РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.11.2015Справа №922/3745/15

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Головіної К.І., при секретарі судового засідання Мельник Ю.О., розглянувши матеріали справи

за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Промисловий стандарт"

до Державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго" в особі відокремленого підрозділу "Північна електроенергетична система"

про стягнення 200 666,63 грн.

за участю представників:

від позивача:Кудінова О.М.- представник за дорученням б/н від 09.09.2015 р.
від відповідача:Керученко О.С.- представник за довіреністю № 372 від 17.09.15

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Харківської області звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Промисловий стандарт" з позовом до Державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго" в особі відокремленого підрозділу "Північна електроенергетична система" (далі - ДП "Національна енергетична компанія "Укренерго") про стягнення 200 666,63 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на порушення відповідачем умов договору поставки № 02/09-13 від 02.09.2013 р. в частині своєчасної та повної оплати поставленого товару, внаслідок чого у ДП "Національна енергетична компанія "Укренерго" утворилась заборгованість.

У позові Товариство з обмеженою відповідальністю "Промисловий стандарт" просить суд стягнути з відповідача заборгованість з оплати поставленого товару в сумі 136 603,32 грн., пеню у сумі 7 529,25 грн., інфляційну складову боргу у сумі 54 846,24 грн. та 3 % річних у сумі 1 687,82 грн., а всього - 200 666,63 грн.

Провадження у справі за вказаними вимогами порушено ухвалою господарського суду Харківської області № 922/3745/15 від 30.06.2015 р.

29.07.2015 р. ухвалою господарського суду Харківської області матеріали вказаної справи направлено за територіальною підсудністю до господарського суду міста Києва.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 10.08.2015 р. справу № 922/3745/15 прийнято до свого провадження суддею Головіною К.І.

У судовому засіданні представник позивача зазначив про сплату відповідачем суми основного боргу у сумі 136 603,32 грн. та просив припинити провадження в цій частині позовних вимог. Щодо позовних вимог про стягнення штрафних санкцій та матеріальних втрат представник позивача підтримав, просив їх задовольнити.

Представник відповідача проти позову заперечив, зазначив, що заборгованість у нього виникла внаслідок скрутного фінансового становища, просив зменшити розмір штрафних санкцій.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд встановив наступне.

19.11.2014 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Промисловий стандарт" (постачальник) та Державним підприємством "Національна енергетична компанія "Укренерго" в особі відокремленого підрозділу "Північна електроенергетична система" (покупець) був укладений договір № 80-1/3621-14 (надалі - договір).

Відповідно до п. 1.1 договору постачальник зобов'язується поставити покупцеві товар, зазначений в специфікації (додаток № 1 до договору), а покупець - прийняти і оплатити такий товар.

Пунктом 1.2 договору передбачено найменування товару - аксесуари одягу з натуральної шкіри, одяг виготовлений з фетру чи нетканих полотен, одяг готовий з текстильних полотен з покривом (спеціальний одяг).

Відповідно до п. 3.1 ціна цього договору становить 195 147,60 грн.

Пунктами 4.1.1, 4.1.2 договору сторони погодили умови оплати за поставлений товар: попередня оплата здійснюється впродовж 20 банківських днів з моменту отримання рахунку-фактури на партію товару в розмірі 30 % від вартості партії товару, що зазначена в рахунку-фактурі, а остаточний розрахунок за партію товару - впродовж 30 календарних днів з моменту отримання товару, підписання сторонами акту приймання-передачі партії товару та надання постачальником покупцеві податкової накладної.

Поставка товару здійснюється партіями, впродовж 30 календарних днів з моменту отримання письмової заявки від покупця на партію товару (п. 5.1 договору).

Договір набирає чинності з моменту підписання сторонами і діє до 31.03.2015 р. (п. 11.1 договору).

У судовому засіданні встановлено, що на виконання умов договору та специфікації до договору позивач поставив ДП "Національна енергетична компанія "Укренерго" товар на загальну суму 195 147,60 грн., що підтверджується видатковими накладними № о001883 від 10.12.2014 р., № о001998 від 23.12.2014 р., № о002017 від 25.12.2014 р., довіреностями на отримання товару, податковими накладними № 73 від 10.12.2014 р., № 180 від 23.12.2014 р., № 193 від 25.12.2014 р., актами прийому-передачі товару від 11.12.2014 р., від 23.12.2014 р., від 25.12.2014 р., рахунком на оплату № 2050 від 01.12.2014 р. та поясненнями представників сторін.

Разом з тим, відповідач зі свого боку зобов'язання щодо оплати поставленого товару за вказаним договором виконав неналежним чином, оплатив товар частково - на суму 58 544,28 грн., про що свідчить платіжне доручення № 3312 від 26.12.2014 р.

Таким чином, станом на дату звернення ТОВ "Промисловий стандарт" з даним позовом до суду у відповідача була наявна заборгованість у сумі 136 603,32 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно частини 1 статті 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Договір є обов'язковим для виконання сторонами згідно ст. 629 ЦК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 193 ГК України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

У судовому засіданні встановлено, що під час розгляду справи по суті відповідач сплатив позивачу заборгованість за договором поставки на суму 136 603,32 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 2414 від 15.10.2015 р.

Отже, у такий спосіб відповідач припинив грошове зобов'язання по оплаті основної суми заборгованості у розмірі 136 603,32 грн., у зв'язку з чим провадження в цій частині позовних вимог підлягає припиненню на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України.

Крім суми основного боргу, позивач просив стягнути з відповідача пеню у сумі 7 529,25 грн., розраховану за прострочення оплати товару по кожному факту поставки.

Частиною 1 ст. 229 Господарського кодексу України передбачено, що учасник господарських відносин у разі порушення ним грошового зобов'язання не звільняється від відповідальності через неможливість виконання і зобов'язаний відшкодувати збитки, завдані невиконанням зобов'язання, а також сплатити штрафні санкції відповідно до вимог, встановлених цим Кодексом та іншими законами.

У силу ст. 611 ЦК України та ст. 230 ГК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Пунктом 8.2.3 договору за порушення строків оплати покупець сплачує постачальнику пеню у розмірі половини облікової ставки НБУ, яка діяла на момент нарахування пені, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно з ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Провівши перерахунок заявленої позивачем суми пені відповідно до п. 8.2.3 договору (половини облікової ставки НБУ) та вимог ч. 6 ст. 232 ГК України, суд встановив, що з відповідача підлягає стягненню пеня у сумі 7 529,25 грн., тобто у сумі, заявленій позивачем.

Щодо стягнення з відповідача інфляційної складової боргу у сумі 54 846,24 грн. та 3 % річних у сумі 1 687,82 грн. суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 623 Цивільного кодексу України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані ним збитки.

Нормами ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Провівши перерахунок заявленої до стягнення суми матеріальних втрат, суд дійшов висновку, що в цій частині позовні вимоги є обгрунтованими, проте з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 3 % річних у сумі 1 687,82 грн. (у сумі заявленій позивачем), а інфляційна складова боргу - у сумі 49 827,98 грн., тобто у меншій сумі, ніж заявлено позивачем, оскільки ним невірно застосовано індекс інфляції за заявлений період.

З урахуванням викладеного, зважаючи на встановлені обставини у справі, суд задовольняє позовні вимоги ТОВ "Промисловий стандарт" частково.

Представник відповідача у судовому засіданні просив зменшити суму штрафних санкцій, посилаючись на скрутне фінансове становище, з приводу чого суд зазначає наступне.

Статтями 83 ГПК України, 233 ГК України визначено, що якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, або якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Пунктом 3.17.4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" передбачено, що вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

У даному випадку суд приймає до уваги, що оплата поставленого товару відповідачем за договором була погашена з порушенням строків (під час розгляду даної справи) і таке порушення з боку відповідача не є виключним випадком. Також суд враховує, що сума штрафних санкцій за несвоєчасну оплату товару не є значно чи надмірно великою, виходячи із суми основної заборгованості, а скрутне фінансове становище підприємства не звільняє його від відповідальності за вчинене порушення зобов'язання.

З огляду на викладене, суд вважає, що відсутні правові підстави для зменшення суми штрафних санкцій (пені) при встановленому та підтвердженому факті прострочення виконання грошового зобов'язання.

Вирішуючи питання про стягнення судових витрат, які складаються із судового збору в сумі 4 013,33 грн. та вартості адвокатських послуг в сумі 20 066,67 грн., понесених позивачем, суд враховує наступне.

Згідно зі ст. 49 ГПК України судові витрати розподіляються між сторонами пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Приписами ст. 44 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що до складу судових витрат окрім судового збору, входить оплата послуг адвоката. В контексті цієї норми, судові витрати за участь адвоката при розгляді справи підлягають сплаті лише в тому випадку, якщо вони сплачені адвокату стороною, котрій такі послуги надавались та їх сплата підтверджується відповідними фінансовими документами.

В матеріалах справи міститься договір від 22.06.2015 р. про надання правової допомоги, укладений між ТОВ "Промисловий стандарт" та Адвокатським об'єднанням «Колегія адвокатів України». На виконання цього договору був укладений договір доручення між Адвокатським об'єднанням «Колегія адвокатів України» та адвокатом Стєбєлєвим А.М. від 22.06.2015 р. та видані довіреності на представництво інтересів позивача адвокатами Стєбєлєвим А.М. та адвокатом Кудіновою О.М. на представлення інтересів ТОВ "Промисловий стандарт".

Надання вказаними адвокатами правової допомоги підтверджуються завданням № 3 від 22.06.2015 р. до договору про надання правової допомоги, складеним звітом № 1 від 26.06.2015 р. з виконання завдання № 3 від 22.06.2015 р., рахунком - фактурою № СФ-0000043 від 22.06.2015 р., платіжним дорученням № 58 від 24.06.2015 р. про сплату послуг на правову допомогу.

Отже, матеріалами справи підтверджується надання послуг адвокатами Стєбєлєвим А.М. та Кудіновою О.М.

Разом з тим, вирішуючи питання про вартість наданих послуг, суд приймає до уваги той факт, що спір у справі не є складним, а підготовка позову та складання розрахунків до нього не зайняла у адвокатів великого обсягу правових знань та часу, при цьому суд враховує, що адвокати не затратили багато зусиль і матеріальних втрат, пов'язаних з розглядом справи, у судових засіданнях, яких було всього три, а тому суд зменшує розмір судових витрат на оплату послуг адвоката до 10 000,00 грн., які задовольняються судом з урахуванням пропорційності задоволення позовних вимог відповідно до положень статті 49 ГПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.cт. 32 - 34, 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Провадження за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Промисловий стандарт" до Державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго" в особі відокремленого підрозділу "Північна електроенергетична система" про стягнення 200 666,63 грн. в частині стягнення з Державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго" в особі відокремленого підрозділу "Північна електроенергетична система" ДП НЕК "Укренерго" основної заборгованості в сумі 136 603,32 грн. припинити.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Промисловий стандарт" до Державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго" в особі відокремленого підрозділу "Північна електроенергетична система" про стягнення 64 063,31 грн. задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго" в особі відокремленого підрозділу "Північна електроенергетична система" (01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 25, ідентифікаційний код 00100227) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Промисловий стандарт" (61001, м. Харків, вул. Греківська, буд. 25, ідентифікаційний код 38775646) пеню у сумі 7 529 (сім тисяч п'ятсот двадцять дев'ять) грн. 25 коп., інфляційну складову боргу у сумі 49 827 (сорок дев'ять тисяч вісімсот двадцять сім) грн. 98 коп. та 3 % річних у сумі 1 687 (одну тисячу шістсот вісімдесят сім) грн. 82 грн.

У решті позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго" в особі відокремленого підрозділу "Північна електроенергетична система" (01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 25, ідентифікаційний код 00100227) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Промисловий стандарт" (61001, м. Харків, Майдан Повстання, буд. 2, ідентифікаційний код 38775646) витрати по сплаті судового збору в розмірі 3 912 (три тисячі дев'ятсот дванадцять) грн. 96 коп. та судових витрат на оплату послуг адвоката у сумі 9 749 (дев'ять тисяч сімсот сорок дев'ять) грн. 92 коп.

Рішення ухвалено в нарадчій кімнаті та проголошено його вступну та резолютивну частини в судовому засіданні 5 листопада 2015 року.

Повний текст рішення підписаний 10 листопада 2015 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду через господарський суд міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня підписання повного тексту рішення.

Суддя К.І. Головіна