ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

04.11.15р. Справа № 904/8130/15

За позовом Комунального підприємства "Ритуал Сервіс Плюс"

до Публічного акціонерного товариства "БАНК "ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ"

в особі Криворізької філії Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит"

про зобов'язання виконати платіжні доручення

Суддя Юзіков С.Г.

Представники:

Позивача - ОСОБА_1, дов. № б/н від 02.01.15р.

Відповідача - не з'явився (про час і місце засідання суду сповіщений належно)

СУТЬ СПОРУ:

Позивач просить зобов'язати Відповідача виконати платіжні доручення Позивача, мотивуючи порушенням Відповідачем договірних зобов'язань.

Відповідач позов заперечує, з огляду на мораторій на задоволення вимог кредиторів відповідно до ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

29.09.15р. Позивач подав суду заяву про зменшення розміру позовних вимог, у якій повідомив, що 16.09.15р. Відповідач виконав платіжні доручення Позивача № 109 від 27.08.15р. на суму 4 617,35 грн., № 110 на суму 57 400,00 грн., у звязку з цим Позивач просить зобовязати Відповідача виконати платіжні доручення Позивача від 27.08.15р. № 111 на суму 24 000,00 грн., № 112 на суму 20 793,25 грн.

У судове засідання 04.11.15р. Відповідач не з'явився, про судове засідання повідомлений належно, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення № 04 8, 50 9.

Стаття 22 ГПК України зобов'язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Статтею 77 ГПК України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Оскільки явка у судове засідання представників сторін - це право, а не обов'язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез'явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

Справа розглядається за наявними у ній матеріалами.

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника Позивача, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

27.02.13р. КП "Ритуал Сервіс Плюс" (далі Позивач/клієнт) з ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" в особі керуючого Криворізькою філією АТ "Банк "Фінанси та Кредит", що діє на підставі Положення про Філію та доручення №2799 від 14.09.12р. (далі Відповідач/ОСОБА_2) укладено договір на розрахунково-касове обслуговування №2426 (далі Договір) за п. 1.1. якого Відповідач відкрив Позивачеві поточний рахунок в гривнях та зобовязвся здійснювати його розрахунково-касове обслуговування, а Позивач зобов'язується оплачувати послуги Відповідача відповідно до тарифів банку в порядку та на умовах визначених договором.

За ОСОБА_2 відкрив Клієнтові поточний рахунок для розрахунково-касового обслуговування.

Згідно з п. 2.1. ОСОБА_2 здійснює розрахунково-касове обслуговування Рахунків в операційний день Банку у порядку та на умовах, визначених чинним законодавством України та банківськими правилами.

Відповідно до п. 2.2. ОСОБА_2 списання Банком грошових коштів з рахунку здійснюється за дорученням Клієнта або без його доручення у випадках, передбачених чинним законодавством України.

Пунктом 3.2.1 ОСОБА_2 обумовлено, що клієнт має право самостійно розпоряджатись грошовими коштами на рахунку, окрім випадків обмеження такого права, встановлених чинним законодавством України.

Відповідно до п. 3.3.2 ОСОБА_2 зобов'язався вести комплексне розрахунково-касове обслуговування рахунку та виконувати за дорученням Клієнта розрахункові, касові і інші операції, які не суперечать та передбачені для даного виду рахунків чинним законодавством України та банківськими правилами.

Відповідно до пункту 3.3.3 ОСОБА_2 банк зобов'язаний здійснювати розрахунково-касове обслуговування рахунків у визначений внутрішніми документами банка робочий час, крім суботи, неділі та святкових і неробочих днів.

Договір набуває чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками сторін і діє протягом невизначеного строку (пункт 8.1. ОСОБА_2).

04.02.15р. Позивачем здійснювалася виплата заробітної плати працівникам підприємства за другу половину січня 2015р., з метою виплати якої підприємством надано Банку доручення на переказ суми заробітної плати зі свого рахунку на картки працівників, а саме платіжне доручення №79 від 04.02.15р.

Керуючись п. 8 ст. 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування", Позивач, одночасно з виплатою заробітної плати, надав Банку доручення на переказ суми ЄСВ на ФОП за 2 половину січня 2015р. (платіжне доручення №80 від 04.02.15р.) та переказ суми ЄСВ утриманий із заробітної плати за 2 половину січня 2015р. (платіжне доручення № 81 від 04.02.15р.) з рахунку Позивача на рахунок Криворізької Південної ОДПІ ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області.

Зазначені платіжні доручення ОСОБА_2 отримав 04.02.15р., що підтверджується відміткою Банку, проте, Банком виконане лише доручення на переказ суми заробітної плати з рахунку Позивача на картки працівників (платіжне доручення №79 від 04.02.15р.), що підтверджується випискою Банку від 04.02.15р. Доручення на переказ суми ЄСВ на ФОП за 2 половину січня 2015р. (платіжне доручення №80 від 04.02.15р.) та переказ суми ЄСВ утриманий із заробітної плати за 2 половину січня 2015р. (платіжне доручення № 81 від 04.02.15р.) з рахунку Позивача на рахунок Криворізької Південної ОДПІ ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області Банком не виконані.

Відповідно до п. 3.5. Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої Постановою Правління НБУ №22 від 21.01.04р. Банк платника приймає платіжне доручення до виконання протягом 30 календарних днів з дати його виписки. День оформлення платіжного доручення не враховується.

У звязку із закінченням строку дії доручень № 80, 81 від 04.02.15р. Позивачем щомісяця надавались нові платіжні доручення: № 88, 89 від 19.03.15р. та № 90, 92, 93, 94 від 21.04.15р., № 96, 97, 98 від 21.05.15р., № 100, 101, 102 від 25.06.15р. , № 104 від 01.07.15р., № 107, 105, 106 від 27.07.15р., проте ж одне з зазначених доручень Банком не виконане.

За даними Позивача, у звязку з тим, що Банком не виконуються зобовязання за договором №2426 від 27.02.13р. у підприємства виникала недоїмка зі сплати єдиного внеску.

У позовній заяві Позивач зазначає, що не виконання Банком умов ОСОБА_2 підтверджується постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.04.15р. у справі № 804/4503/15.

На підставі ОСОБА_2, в межах коштів на рахунку Позивача, 27.08.15р. Позивачем надані чергові доручення Банку на перерахування платежів до Бюджету:

20 793,25 грн. - ЄСВ за липень 2015р. (платіжне доручення №112 від 27.08.15р.);

24 000,00 грн. - податок з доходу фіз. осіб утриман. із з/п за 2 половину січня 2015р. (платіжне доручення №111 від 27.08.15р.);

57 400,00 грн. ЄСВ на ФОП за 2 половину січня 2015р. (платіжне доручення №110 від 27.08.15р.);

4 617,35 грн. ЄСВ на ФОП за 2 пол. січня 2015р. (платіжне доручення № 109 від 27.08.15р.), на загальну суму 106 810,60 грн.

На момент звернення Позивачем з позовом, зазначені платіжні доручення Банком не виконані.

Те, що на рахунку Позивача достатньо грошових коштів для виконання платіжних доручень підтверджується банківською випискою від 31.08.15р.

01.09.15р. Позивачем направлено на адресу Банку (04050, м. Київ, вул. Артема, буд. 60) вимогу про виконання платіжних доручень на суму 106 810,60 грн., а 02.09.15р. вимогу про виконання платіжних доручень на суму 106 810,60 грн. надана на адресу Криворізької філії Банку (50027, м. Кривий Ріг, вул. Костенка, 6). Проте, за даними Позивача, платіжні доручення № 109 від 27.08.15р., № 110 від 27.08.15р., № 111 від 27.08.15р., № 112 від 27.08.15р. на загальну суму 106 810,60 грн., Банком у встановлені нормативи не виконані.

За даними Позивача, 16.09.15р. Відповідач виконав платіжні доручення Позивача № 109 від 27.08.15р. на суму 4 617,35 грн., № 110 на суму 57 400,00 грн.

Наведені обставини стали причиною звернення Позивачем з позовом та є предметом спору у даній справі.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в України" (далі Закон) розрахунково-касове обслуговування - послуги, що надаються банком клієнту на підставі відповідного договору, укладеного між ними, які пов'язані із переказом грошей з рахунку (на рахунок) цього клієнта, видачею йому грошей у готівковій формі, а також, здійсненням інших операцій, передбачених договорами.

Згідно з п. 7.1.2. ст. 7 Закону поточний рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання коштів і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України.

Згідно з п. 1.30 ст. 1 Закону платіжне доручення - розрахунковий документ, який містить доручення платника банку, здійснити переказ визначеної в ньому суми коштів зі свого рахунка на рахунок отримувача.

Відповідно до п.22.1 ст.22 Закону за допомогою платіжного доручення, яке є розрахунковим документом, здійснюється ініціювання переказу.

Банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження. У разі надходження розрахункового документа клієнта до обслуговуючого банку після закінчення операційного часу банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в цьому розрахунковому документі, не пізніше наступного робочого дня. Міжбанківський переказ виконується в строк до трьох операційних днів (ст. 8 Закону).

Відповідно до ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта. Гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Статтею 1068 ЦК України встановлено обов'язок банку за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

Відповідно до пункту 2.19 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті розрахункові документи, що надійшли до банку протягом операційного часу, банк виконує в день їх надходження. Розрахункові документи, що надійшли після операційного часу, банк виконує наступного операційного дня.

Згідно з пунктом 1.4 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті операційний час - це частина операційного дня банку або іншої установи - члена платіжної системи, протягом якої приймаються від клієнтів документи на переказ і документи на відкликання, що мають бути оброблені, передані та виконані цим банком протягом цього самого робочого дня. Тривалість операційного часу встановлюється банком або іншою установою - членом платіжної системи самостійно та зазначається в їх внутрішніх правилах.

Переказ вважається завершеним з моменту зарахування суми переказу на рахунок отримувача або її видачі йому в готівковій формі. Банк отримувача в разі надходження суми переказу протягом операційного дня зобов'язаний її зарахувати на рахунок отримувача або виплатити йому в готівковій формі в той самий день або в день (дата валютування), зазначений платником у розрахунковому документі або в документі на переказ готівки. (ст. 30 Закону).

Статтею 193 ГК України визначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону та інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобовязання є його не виконання або виконання з порушенням умов, які визначені змістом зобовязання. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду у випадках, встановлених законом.

Відповідно до ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідач позов заперечує, з огляду на мораторій на задоволення вимог кредиторів, встановлений ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Відповідно до ст. 76 Закону України "Про банки і банківську діяльність" 17.09.15р. Правлінням Національного банку України прийняло постанову № 612 "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" до категорії неплатоспроможних".

На підставі вказаної постанови виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 17.09.15р. № 171 "Про запровадження тимчасової адміністрації в АТ "Банк "Фінанси та Кредит" та делегування повноважень тимчасового адміністратора".

Правові засади та порядок здійснення тимчасової адміністрації банку визначені Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Наслідки запровадження тимчасової адміністрації банку встановлені ст. 36 Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", відповідно до ч.5 ст.36 під час тимчасової адміністрації не здійснюється:

- задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку:

- примусове стягнення майна (у тому числі коштів) банку, накладення арешту та звернення стягнення на майно (у тому числі кошти) банку (виконавче провадження щодо банку зупиняється, у тому числі знімаються арешти, накладені на майно (у тому числі на кошти) банку, а також скасовуються інші вжиті заходи примусового забезпечення виконання рішення щодо банку);

- нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь період прострочення виконання грошових зобов'язань банку:

- нарахування відсотків за зобов'язаннями банку перед вкладниками та кредиторами;

- зарахування зустрічних вимог, у тому числі зустрічних однорідних вимог, припинення зобов'язань за, домовленістю (згодою) сторін (у тому числі шляхом договірного списання), поєднанням боржника і кредитора в одній особі.

З урахуванням викладеного, беручи до уваги, що відповідно до ч. 5 ст.36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, суд погоджується з позицію Відповідача та вважає, що позов не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати слід покласти на Позивача.

Керуючись 33, 34, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

У позові відмовити.

Господарські витрати покласти на Позивача.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання його повного тексту.

Суддя С.Г. Юзіков

Повний текст рішення виготовлено _________________