ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

11.11.15р. Справа № 904/9801/15

Суддя Рудь І.А. , розглянувши матеріали

за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, м. Дніпропетровськ

до Державної виконавчої служби Індустріального району м. Дніпропетровська, м. Дніпропетровськ

про відшкодування шкоди заподіяної суб'єкту господарської діяльності незаконними діями органу державної влади

ВСТАНОВИВ:

Стаття 63 Господарського процесуального кодексу України зобов'язує суддю, який вирішує питання про прийняття позовної заяви, повернути позовну заяву з підстав неправильного оформлення позовної заяви та доданих до неї документів.

Суд досліджує позовну заяву за формальними ознаками, не вивчаючи питання по суті позовних вимог.

Позовна заява підлягає поверненню, якщо вона за формою та змістом не відповідає вимогам статей 54 - 58 Господарського процесуального кодексу України.

Стаття 65 Кодексу визначає дії судді з підготовки справи до розгляду, які полягають у здійсненні певних заходів і процесуальних дій, спрямованих на правильне і своєчасне вирішення спору.

Суддя самостійно на власний розсуд визначає, які саме дії слід учинити виходячи з конкретних обставин справи, ступеня підготовленості матеріалів самими сторонами, а також тих клопотань, що подані позивачем разом із позовною заявою.

Статтею 38 Кодексу визначено обов'язок суду витребувати документи і матеріали, які є необхідними для вирішення спору.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви, ОСОБА_1 06.11.2015р. звернувся до господарського суду з позовом від 05.11.2015р. до Державної виконавчої служби Індустріального району м. Дніпропетровська, у якому просить визнати його потерпілим від перевищення службових повноважень зі стороні державної виконавчої служби за безпідставний арешт всього майна і робочих рахунків у банку, а також виплатити компенсацію: - за упущену вигоду, на яку він мав право розраховувати при реалізації квартири в сумі 10 000 доларів США в перерахунку за курсом Національного банку України; - моральної шкоди та втрати ділової репутації в сумі 8 000 гривень; - за упущену вигоду, на яку він мав право розраховувати при здійсненні основного виду діяльності - видавництво в сумі 4 000 гривень за кожний місяць блокування господарської діяльності (видавництво книг, поліграфічне виробництво, без врахування авторських прав) в місяць складає біля 4 000 гривень (дані ДержКомСтатУкраїни), як мінімум 24 000 грн. 00 коп.

Як вбачається з комп'ютерної програми "Діловодство спеціалізованого суду", ухвалою господарського суду від 09.11.2015р. у прийнятті вказаної позовної заяви відмовлено на підставі п. 1 ч.1 ст. 62 Господарського процесуального кодексу, у зв'язку із тим, що позовні матеріали не містять доказів набуття позивачем статусу суб'єкта підприємницької діяльності.

10.11.2015р. на адресу суду від Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 надійшла уточнююча інформація до позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної суб'єкту господарської діяльності незаконними діями органу державної влади від 06.11.2015р., додатком до якої зазначена позовна заява ОСОБА_1 до Державної виконавчої служби Індустріального району м. Дніпропетровська про відшкодування шкоди, заподіяної суб'єкту господарської діяльності незаконними діями органу державної влади від 05.11.2015р.

Суд вважає за необхідне повернути вказаний позов та уточнюючу інформацію до нього без розгляду з наступних підстав.

Позивачем при зверненні до господарського суду з позовною заявою порушено вимоги п. 2 ч. 2 ст. 54 Господарського процесуального кодексу, відповідно до якого позовна заява повинна містити найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, ім'я та по батькові за їх наявності для фізичних осіб) сторін, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання (для фізичних осіб), ідентифікаційні коди суб'єкта господарської діяльності за їх наявності (для юридичних осіб) або індивідуальні ідентифікаційні номери за їх наявності (для фізичних осіб).

Всупереч зазначеним вимогам у позовній заяві вказане скорочене найменування позивача.

До того ж, предметом спору за позовною заявою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 є відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органу державної влади, тобто - майнова вимога. Проте, в порушення норм ст. 54, 63 Господарського процесуального кодексу України позивачем не визначено ціни позову, не надано обґрунтованого розрахунку стягуваної суми та жодних доказів, що підтверджують позовні вимоги.

Крім того, до позовної заяви не додано доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Посилання позивача на те, що його звільнено від сплати судового збору на підставі пунктів 5, 13 ч. 2 ст. 3, п. 13 ст. 4, п. 6 ч. 1 ст. 5 Закону України, не може бути прийняте судом до уваги, оскільки відповідно до норм Закону України "Про судовий збір" саме склад суду, який вирішує питання щодо прийняття заяви до розгляду, може своєю ухвалою звільнити сторону від сплати судового збору, а позивачем заяви про звільнення від сплати судового збору, зменшення його розміру або відстрочки його сплати, з наданням підтверджуючих документів до суду не подано.

При цьому суд приймає до уваги правову позицію Вищого господарського суду України, викладену в абз. 1 п.п. 3.5 п. 3 постанови Пленуму ВГСУ від 26.12.2011 р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", згідно якої недодержання вимог статей 54, 56 та пункту 3 частини першої статті 57 Господарського процесуального кодексу України щодо форми, змісту і додатків до позовної заяви тягне за собою наслідки, передбачені статтею 63 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Згідно практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права згідно ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", - право на справедливий суд охоплює не лише стадію розгляду справи по суті, але також дотримання всіх процедур, що передбачені національним законодавством і повинні відбуватися до порушення провадження у справі.

Враховуючи, що відповідно до ст. 69 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справ в господарських судах України обмежений двохмісячним строком; повернення позовної заяви і доданих до неї документів без розгляду, якщо не додано доказів сплати судового збору та обґрунтованого розрахунку стягуваної суми, прямо передбачено господарським процесуальним кодексом України, а також враховуючи те, що у господарського суду відсутності повноваження на перегляд ухвали господарського суду про повернення позовної заяви без розгляду, суд позбавлений права на прийняття позовної заяви, недоліки якої позивачем не усунуто та повертає позов без розгляду.

Керуючись п. 2, 3, 4 ст.63, ст.86 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Повернути позовну заяву і додані до неї документи без розгляду.

Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущеного порушення.

Додаток на 6 арк.

Суддя І.А. Рудь