ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

27.10.2015 Справа № 905/1549/15

Господарський суд Донецької області у складі судді Бокової Ю.В.

при секретарі судового засідання Степаненко Д.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні господарського суду матеріали справи

за позовом: Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Український фінансовий світ», м. Донецьк

до відповідача: ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Зеніт», м. Словянськ

про стягнення заборгованості в сумі 20 457 178,96 грн.

за участю представників сторін

від позивача: ОСОБА_2 за довіреністю № 15/74 від 30.09.2015 р.

від відповідача: не зявився

Позивач, Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Український фінансовий світ», м. Донецьк звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Зеніт», м. Словянськ про стягнення заборгованості за кредитом в сумі 287 961,72 євро, що за курсом НБУ становить 6 817 695,53 грн., заборгованості за відсотками в сумі 40 866,94 євро, що за курсом НБУ становить 967 553,41 грн. та стягення заборгованості за кредитом в сумі 11 097 058,54 грн., заборгованості за відсотками в сумі 1 574 871,48 грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на неналежне виконання відповідачем зобов'язань за кредитним договором № 008/457-Кл від 14.11.2006 р.

В позовній заяві позивач просив витребувати у відповідача кредитний договір з усіма додатками, мотивуючи фактом протиправного заволодіння майном банку, зокрема оригіналом кредитної справи ТОВ «Зеніт». Суд розглянув клопотання позивача та задовольнив його.

В судових засіданнях представник позивача наполягав на задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Представник відповідача у жодне судове засідання не з'явився, своєї позиції до відома суду не довів та не надав витребуваних документів, хоча про судові засідання повідомлявся належним чином шляхом своєчасного надсилання ухвал за адресою місцезнаходження, визначеною за матеріалами справи та відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, достовірність яких (відомостей) презюмується ст. 18 Закону України „Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців".

При цьому, з огляду на правову позицію Вищого господарського суду України, визначену в п.4 Інформаційного листа „Про деякі питання практики застосування норм господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2005 році" від 02.06.2006р. №01-8/1128 та в п.11 Інформаційного листа „Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2005 році" від 15.03.2007р. №01-8/123, таке надсилання вважається належним виконанням обов'язку щодо інформування сторін про судовий розгляд справи.

Враховуючи вищевикладене та беручи до уваги наявне в матеріалах справи поштове повідомлення № 131 про вручення кореспонденції відповідачу, а також відміток на ухвалах суду про їх відправлення відповідачеві, суд робить висновок про належне виконання обовязку повідомити його про час та місце розгляду справи №905/1549/15.

Також судом, в порядку Закону України Про доступ до судових рішень, ухвала про порушення провадження у справі та ухвали про відкладання розгляду справи були розміщені на офіційному сайті Єдиного державного реєстру судових рішень (http://www.reyestr.court.gov.ua).

За змістом правової позиції Вищого господарського суду України, викладеної в п.3.9.2 постанови №18 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору. При цьому неявка у судове засідання однієї з сторін, належним чином повідомленої про час і місце цього засідання, не перешкоджає такому переходові до розгляду позовних вимог, якщо у господарського суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи, передбачені частиною першою статті 77 ГПК України (п.3.12 постанови).

Суд вважає за можливе розглянути спір в порядку ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними в справі матеріалами, оскільки їх цілком достатньо для правильної юридичної кваліфікації спірних правовідносин, а відсутність належним чином повідомлених представників сторін у світлі приписів ст. ст. 4-3, 22, 33 та 77 цього Кодексу істотним чином не впливає на таку кваліфікацію і не перешкоджає розгляду справи.

Перед початком розгляду справи по суті представника позивача було ознайомлено з правами та обов'язками відповідно до ст.ст. 20, 22 Господарського процесуального кодексу України.

Вислухавши у судовому засіданні представника позивача, дослідивши матеріали справи та оцінивши надані суду докази в порядку ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВСТАНОВИВ:

Як зазначає позивач, та не спростовує відповідач, 14.11.2006 р. між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір на відкриття кредитної лінії № 008/457-Кл (далі кредитний договір), відповідно до умов якого позивач зобовязався надати відповідачу кредит у вигляді відкличної відновлювальної лінії. За користування кредитними коштами встановлено плату у розмірі 18%, річних при кредитуванні в гривні, в розмірі 13,9% річних за кредитування в доларах США та Євро.

В остаточній редакції сторонами було встановлено кінцевий термін повернення кредиту 01.02.2015 р., а відсоткову ставку за користування кредитом в розмірі 17% річних за користування в гривні та 10% річних за кредитування в доларах США та євро.

Позивачем у письмових поясненнях від 15.10.2015 зазначено, що за фактом протиправного заволодіння майном банку, зокрема оригіналом кредитної справи ТОВ «Зеніт», керівництвом банку була подана заява від 23.06.2014 №001/1787 на імя начальника Куйбишевського РВ ДМУ ГУМВС України в Донецькій області та розміщено оголошення про втрату документів в газеті «Голос України». Крім того, згідно заяви Міністру внутрішніх справ України від 15.08.2014 р., уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ КБ УФС просила вжити заходів стосовно розшуку голови правління та головного бухгалтера ПАТ КБ УФС, оскільки зазначені особи не передали уповноваженій особі справ банку, в т.ч. основної печатки банку, його статутних та реєстраційних документів.

За змістом Постанови Правління Національного Банку України від 18.06.2003 N 254 Про затвердження Положення про організацію операційної діяльності в банках України, інформаційне забезпечення операційної діяльності банків включає програмно-технічні комплекси автоматизації банківської діяльності, взаємозв'язки для обміну інформацією між ними, телекомунікаційну інфраструктуру, внутрішні нормативні документи та інструкції щодо їх застосування. За допомогою інформаційного забезпечення операційної діяльності має забезпечуватися:

хронологічне та систематичне відображення всіх операцій у регістрах бухгалтерського обліку на підставі первинних документів;

своєчасне та повне відображення всіх операцій банку та його відділень у регістрах бухгалтерського обліку банку (філії);

складання звітності (фінансової, статистичної, управлінської,податкової тощо);

взаємозв'язок даних синтетичного та аналітичного обліку.

Банк у разі невідповідності структури рахунків аналітичного і синтетичного обліку забезпечує їх взаємозв'язок за допомогою перехідних таблиць;

накопичення та систематизація операцій у розрізі економічних показників, потрібних для складання звітності;

розрахунок економічних показників, що визначені відповідними методиками Національного банку;

можливість оперативного аналізу фінансової діяльності банку в розрізі структурних підрозділів;

інтегрованість з інформаційними системами Національного банку;

інтегрованість усіх складових систем автоматизації банківської діяльності, можливість отримувати інформацію про здійснені операції в будь-якому розрізі;

уніфікація програмно-технічних рішень та технологій для структурних підрозділів банку;

можливість нарощування функціональних характеристик програмного забезпечення, а також його адаптація в разі зміни нормативної бази щодо операцій.

За приписами п.п. 3.4, 3.8 вказаного Положення внесення відомостей щодо умов кредитування клієнтів, всіх здійснених фінансових операцій до програмного комплексу банку, а також докладний опис кожної банківської операції.

Пунктом 9.5 зазначеного Положення встановлено, що інформаційне забезпечення операційної діяльності повинно відповідати зокрема таким вимогам: реалізація правила «двох рук» (операція не може бути ініційована та виконана одним користувачем системи); неможливість ігнорування інформації, що надійшла з будь-якого джерела; надійність та здатність до швидкого відновлення робочого процесу в разі виникнення технічних або програмних збоїв; наявність резервного накопичення та зберігання всієї інформації для забезпечення відновлення роботи банку внаслідок виникнення форс-мажорних обставин або в разі ліквідації банку; автоматизація роботи з архівами системи; можливість ознайомлення з будь-якою потрібною архівною інформацією протягом терміну її зберігання, у тому числі в розрізі структурних підрозділів банку (філій, відділень тощо).

Умови укладеного між сторонами кредитного договору містяться у системі автоматизації банку позивача.

Згідно з актом про проведення перевірки організації захисту електронних банківських документів з використанням засобів захисту інформації Національного банку України у ПАТ «Комерційний банк «Український фінансовий світ» від 10.09.2014, під час перевірки будь-яких недоліків в діяльності банку щодо організації захисту електронних банківських документів не виявлено, вимоги нормативно-правових актів Національного банку України виконуються. З акту також вбачається, що в банку використовується система САБ Scrooge 3, яка, виходячи з висновків, акту відповідає вимогам нормативних актів НБУ.

Відповідач не довів відсутність кредитних правовідносин з позивачем або наявність кредитних правовідносин з позивачем на інших умовах ніж зазначає позивач.

Виходячи з наведеного вище, суд приходить до висновку, що кредитний договір укладений між сторонами саме на тих умовах, які зазначені позивачем та відображені у системі автоматизації банку позивача.

Враховуючи відсутність повного тексту договору, суд застосовує до спірних відносин норми §2 глави 71 Цивільного кодексу України та ст. 345-346 Господарського кодексу України (далі ГК України).

Позивач свої зобовязання за договором виконав. В підтвердження надав виписки з рахунків другого класу Плану рахунків бухгалтерського обліку банків України, відкритих для відображення заборгованості відповідача за кредитним договором, з яких вбачається надання кредитних коштів на поточний рахунок позичальника та часткове виконання відповідачем зобовязань за договором, копії меморіальних ордерів, з яких вбачається перерахування кредитних коштів на поточний рахунок відповідача. До того ж, Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ УФС до матеріалів справи надала Прінтскрін (роздруківка) з автоматизованої бази банківської системи Scrooge 3, з якого вбачається, що в операційній нsq системі банку обліковується кредитна операція відносно клієнта JUR 254 ТОВ Зеніт на умовах договору 008/457-Кл від 14.11.2006 року на суму 287 961,73 евро, валюта зобовязання EUR, зі строком користування до 01.02.2015 року, із застосуванням ставки 10,0 % та на суму 11 097058,54 грн., із застосуванням ставки 10,0 %, зі строком користування до 01.02.2015 року.

Як свідчать матеріали справи, впродовж дії кредитного договору позивачем надавалися грошові кошти в межах встановленого ліміту. Станом на 01.08.2015 року, як зазначає позивач, у відповідача утворилась заборгованість в розмірі за кредитом 287 961,73 евро та 11 097 058,54 грн., за процентами 40 866,94 евро та 1 574 871,48 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи виписками по особливим рахункам №№ 0254.978, 0254.978, 0254.980, 0254.980, відкритими в ПАТ КБ Український Фінансовий світ для відображення кредитних операцій та обліку заборгованості за кредитним договором. За змістом ст.ст. 1, 9 Закону України „ Про бухгалтерський облік та фінансову звітність бухгалтерській облік та його відображення у відповідних регістрах обліку є належними доказами, які підтверджують проведення господарської операції. Також, до матеріалів справи позивачем надані копії меморіальних ордерів, з яких вбачається, що надання кредитних коштів відбувалось шляхом перерахування їх на поточний рахунок відповідача.

Враховуючи приписи ст. 55 Конституції України, 16 ЦК України, 1 ГПК України, за змістом яких кожному гарантовано захист порушених прав у суді, а також те, що втрата договору, на підставі якого позивач намагається захистити порушене право, не може бути підставою для обмеження в конституційних правах, суд зазначає, що в умовах невиконання відповідачем зобовязань за ухвалами, захоплення офісу банку в Донецьку, справа підлягає розгляду в межах документів та доказів, наданих позивачем та не спростованих відповідачем.

Таким чином, суд вважає доведеним факт надання кредитних коштів відповідачеві в межах укладеного кредитного договору та наявну заборгованість на час розгляду справи.

На час прийняття рішення у справі доказів про сплату відповідачем суми кредиту в сумі 287 961,72 євро, заборгованості за відсотками в сумі 40 866,94 євро, заборгованості за кредитом в сумі 11 097 058,54 грн., заборгованості за відсотками в сумі 1 574 871,48 грн. не надано.

Частиною 1 ст.1054 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 статті 509 ЦК України встановлено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно ч.1 ст.193 Господарського кодексу України (далі ГК України), яка кореспондується зі ст.526 Цивільного кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України встановлено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

В порушення зазначених вимог закону та договору, відповідач взяті на себе зобов'язання належним чином не виконав, отримані кошти не повернув, плату за користування кредитними коштами в повному обсязі не сплатив.

Позивач просить стягнути заборгованість за кредитом в сумі 287 961,72 євро, відсотками в сумі 40 866,94 євро та заборгованість за кредитом в сумі 11 097 058,54 грн., заборгованість за відсотками в сумі 1 574 871,48 грн.

Відповідно до ст. 99 Конституції України, грошовою одиницею України є гривня. Згідно зі ст. 192 ЦК України, законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Як вбачається зі змісту вищевказаної норми, гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на всій території України.

За таких обставин суд задовольняє вимоги щодо стягнення валютної заборгованості в гривневому еквіваленті.

З розрахунку позивача вбачається, що позивач розраховував заборгованість за кредитом в сумі 287 961,72 євро та відсотками в сумі 40 866,94 євро станом на 01.08.2015 р. Проте, станом на 01.08.2015 р. курс гривні складав 23,16961500 до 1 євро. За таких обставин, суд задовольняє вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості за кредитом, яка складає 287 961,72 євро та заборогованості за відсотками, яка складає 40 866,94 євро із застосуванням курсу станом на 01.08.2015 р. та стягує заборгованість за кредитом в сумі 6 671 962,42 грн., заборгованість за відсотками в сумі 946 871,26 грн.

Матеріалами справи підтверджена заборгованість відповідача перед позивачем станом на 01.08.2015 р. за кредитом в сумі 11 097 058,54 грн., за відсотками в сумі 1 574 871,48 грн.

Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, а саме в сумі 20 290 763,70 грн., з яких 17 769 020,96 грн. заборгованість за кредитом, 2 521 742,74 грн. заборгованість за відсотками.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч.1 ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Господарські витрати розподілити відповідно до ст.49 ГПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 33, 43, 49, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Зеніт (84122, Донецька область, м. Словянськ, вул. Тараса Шевченка, 22, кім. 205, ) на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк Український фінансовий світ (83050, м. Донецьк, пр. Миру, буд. 5-Б, ) заборгованість за кредитом у розмірі 17 769 020,96 грн. та 2 521 742,74 грн. заборгованість за відсотками.

Стягнути з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Зеніт (84122, Донецька область, м. Словянськ, вул. Тараса Шевченка, 22, кім. 205, ) на користь Державного бюджету України 72485,51 грн. витрат з оплати судового збору.

В решті позовних вимог відмовити.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним господарським судом, якщо рішення не буде скасовано.

В судовому засіданні 27.10.2015 р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Представника позивача повідомлено, що повний текст рішення буде складено та підписано 02.11.2015 р.

Суддя Ю.В. Бокова