ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел. /0552/ 49-31-78
Веб сторінка : ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 листопада 2015 р. Справа № 923/1559/15

Господарський суд Херсонської області у складі судді Литвинової В.В. при секретарі Короткій ю.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Прокурора Чаплинського району Херсонської області в інтересах держави в особі

позивача-1: Міністерства аграрної політики та продовольства України, м.Київ

позивача-2: Публічного акціонерного товариства "Аграрний фонд", м.Київ

до: Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Зоря Плюс", с.Кучерявоволодимирівка Херсонської області

про стягнення коштів в рахунок простроченого зобов'язання в сумі 282 047 грн. 26 коп.

за участю представників сторін:

від прокуратури: Кущ В.Г., старший прокурор відділу - посвідчення № 032528, видане 11.03.2015р.;

від позивача-1: не прибув;

від позивача-2: Гоцка Р.В., представник за довіреністю № 320 від 22.06.2015р.;

від відповідача: не прибув

Прокурор Чаплинського району Херсонської області в інтересах держави в особі Міністерства аграрної політики та продовольства України (позивач-1), в особі Публічного акціонерного товариства "Аграрний фонд" (позивач-2) звернувся до господарського суду Херсонської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Зоря Плюс" (відповідач) про стягнення з відповідача на користь позивача-2 коштів в рахунок простроченого зобов'язання (неустойку) в сумі 282 047,26 грн., з яких штраф у розмірі 50% від попередньої оплати - 233 380,00 грн. та проценти в розмірі 24% річних за кожен день користування коштами - 48 667,26 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано посиланнями на положення ст.ст. 23, 24 Закону України "Про прокуратуру", положення ст.ст. 11, 509, 525, 526, 530, 536, 549, 550, 629, 655, 693 ЦК України та положення ст. 193 ГК України.

21 вересня 2015 року ПАТ "Аграрний фонд" подало до суду письмові пояснення на позов, в яких позивач позов прокурора просить задовольнити у повному обсязі. Дані пояснення з додатком суд прийняв до розгляду та долучив до матеріалів справи (а.с. 46).

1 жовтня 2015 року до суду від відповідача у справі з супровідним листом надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позову; 8 жовтня 2015 року від відповідача надійшли письмові пояснення (а.с.92).

В обґрунтування своєї правової позиції відповідач зазначає, що позов є передчасним та таким, що не підтверджується належними та допустимими доказами. Прокуратура не мала права на звернення до суду, у зв'язку з чим вона є неналежним позивачем в той час, як норми ГПК України не передбачають право на заміну позивача, і як наслідок позовна заява не підлягає задоволенню. Також позивач посилається на п.7.5 договору де зазначено, що у разі пред'явлення покупцем вимоги про повернення попередньої оплати, постачальник зобов'язаний протягом п'яти робочих днів повернути на поточний рахунок покупця попередню оплату та додатково сплатити проценти та штраф. Позивач в порушення п.7.5. договору направив вимогу про повернення попередньої оплати 13.10.2014р., тобто вже після того, як відповідач 29.09.2014р. повернув кошти у повному обсягу, тобто вимога про повернення попередньої оплати (разом з пред'явленням якої у позивача з'явилось право на вимогу процентів та штрафу) була направлена вже після фактичного отримання суми попередньої оплати позивачем, що грубо суперечить п.7.5 договору. Договором не передбачена можливість направлення вимоги лише про сплату процентів та штрафу без вимоги повернути попередню оплату. Даний відзив з додатком суд прийняв до розгляду та долучив до матеріалів справи (а.с. 72).

8 жовтня 2015 року відповідач надав суду клопотання про продовження строків розгляду справи, яке було судом задоволено.

02 листопада 2015 року прокурор Чаплинського району подав до суду додаткові письмові пояснення по справі. Дані пояснення суд прийняв до розгляду та долучив до матеріалів справи.

6 листопада 2015 року ПАТ "Аграрний фонд" подало до суду письмові пояснення на позов, в яких позивач позов прокурора просить задовольнити у повному обсязі. Дані пояснення з додатком суд прийняв до розгляду та долучив до матеріалів справи.

10 листопада 2015 року до суду від Міністерства аграрної політики та продовольства України надійшли письмові пояснення на позов, в яких позивач позов прокурора просить задовольнити у повному обсязі. Дані пояснення з додатком суд прийняв до розгляду та долучив до матеріалів справи.

Прокурор та представник ПАТ "Аграрний фонд" в судовому засіданні наполягали на задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Відповідач, повідомлений належним чином про час та дату судового засідання, в судове засідання не прибув. 10 листопада 2015 року надав суду заяву про відкладення розгляду справи та клопотання про продовження строку розгляду справи. Суд відхиляє вищевказані клопотання, оскільки ухвалою від 8 жовтня 2015 року суд вже продовжував строк розгляду справи, задовольняючи клопотання відповідача, подальше відкладення розгляду справи призведе до порушення строків, передбачених ст.69 ГПК України.

Представник Міністерства аграрної політики та продовольства України у судове засідання не прибув, про причини неявки суд не повідомив.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників, які прибули в судове засідання, суд

в с т а н о в и в :

09.04.2014р. між публічним акціонерним товариством "Аграрний фонд" (надалі - позивач-2 або покупець) і товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Зоря Плюс" (надалі - відповідач або постачальник) був укладений біржовий договір поставки зерна врожаю 2014 року № 618Ф (надалі - договір)

Відповідно до умов п.1.1., п.1.1.1. договору сторони визначили, що в порядку та на умовах договору постачальник передає покупцю у власність товар: ячмінь 3 класу в кількості 400,000 т., що відповідає показникам якості товару згідно ДСТУ 3769:98., а покупець зобов'язується прийняти та оплатити товар.

Умовами п.п.1.2.-1.3. договору встановлено, що поставка товару має бути проведена до 01.10.2014р. включно. Поставка вважається здійсненою в момент підписання акта (ів) передавання - приймання на всю кількість товару на базисі поставки відповідно до умов договору.

Пунктом 1.4. договору, встановлено базис поставки - Франко-склад ДПЗКУ, ПАТ (філія Братолюбівський елеватор, 74640, вул. Робоча, буд. 1, с. Костянтинівка Горностаївського району Херсонської області).

Умовами п.п. 3.1., 4.1. договору встановлено, що сума попередньої оплати за цим договором складає 70 відсотків вартості всього обсягу товару, виходячи з мінімальної інтервенційної ціни на момент укладення договору і становить 466760,00 грн. у тому числі ПДВ 77793,33 грн. Попередня оплата здійснюється покупцем згідно з підпунктом 4.1. договору, відповідно до якого покупець протягом п'яти робочих днів з дня надходження на його адресу документів, визначених підпунктом 2.5. договору, перераховує на поточний рахунок постачальника першу частину попередньої оплати, яка дорівнює 50% вартості всього обсягу товару, виходячи з мінімальної інтервенційної ціни на момент укладення договору і становить 333400,00 грн. у тому числі ПДВ 55566,67 грн.

Постачальник у день надходження попередньої оплати на поточний рахунок видає покупцю податкову накладну на відповідну суму, зареєстровану в установленому порядку.

В обґрунтування позовних вимог прокурор посилається на ті обставини, що на виконання п.п. 3.1., 4.1. договору покупець згідно платіжної квитанції від 17.04.2014р. та 06.05.2014 р. перерахував на рахунок постачальника кошти в сумі 333400,00 грн. та 133360,00 грн., разом 466760,00 грн.

Отже, покупець належним чином виконав свої договірні зобов'язання.

Продавець в свою чергу, договірні зобов'язання щодо поставки товару не виконав, у зв'язку з чим 29.09.2014р. повернув покупцю суму попередньої оплати.

Прокурор зазначає, що у зв'язку із не поставкою товару, 13.10.2014р. покупець на підставі п.п. 7.1., 7.5. договору направив на адресу продавця вимогу про повернення суми попередньої оплати, сплати процентів у розмірі 24% від суми попередньої оплати та штрафу у розмірі 50% від суми попередньої оплати.

Таким чином, прокурор вважає, що оскільки покупець належним чином виконав свої зобов'язання, а продавець в свою чергу не виконав, тобто товар покупцю не передав, а тому, виходячи з умов п.п. 7.1., 7.5. договору зобов'язаний сплатити покупцю суму штрафу у розмірі 233380,00 грн. та суму 24% річних у розмірі 48667,26 грн.

Проаналізувавши заявлені позовні вимоги з положеннями чинного законодавства суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Так, умовами пунктів 7.1., 7.5. договору встановлено, що у разі невиконання (неналежного виконання) зобов'язань за договором сторони несуть відповідальність згідно з цим договором та/або законодавством України.

Якщо постачальник, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати повернення суми попередньої оплати.

У разі пред'явлення покупцем вимоги про повернення попередньої оплати, постачальник зобов'язаний протягом п'яти робочих днів повернути на поточний рахунок покупця попередню оплату у сумі визначеній підпунктом 3.1. договору та додатково сплатити на користь покупця:

- проценти в розмірі двадцять чотири відсотка річних на суму попередньої оплати за кожен день користування коштами, обраховуючи від дня одержання цієї суми від покупця;

- штраф у розмірі п'ятдесяти відсотків від суми попередньої оплати.

Отже, з умов п.7.5. договору слідує, що суми 24% річних та штрафу обчислюються з моменту коли відповідачу було перераховано суму попередньої оплати.

Матеріали справи свідчать, що відповідач свої договірні зобов'язання не виконав, тобто товар у визначені договором строки позивачу-2 не поставив.

13 жовтня 2014 року ПАТ "Аграрний фонд" звернулось до відповідача з листом № 2536, в якому вимагало повернути суму попередньої оплати та сплатити проценти у розмірі 24% річних і штраф у розмірі 50% від суми попередньої оплати (а.с.36).

Листом від 29.09.2014р. №2 відповідач просив позивача-2 відтермінувати виплату штрафу до отримання висновків Торгово-Промислової палати щодо форс-мажорних обставин та гарантував сплатити штраф до 01.09.2015р. (а.с. 49).

Надалі, 08.07.2015 року позивач-2 повторно звернувся до відповідача з вимогою № 02/1438 сплатити штраф і 24% річних, на загальну суму 282047,26 грн. (а.с. 106). Дана вимога залишена відповідачем без відповіді та виконання.

Згідно із ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

На момент подання позовної заяви строк виконання зобов'язання відповідачем - сплата процентів у розмірі 24% річних та штрафу у розмірі 50% від суми попередньої оплати настав.

Відповідно до ст. 509 ЦК зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, зокрема договорів та інших правочинів.

За змістом ст. ст. 525, 526 цього Кодексу зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного (господарського) законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 ЦК України).

Статтею 663 ЦК України визначено, що продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень ст. 530 цього Кодексу.

Таким чином, двосторонній характер договору купівлі-продажу зумовлює взаємне виникнення у кожної зі сторін прав та обов'язків. Тобто, з укладенням такого договору продавець приймає на себе обов'язок передати покупцеві певну річ і водночас набуває права вимагати її оплати, а покупець у свою чергу зобов'язаний здійснити оплату придбаної речі та водночас набуває права вимагати від продавця її передачі.

Зобов'язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Належним є виконання зобов'язання, яке прийняте кредитором і в результаті якого припиняються права та обов'язки сторін зобов'язання.

Системний аналіз зазначених норм приводить до висновку, що відповідач, повернувши попередню оплату без вимоги покупця за спірним договором, вчинив односторонню відмову від виконання зобов'язання, що є прямим порушенням зобов'язального права (ст. 525 ЦК України) та підставою для застосування господарських санкцій.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди (ст.611 ЦК України). Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України).

Статтею 712 цього Кодексу передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

В силу статті 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Принцип свободи договору є одним із загальних принципів цивільного законодавства. Водночас, укладаючи договір і визнаючи його умови, сторони мають враховувати чинне законодавство, звичаї ділового обороту, а також вимоги розумності та справедливості.

Відповідно до приписів ст. 173 ГК України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Основними видами господарських зобов'язань є майново-господарські зобов'язання та організаційно-господарські зобов'язання. Сторони можуть за взаємною згодою конкретизувати або розширити зміст господарського зобов'язання в процесі його виконання, якщо законом не встановлено інше.

Згідно з пунктами 1, 2 ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором. Застосування господарських санкцій повинно гарантувати захист прав і законних інтересів громадян, організацій та держави, в тому числі відшкодування збитків учасникам господарських відносин, завданих внаслідок правопорушення, та забезпечувати правопорядок у сфері господарювання. Господарсько-правова відповідальність базується на принципах, згідно з якими: потерпіла сторона має право на відшкодування збитків незалежно від того, чи є застереження про це в договорі; передбачена законом відповідальність виробника (продавця) за недоброякісність продукції застосовується також незалежно від того, чи є застереження про це в договорі; сплата штрафних санкцій за порушення зобов'язання, а також відшкодування збитків не звільняють правопорушника без згоди другої сторони від виконання прийнятих зобов'язань у натурі; у господарському договорі неприпустимі застереження щодо виключення або обмеження відповідальності виробника (продавця) продукції. (ст.216 ГК України).

Штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання. (ст.230 ГК України).

Перевіривши розрахунок суми 24% річних (за період з 30.04.2014р. по 28.09.2014р. включно) та суми 50% штрафу, наведений позивачем, суд визнав його обґрунтованим.

Враховуючи вищенаведені правові норми та фактичні обставини справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог про стягнення з відповідача процентів у розмірі 24% річних та штрафу за порушення п.1.2. договору, оскільки матеріалами справи доведено, що сторони, укладаючи біржовий договір вільно виявили своє бажання і домовились укласти угоду в певній формі (у т.ч. п.7.5 договору), узгодили його умови та підписали догові.

Суд відхиляє доводи відповідача, що прокуратура не мала права на звернення з даним позовом до суду, у зв'язку з їх безпідставністю, з огляду на наступне.

Суд звертає увагу, що відповідачем не враховано ту обставину, що 16.07.2015р. повністю набув чинності Закону України "Про прокуратуру" № 1697-VII від 14.10.2014р., яким в чинній редакції, на момент звернення прокурора з позовом, ст. 23 має назву "Представництво інтересів громадянина або держави в суді", якою визначені повноваження прокурора під час реалізації конституційної функції органів прокуратури. Невиконання відповідачем зобов'язань за договором призводить до порушення майнових прав держави (100 % статутного капіталу ПАТ "Аграрний фонд" належить державі), яке виражається в ненадходженні коштів до державного бюджету, що в свою чергу, шкодить економічним інтересам держави.

Суд також звертає увагу відповідача, що повернення, позивачу попередньої оплати без отримання від позивача відповідної вимоги не виключають відповідальність відповідача у вигляді сплати 24% річних та штрафу у розмірі 50% від суми попередньої оплати, оскільки у спірних відносинах неустойка у вигляді штрафу та 24 % річних фактично забезпечують зустрічне виконання відповідачем зобов'язання по поставці товару у встановлений договором строк, яке відповідачем у повному обсязі не виконане, а попередня оплата повернута позивачу.

Таким чином, доводи відповідача, які викладені ними у відзиві на позовну заяву та письмових поясненнях в частині невизнання позовних вимог, підлягають відхиленню, як такі, що не відповідають чинному законодавству, не ґрунтуються на належних доказах та спростовуються матеріалами справи.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, суд дійшов висновку, що заявлені прокурором вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

З огляду на неявку представника відповідача, суд зазначає, що в силу статті 22 Господарського процесуального кодексу України сторони мають право брати участь в господарських засіданнях. Сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Відповідно до ст.28 ГПК України справи юридичних осіб в господарському суді ведуть їх органи, що діють в межах повноважень, наданих їм законодавством та установчими документами, через свого представника. Керівники підприємств та організацій, інші особи, повноваження яких визначені законодавством або установчими документами, подають господарському суду документи, що посвідчують їх посадове становище.

Представниками юридичних осіб можуть бути також інші особи, повноваження яких підтверджуються довіреністю від імені підприємства, організації. Довіреність видається за підписом керівника або іншої уповноваженої ним особи та посвідчується печаткою підприємства, організації.

Відповідно до ст.77 ГПК України господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 ГПК України, розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Суд зауважує, що відкладення на підставі ст.77 ГПК України розгляду справи у разі нез'явлення представника сторони за викликом господарського суду є правом, а не обов'язком суду, і використовується ним, якщо причини неявки є поважними та обґрунтованими, та неявка представника сторони перешкоджає вирішенню спору в даному судовому засіданні.

Згідно ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до положень ст.32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору.

В силу ст.34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. За приписами статті 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Витрати зі сплати судового збору, відповідно до ст. 49 ГПК України, покладаються на відповідача, оскільки з його вини спір було доведено до врегулювання у судовому порядку.

У судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини судового рішення і повідомлено присутніх учасників судового процесу про дату складення повного рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 44, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Зоря Плюс" (75220, Херсонська область, Чаплинський район, с. Кучерявоволодимирівка, вул. Леніна, 51, код ЄДРПОУ - 33172420) на користь публічного акціонерного товариства "Аграрний фонд" (01001, м. Київ, вул. Б.Грінченка, 1, код ЄДРПОУ - 38926880) суму штрафу у розмірі 233380,00 грн. та суму 24% річних у розмірі 48667,26 грн.

3. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Зоря Плюс" (75220, Херсонська область, Чаплинський район, с. Кучерявоволодимирівка, вул. Леніна, 51, код ЄДРПОУ - 33172420) в доход спеціального фонду Державного бюджету на р/р № 3002 в ГУДКСУ у Херсонській області МФО 852010 одержувач УДКСУ у місті Херсоні, призначення платежу - судовий збір, код 03500045 - 5640,95 грн. судового збору.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 16.11.2015р.

Суддя В.В.Литвинова