовязання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобовязань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Договір від 30.09.2011 № 14/2345/11, що укладений сторонами у даній справі, за своєю правовою природою є договором купівлі-продажу.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За правилами ст. 692 ЦК України покупець зобовязаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобовязаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Пунктом 1 ст. 530 Цивільного кодексу України врегульовано, що якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 33 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Факт споживання газу відповідачем і наявність заборгованості підтверджена матеріалами справи і не оспорена відповідачем (за даними відповідача за спірним договором вартість газу є більшою), у звязку з чим борг в сумі 38 145 323 грн. 77 коп. підлягає стягненню.

Згідно п. 3 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Стаття 216 ГК України передбачає відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим кодексом, іншими законами і договором.

Штрафними санкціями відповідно до ст. 230 ГК України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Частиною 1 ст. 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання.

Вимога про стягнення пені відповідає чинному законодавству і підлягає задоволенню в сумі 3 296 872 грн. 71 коп., оскільки день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення пені. У задоволенні решти вимог про стягнення пені слід відмовити.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Вимога про стягнення 3% річних відповідає чинному законодавству і підлягає задоволенню в сумі 2 699 311 грн. 76 коп. за загальний період з 14.11.2012 по 08.04.2015 включно, оскільки день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення 3% річних. У задоволенні решти вимог про стягнення 3% річних слід відмовити.

Що стосується вимог про стягнення інфляційних втрат, то суд з заявленою сумою погоджується частково, з урахуванням власного розрахунку.

Як вбачається з розрахунку, наданого позивачем, інфляційні втрати обраховувались ним виходячи із суми боргу, яка існувала на перший день прострочення, тобто 14 числа кожного місяця, незалежно від фактів оплати у цьому місяці. Ніякого обґрунтування щодо обрання такої методики визначення інфляційних втрат не надано.

В п. 3.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань" вказано, що розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

В згаданій постанові не міститься вказівок про алгоритм визначення інфляційних втрат у разі погашення боргу частинами, проте є посилання, що у застосуванні індексації можуть враховуватися рекомендації про порядок застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, викладені в листі Верховного Суду України від 03.04.1997 № 62-97р.

Верховний Суд України наголошує, що при застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць. За змістом вищевказаного листа, умовно слід рахувати якщо борг утворився з 1 до 15 числа місяця, то слід нараховувати індекс інфляції за цей поточний місяць, а якщо борг виник з 16 по 31 число, то розрахунок інфляційних втрат починається з наступного місяця.

Враховуючи вищевикладену позицію вищих судових інстанцій, суд вважає, що інфляційні втрати повинні визначатись виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, а в разі погашення боргу частинами, на суму боргу на кожний останній день місяця, в якому така сума зменшувалась, враховуючи календарну дату такого погашення.

Так, за матеріалами справи у відповідача 14.11.2012 виник борг за зобовязаннями жовтня 2012 року на суму 5 254 784 грн. 49 коп., який частково був сплачений 30.04.2013 на суму 500 000 грн. 00 коп., 30.05.2013 на суму 3 000 000 грн. 00 коп., 26.06.2013 на суму 1 754 784 грн. 49 коп.

У звязку з тим, що борг виник 14.11.2012 і сплачений частково:

- 30.04.2013, до розрахунку приймаються індекси інфляції за період з листопада 2012 року по квітень 2013 року і на суму 5 254 784 грн. 49 коп. складають: 5 254 784 грн. 49 коп. х 99,9% х 100,2% х 100,2% х 99,9% х 100,0% х 100,0% - 5 254 784 грн. 49 коп. = 10 493 грн. 78 коп.;

- 30.05.2013, до розрахунку приймаються індекс інфляції за травень 2013 року і на суму 4 754 784 грн. 49 коп. складають: 4 754 784 грн. 49 коп. х 100,1% - 4 754 784 грн. 49 коп. = 4 754 грн. 78 коп.

За зобовязаннями листопада 2012 року станом на 14.12.2012 утворився борг в сумі 14 679 247 грн. 90 коп., який сплачений частково 26.06.2013 на суму 245 215 грн. 51 коп., 25.07.2013 на суму 1 000 000 грн. 00 коп.

Розрахунок інфляційних втрат:

- на борг в сумі 14 679 247 грн. 90 коп. за період з грудня 2012 року по червень 2013 року включно складає: 14 679 247 грн. 90 коп. х 100,2% х 100,2% х 99,9% х 100,0% х 100,0% х 100,1% х 100,0% - 14 679 247 грн. 90 коп. = 58 760 грн. 97 коп.;

- на борг в сумі 14 434 032 грн. 39 коп. за липень 2013 року складає: 14 434 032 грн. 39 коп. х 99,9% - 14 434 032 грн. 39 коп. = - 14 434 грн. 03 коп.;

- на борг в сумі 13 434 032 грн. 39 коп. за період з серпня 2013 року по лютий 2015 року включно складає: 13 434 032 грн. 39 коп. х 99,3% х 100,0% х 100,4% х 100,2% х 100,5% х 100,2% х 100,6% х 102,2% х 103,3% х 103,8% 101,0% х 100,4% х 100,8% х 102,9% х 102,4% х 101,9% х 103,0% х 103,1% х 105,3% - 13 434 032 грн. 39 коп. = 4 849 782 грн. 01 коп.

За зобовязаннями грудня 2012 року станом на 14.01.2013 утворився борг в сумі 24 711 291 грн. 38 коп., погашення якого не відбувалось, тому інфляційні нарахування на цю суму за період з січня 2013 року по лютий 2015 року складають:

24 711 291 грн. 38 коп. 100,2% х 99,9% х 100% х 100% х 100,1% х 100% х 99,9% х 99,3% х 100% х 100,4% х 100,2% х 100,5% х 100,2% х 100,6% х 102,2% х 103,3% х 103,8% х 101% х 100,4% х 100,8% х 102,9% х 102,4% х 101,9% х 103% х 103,1% х 105,3% 24 711 291 грн. 38 коп. = 8 954 484 грн. 67 коп.

Загальна сума інфляційних втрат, що підлягає задоволенню складає 13 863 842 грн. 18 коп. У задоволенні решти вимог про стягнення інфляційних втрат слід відмовити.

Всього підлягає задоволенню 58 005 350 грн. 42 коп., у тому числі: борг в сумі 38 145 323 грн. 77 коп., пеня в сумі 3 296 872 грн. 71 коп., 3% річних в сумі 2 699 311 грн. 76 коп., інфляційні втрати в сумі 13 863 842 грн. 18 коп.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судовий збір за подання позову покладається на відповідача пропорційно задоволеним вимогам в сумі 73 056 грн. 54 коп. Решта судового збору покладається на позивача.

У судовому засіданні відповідно до ст. 85 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 49, 82, 84, 85 ГПК України, суд

в и р і ш и в:

1.Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до Луганського міського комунального підприємства "Теплокомуненерго" про стягнення 58 023 977 грн. 02 коп. задоволити частково.

2.Стягнути з Луганського міського комунального підприємства "Теплокомуненерго", м. Луганськ, вул. Куракіна, 23а, ідентифікаційний код 24047779 на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ, вул. Б.Хмельницького, 6, ідентифікаційний код 20077720 заборгованість в сумі 38 145 323 грн. 77 коп., пеню в сумі 3 296 872 грн. 71 коп., 3% річних в сумі 2 699 311 грн. 76 коп., інфляційні втрати в сумі 13 863 842 грн. 18 коп., судовий збір в сумі 73 056 грн. 54 коп., видати наказ після набрання рішенням законної сили.

3.У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

4.Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

5.Повне рішення складено і підписано - 16.11.2015.

Головуючий суддя О.В. Рябцева

Суддя Н.М. Зюбанова

Суддя С.В. Смола