ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" листопада 2015 р.Справа № 922/5817/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Новікової Н.А.

при секретарі судового засідання Коваленко М.Ю.

розглянувши справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю , 61018, м. Харків, вул. Балакірєва, 3,
до відділу освіти Чугуївської районної державної адміністрації, 63513, Харківська область, Чугуївський район, смт. Кочеток, вул. Жовтнева, 18,
про стягнення коштів 461864,46 грн.
за участю представників сторін:

позивача - Тарасенко В.Ю. (дов. № 953 від 26.12.2014 р.

відповідача - не з'явився

В розпочатому 10.11.2015 р. судовому засіданні представнику позивача роз'яснено права і обов'язки сторін, передбачені ст. ст. 20, 22, 81-1 ГПК України.

За відсутності клопотання сторін технічна фіксація судового процесу не здійснювалась.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Котельні лікарняного комплексу" звернулось до господарського суду Харківської області з позовною заявою до відділу освіти Чугуївської районної державної адміністрації про стягнення заборгованості у сумі 461864,46 грн., у тому числі:

- сума боргу за надані послуги з теплопостачання за грудень 2014р. - 285188,33 грн. (на п/р зі спеціальним режимом використання № 3582 в Філії ХОУ АТ "Ощадбанк" м. Харків, МФО 351823);

- З % річних у розмірі 6657,00 грн. за період з 16.01.2015 р. по 26.10.2015 р. (на р/р № 82 в Філії ХОУ АТ "Ощадбанк" м. Харків, МФО 351823);

- інфляційні втрати - 94682,53 за період з лютого 2015 р. по вересень 2015р. (на р/р № 82 в Філії ХОУ АТ "Ощадбанк" м. Харків, МФО 351823);

- пеня в сумі 75336,60 грн. за період з 16.01.2015р. по 15.07,2015р. (на р/р № 82 в Філії ХОУ АТ "Ощадбанк" м. Харків, МФО 351823).

В обґрунтування позову вказує на неналежне виконання відповідачем своїх зобов'язань за договором про надання послуг з "Пара та гаряча вода; постачання пари та гарячої води" за державні кошти від 21.02.2014 р. № 3061/Т14 в частині повної та своєчасної оплати поставленої позивачем теплової енергії, в зв'язку з чим, окрім суми основного боргу, відповідачу нараховані інфляційні втрати та три проценти річних на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України, і пеня на підставі п.7.2.3. договору; в якості правових підстав позову вказує на норми ст. ст. 525, 526, 611, 625, 629 ЦК України та ст. ст. 193, 232, 275, 276 ГК України.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 29 жовтня 2015 року було прийнято вказану позовну заяву, порушено провадження у справі та призначено її до розгляду на 10 листопада 2015 року об 11 годині 45 хвилин.

Відповідач в судове засідання 10.11.2015 р. свого представника не направив, відзив на позов та докази на виконання ухвали суду про порушення провадження у справі не надав, хоча про час та місце розгляду даної справи повідомлений належним чином, що підтверджується відміткою про вручення судової ухвали про порушення провадження у справі від 29.10.2015р. відповідачеві 03.11.2015 р.

Як роз'яснив Вищий господарський суд України у Постанові Пленуму № 18 від 26 грудня 2011 року (з подальшими змінами та доповненнями) "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи, у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК. За змістом цих норм, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Згідно з частиною другою статті 4-3 ГПК України та статтею 33 ГПК України сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. При цьому, суд має створити належні умови всім учасникам судового процесу для виконання ними вказаного обов'язку по доведенню своєї правової позиції. Матеріали справи свідчать про те, що судом було створено всім учасникам судового процесу належні умови для доведення останніми своїх правових позицій, надання ними доказів, які, на їх думку, є достатніми для обґрунтування своїх вимог та заперечень та надано достатньо часу для підготовки до судового засідання тощо. Окрім того, судом було вжито всіх заходів, в межах визначених чинним законодавством повноважень, щодо всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Суд перейшов до розгляду справи по суті, оскільки неявка представника відповідача не перешкоджає вирішенню спору.

Представник позивача у судовому засіданні 10.11.2015 р. позовні вимоги підтримує в повному обсязі та наполягає на їх задоволенні, з підстав вказаних у позовній заяві.

За висновками суду у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору та є необхідними для прийняття повного і обґрунтованого судового рішення, внаслідок чого справа розглядається відповідно до норм ст. 75 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, суд встановив наступне.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Зокрема, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 174 Господарського кодексу України господарський договір є підставою виникнення господарських зобов'язань.

Відповідно до ст.ст. 627, 628, 629 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, зміст договору складається з умов, які визначаються на розсуд та за погодженням сторін, та умов, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства, договір укладений (підписаний сторонами) є обов'язковим для виконання кожної із сторін.

21.02.2014 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Котельні лікарняного комплексу" (теплопостачальна організація, позивач) та відділом освіти Чугуївської районної державної адміністрації (споживач, відповідач) було укладено договір про надання послуг з "Пара та гаряча вода; постачання пари та гарячої води" за державні кошти № 3061/Т14, відповідно до умов якого, позивач (теплопостачальна організація) зобов'язався постачати у 2014 році відповідачу (споживачу) теплову енергію в потрібних йому обсягах, а відповідач, в свою чергу, зобов'язався оплачувати одержану теплову енергію за встановленими тарифами (цінами) в терміни, передбачені цим Договором.

Відповідно до п. 10.1. договору № 3061/Т14 від 21.02.2014р., строк дії договору, в частині поставки теплової енергії, визначено до 31.12.2014р., а в частині розрахунків - до їх повного здійснення.

Згідно п. 3.1 договору ціна цього договору становить 796,03 грн. за 1Гкал, в тому числі ПДВ 132,67 грн.; Вартість теплової енергії, що постачається відповідачу за поточний рік, відповідно до тарифів діючих на момент укладання Договору становить 498125,00 грн., ПДВ 99625,00 грн., усього 597 750,00 грн.

Відповідно до п. 4.2 договору розрахунковим періодом є календарний місяць. Згідно п. 4.4, п.4.5. договору споживач за 3 дні до початку розрахункового періоду самостійно, ініціативним дорученням сплачує енергопостачальній організації вартість зазначеної в додатку 1 до договору кількості теплової енергії. Остаточний розрахунок за спожиту теплову енергію споживач здійснює до 15 числа місяця, наступного за розрахунковим.

Позивач свої зобов'язання за договором виконав у повному обсязі, здійснив відпуск теплової енергії у приміщення відповідача, що знаходяться за адресою: Харківська область, Чугуївський район, с. Іванівка, вул. Леніна,1.

Факт споживання відповідачем теплової енергії підтверджується актами виконаних робіт: № 1639 від 23.12.2014 р. на суму 77307,79 грн. та № 1704 від 31.12.2014 грн. на суму 207880,54 грн.

Як стверджує позивач у позовній заяві, відповідач вартість отриманих від позивача послуг у грудні 2014 року не сплатив, внаслідок чого заборгованість відповідача перед позивачем за договором про надання послуг з "Пара та гаряча вода; постачання пари та гарячої води" за державні кошти від 21.02.2014 р. №3061/Т14, яка утворилась з грудень 2014року склала 285188,23 грн.

Факт наявності та розмір основної заборгованості, також, підтверджується актом звірки взаємних розрахунків, складеним станом на 31.12.2014 року, підписаним уповноваженими представниками сторін та скріпленим печатками.

Такі обставини, на думку позивача, свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у судовому порядку.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно із приписами ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання.

В ч.1 ст. 903 ЦК України встановлено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ч. 1 ст. 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Згідно ч. 7 ст. 276 Господарського кодексу України оплата енергії, що відпускається, здійснюється, як правило, у формі попередньої оплати. За погодженням сторін можуть застосовуватися планові платежі з наступним перерахунком або оплата, що провадиться за фактично відпущену енергію.

За приписами ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Враховуючи, що сума боргу відповідачем не оспорена, відповідач не надав суду доказів про погашення боргу, а також враховуючи, що відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, позовні вимоги позивача в сумі 285188,33 грн. є обґрунтованими, підтверджуються наданими суду доказами та підлягають задоволенню.

Крім того, позивач, посилаючись на порушення відповідачем зобов'язань за Договором, просить стягнути з останнього пеню у розмірі 75336,60 грн., 3% річних у розмірі 6657,00 грн. та 94 682,53 грн. інфляційних втрат.

Згідно зі ст.ст. 610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно п.7.2.3 Договору за несвоєчасне виконання розрахунків за спожиту теплову енергію нараховується пеня в розмірі подвійної облікової ставки НБУ належної до сплати суми за кожен день прострочення за період з дня настання строку оплати до дня фактичної оплати.

Розрахунок пені перевірено судом та встановлено, що він відповідає умовам договору та вимогам чинного законодавства.

Наведені законодавчі приписи та установлені фактичні дані щодо невиконання відповідачем взятих на себе зобов'язань дають підстави для висновку суду про правомірність позовних вимог щодо стягнення на користь позивача пені в розмірі 75336,60 грн. за період з 16.01.2015 р. по 15.07.2015 р.

В силу вимог ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При цьому, передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

За таких обставин суд визнав позовні вимоги позивача про стягнення 3% річних у розмірі 6657,00 грн. за період з 16.01.2015 р. по 26.10.2015 р., та інфляційних втрат у розмірі 94682,53 за період з лютого 2015 р. по вересень 2015 р. - обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Стаття 129 Конституції України відносить до основних засад судочинства змагальність сторін.

За загальним правилом обов'язок доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. Обов'язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення. Це стосується позивача, який повинен доказати факти, на підставі яких пред'явлено позов, а також відповідача, який має можливість доказувати факти, на підставі яких він будує заперечення проти позову.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

При цьому, суд бере до уваги, що в п. 2.3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12. 2011 р., зазначено, що якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом (частина перша статті 38 ГПК), то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами, і в такому разі у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування судового рішення з мотивів неповного з'ясування місцевим господарським судом обставин справи.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги нормативно та документально обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати, які складаються з 6927,97 грн. витрат по сплаті судового збору, покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 49, 75, 82-85 ГПК України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Відділу освіти Чугуївської районної державної адміністрації (63513, Харківська область, Чугуївський район, смт. Кочеток, вул. Жовтнева, буд. 18; ідентифікаційний код 04591400) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Котельні лікарняного комплексу" (61018, м. Харків, вул. Балакірєва, 3; ідентифікаційний код 31555944, п/р зі спеціальним режимом використання № 3582 в Філії ХОУ АТ "Ощадбанк" м. Харків, МФО 351823) суму боргу за надані послуги з теплопостачання за грудень 2014 р. у розмірі 285188,33 грн.

3. Стягнути з Відділу освіти Чугуївської районної державної адміністрації (63513, Харківська область, Чугуївський район, смт. Кочеток, вул. Жовтнева, буд. 18; ідентифікаційний код 04591400) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Котельні лікарняного комплексу" (61018, м. Харків, вул. Балакірєва, 3; ідентифікаційний код 31555944, р/р № 82 в Філії ХОУ АТ "Ощадбанк" м. Харків, МФО 351823) 6657,00 грн. - 3% річних; 94682,53 грн. - інфляційних втрат; 75336,60 грн. пені та суму сплаченого судового збору у розмірі 6927,97 грн.

4. Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня його оголошення. Зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до ст.ст. 84, 85 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 16.11.2015 р.

Суддя Н.А. Новікова