УХВАЛА

09.11.2015Справа № 910/104/2013

За скаргоюПриватного акціонерного товариства «Автомобільна група «Віпос»
на діїВідділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України
у справі№910/104/2013
за позовомПублічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль»
доПриватного акціонерного товариства «Автомобільна група «Віпос»

простягнення заборгованості у розмірі 25 347 479,49 грн.
Головуючий суддя Босий В.П.

Судді: Плотницька Н.Б.

Стасюк С.В.

Представники сторін:

від позивача:Оборський Я.В.
від відповідача:Пилипенко А.В.
від ВДВС:Половніков Р.С.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Рішенням господарського суду м. Києва від 11.07.2013 р. у справі № 910/104/2013 позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» задоволено повністю, стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Автомобільна група «Віпос» на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість з повернення кредиту у розмірі 2411802,43 євро, що становить еквівалент 24700233,41 грн. по курсу Національного банку України станом на 11.07.2013, заборгованість по відсотках у розмірі 94496,25 євро, що становить еквівалент 967773,89 грн. по курсу Національного банку України станом на 11.07.2013, та у розмірі 10519,38 доларів США, що становить 84081,40 грн. по курсу Національного банку України станом на 11.07.2013, пеню у розмірі 134197,36 грн. та 64380,00 грн.

29.07.2013 р. на виконання вказаного рішення господарським судом міста Києва було видано відповідний наказ.

09.04.2015 р. Приватне акціонерне товариство «Автомобільна група «Віпос» звернулося до господарського суду міста Києва із скаргою на дії відділу примусового виконання рішень ДВС України, відповідно до якої просить визнати незаконними дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень ДВС України Селезньова М.О. щодо винесення постанови про стягнення з боржника виконавчого збору від 26.03.2015 р. (виконавче провадження № 43700110), та визнати недійсною і скасувати постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень ДВС України Селезньова М.О. про стягнення з боржника виконавчого збору від 26.03.2015 р. (виконавче провадження №43700110).

Розпорядженням Голови господарського суду міста Києва від 10.04.2015 р. скаргу Приватного акціонерного товариства «Автомобільна група «Віпос» на дії відділу примусового виконання рішень ДВС України у справі №910/104/2013 передано для розгляду колегії суддів в складі: головуючий суддя: Васильченко Т.В., судді: Стасюк С.В., Пригунова А.Б., в зв'язку із закінченням повноважень у головуючого судді Бойко Р.В. та у судді Баранова Д.О.

Ухвалами господарського суду міста Києва від 10.04.2015 скаргу Приватного акціонерного товариства «Автомобільна група «Віпос» на дії відділу виконання рішень ДВС України у справі №910/104/2013 прийнято до провадження колегією суддів, розгляд скарги призначено на 30.04.2015 р.

Розпорядженням заступника Голови господарського суду міста Києва від 05.05.2015 р. у зв'язку із закінченням повноважень по здійсненню правосуддя у судді Васильченко Т.В., скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: Босий В.П. (головуючий), Пригунова А.Б., Стасюк С.В.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 12.05.2015 р. справу прийнято до свого провадження, а скаргу призначено до розгляду в судовому засіданні.

Розгляд скарги неодноразово відкладався з незалежних від суду обставин.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 05.10.2015 р. розгляд скарги відкладено на 21.10.2015 р. у зв'язку із неявкою представника позивача.

В судовому засіданні 21.10.2015 р. судом оголошувалась перерва на 09.11.2015 р.

В судове засідання представник позивача з'явився, вимоги ухвал суду виконав, надав пояснення по справі, проти задоволення скарги заперечував.

Представник відповідача в судове засідання з'явилася, через канцелярію суду подала додаткові пояснення, подану скаргу підтримала та просила задовольнити повістю.

Держаний виконавець в судове засідання з'явився, вимоги ухвал суду виконав, надав пояснення по суті спору, проти задоволення скарги заперечував.

Розглянувши скаргу, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується скарга, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для її розгляду, господарський суд міста Києва встановив наступне.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначаються Законом України «Про виконавче провадження».

Статтею 19 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа:

1) за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення;

2) за заявою прокурора у випадках представництва інтересів громадянина або держави в суді;

3) у разі якщо виконавчий лист надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду в порядку, встановленому законом;

4) в інших передбачених законом випадках.

Частинами 1-2, 5-6 статті 25 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочато примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Постановою про відкриття виконавчого провадження ВП №43700110 від 16.06.2014 р. державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України було відкрито виконавче провадження по виконанню наказу господарського суду міста Києва від 29.07.2013 р. №910/104/2013.

Вказаною постановою від 16.06.2014 р. встановлено семиденний строк для добровільного виконання наказу господарського суду міста Києва від 29.07.2013 р. у справі №910/104/2013.

26.03.2015 р. в межах виконавчого провадження ВП№43700110 державним виконавцем було винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору, якою з ПАТ «Автомобільна група «Віпос» було стягнуто виконавчий збір у розмірі 2 595 066,60 грн.

В той же час, ухвалою господарського суду міста Києва від 11.09.2014 р. у справі №910/104/2013, залишеною без змін постановою Вищого господарського суду України від 17.12.2014 р., визнано недійсною постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Попіва Р.І. про відкриття виконавчого провадження від 16.06.2014 р. ВП №43700110 в частині відкриття провадження зі стягнення заборгованості в межах суми, що перевищує 616 000,00 Євро, що становить еквівалент 6 649 412,00 грн.

Згідно з ч. 3 ст. 35 Господарського кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Пунктом 2.6 постанови пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2013 р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» не потребують доказування преюдиціальні факти, тобто встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори) у процесі розгляду іншої справи, в якій беруть участь ті самі сторони, в тому числі і в тих випадках, коли в іншому спорі сторони мали інший процесуальний статус (наприклад, позивач у даній справі був відповідачем в іншій, а відповідач у даній справі - позивачем в іншій).

Отже, ухвала господарського суду міста Києва від 11.09.2014 р. у справі №910/104/2013 має преюдиціальне значення, а встановлені нею факти повторного доведення не потребують.

Вказаною ухвалою зокрема, встановлено, що на дату відкриття виконавчого провадження (16.06.2014 р.) боржник був зобов'язаний у відповідності до графіку внесення платежів, встановленого ухвалою господарського суду міста Києва від 04.11.2013 р., сплатити стягувачу кошти у розмірі 616 000,00 Євро, що становить еквівалент 6 649 412,00 грн. по курсу Національного банку України станом на 04.11.2013 р.

Оскільки, скаржником вказані кошти у встановлений вказаною ухвалою термін сплачені не були, то державний виконавець правомірно відкрив виконавче провадження в межах суми 616 000,00 Євро, що становить еквівалент 6 649 412,00 грн.

А в іншій частині - щодо стягнення 19 301 254,06 грн., то у відповідності до ухвали суду від 04.11.2013 р. на дату відкриття провадження - 16.06.2014 р. обов'язок боржника щодо сплати даних коштів не настав, а відтак відкриття провадження щодо стягнення даних коштів та всі інші дії, спрямовані на стягнення вказаних коштів (накладення арешту на кошти та майно боржника понад 616 000,00 Євро, що становить еквівалент 6 649 412,00 грн.) є неправомірними та такими, що суперечить положенням ч. 4 ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження» та ст. 121 Господарського процесуального кодексу України.

Відтак, в судовому порядку було встановлено правомірність відкриття виконавчого провадження ВП №43700110 лише в межах суми 616 000,00 Євро, що становить еквівалент 6 649 412,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню чи поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. У разі невиконання боржником у той самий строк рішення, за яким боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавчий збір стягується в розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - фізичної особи і в розмірі ста двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - юридичної особи. У зазначених розмірах виконавчий збір стягується з боржника також у разі повернення виконавчого документа без виконання за письмовою заявою стягувача та у разі виконання рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки та виконання боржником рішення після закінчення строку для самостійного його виконання, зокрема шляхом перерахування коштів безпосередньо на рахунок стягувача. Постанова про стягнення виконавчого збору може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Таким чином, за приписами вказаної норми державний виконавець мав право стягнути з боржника виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню, яка з урахуванням ухвали господарського суду міста Києва від 11.09.2014 р. у справі №910/104/2013 становить еквівалент 6 649 412,00 грн. (тобто 664 941,20 грн.).

В той же час, державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України оскаржуваною постановою було стягнуто з ПАТ «Автомобільна група «Віпос» виконавчий збір у розмірі 2 595 066,60 грн., що становить 10% від всієї суми заборгованості, вказаної у наказі господарського суду міста Києва від 29.07.2013 р. №910/104/2013.

За таких обставин, постанова про стягнення з боржника виконавчого збору від 26.03.2015 р. винесена державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України з порушенням приписів ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження».

Пунктом 9.13 постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» №9 від 17.10.2012 р. встановлено, що за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

За таких обставин, дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України щодо винесення постанови про стягнення з боржника виконавчого збору від 26.03.2015 р. ВП№43700110 визнаються судом незаконними, а сама постанова - недійсною та підлягає скасуванню.

З огляду на викладене, скарга Приватного акціонерного товариства «Автомобільна група «Віпос» на дії Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України є правомірною та обґрунтованою, а тому задовольняється судом у повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 86, 1212 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Скаргу Приватного акціонерного товариства «Автомобільна група «Віпос» на дії Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України задовольнити.

2. Визнати незаконними дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України щодо винесення постанови про стягнення з боржника виконавчого збору від 26.03.2015 р. ВП№43700110.

3. Визнати недійсною та скасувати постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України про стягнення з боржника виконавчого збору від 26.03.2015 р. ВП№43700110.

Головуючий суддя В.П. Босий

Судді Н.Б. Плотницька

С.В. Стасюк