УХВАЛА

02.11.2015Справа № 910/7022/15-г
За заявою Державного підприємства «Державний науково-дослідний та проектно-вишукувальний інститут «НДІПРОЕКТРЕКОНСТРУКЦІЯ»

про розстрочення виконання рішення суду у справі № 910/7022/15-г

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Геопроект»

до Державного підприємства «Державний науково-дослідний та проектно-вишукувальний інститут «НДІПРОЕКТРЕКОНСТРУКЦІЯ2

про стягнення 17847,14 грн.

Суддя Сташків Р.Б.

Представники сторін:

від позивача - не з'явився;

від відповідача (заявника) - Келим Д.А. (представник за довіреністю).

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Господарського суду міста Києва надійшла указана заява, яка була визнана судом такою, що відповідає вимогам ст. 121 ГПК України та прийнята до розгляду.

Дослідивши матеріали справи та подану заяву, заслухавши пояснення представника заявника (позивач у справі свого представника у засідання не направив), всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини та об'єктивно оцінивши надані сторонами докази, які мають юридичне значення для розгляду заяви по суті, суд встановив наступне.

Господарський суд на підставі ст. 121 ГПК України, має право за заявою сторони, державного виконавця, прокурора або за власною ініціативою у виняткових випадках залежно від обставин справи відстрочити, розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом.

Вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення тощо.

Як убачається з наведеного Відповідачем обґрунтування поданої заяви про розстрочку виконання рішення суду, він має намір та бажання виконати рішення суду в добровільному порядку, але неспроможний відразу виконати рішення в повному обсязі.

Перебування Відповідача у складному фінансовому становищі останній пояснює тим, що підприємство засноване на державній формі власності, свою діяльність здійснює на засадах госпрозрахунку та підвідомче головному органу Управління «Мінрегіону», у зв'язку з чим зобов'язане виконувати держзамовлення, що становить найбільшу частину всього виробництва, і які фінансуються за рахунок державного та місцевого бюджетів, відповідно через брак коштів у яких відбувається постійна затримка оплат Відповідачу.

У підтвердження складного фінансового стану Відповідачем надано Звіт про фінансовий стан від 31 грудня 2014 року та Звіт з праці за липень 2015 року.

Відповідач, з огляду на наведене, вказує, що в першу чергу буде виконувати зобов'язання по сплаті заборгованості по заробітній платі, а також ПДВ, тому оптимальним шляхом вирішення питання стосовно оплати заборгованості перед Позивачем Відповідач вважає розстрочку виконання рішення суду, про що і звернувся з даною заявою.

Суд дослідив обґрунтування заяви Відповідача та ставиться до них критично з огляду на наступне.

За приписами ст. 121 ГПК України, саме доведення заявником (у даному випадку - Відповідачем) конкретних, виключних обставини, що ускладнюють виконання рішення суду у даній справі або роблять неможливим таке виконання у визначений в рішенні строк, може бути підставою для розстрочки виконання рішення суду.

Ті обставини, що Відповідач має складнощі у здійсненні господарської діяльності, яку здійснює самостійно, на власний розсуд та ризик, а також, що має заборгованість, не є винятковими та/або конкретними обставинами, що ускладнюють виконання рішення суду у даній конкретній справі та роблять неможливим таке виконання у визначений рішенням строк, і заявником не доведено суду протилежного. Надані звіти також не доводять його неспроможності саме на даний час виконати рішення суду.

Також те, що Відповідач відноситься до державного сектору економіки та відповідно виконує доручені йому, як підприємству, завдання - також не є винятковими та конкретними обставинами, які ускладнюють виконання рішення суду у даній конкретній справі, натомість є питаннями власної господарської діяльності Відповідача та відповідно, питанням вжиття Відповідачем необхідних заходів щодо пошуку нових клієнтів та ринків тощо.

Відповідачем також не надано письмових доказів в обґрунтування строку розстрочки рішення, тобто не доведено перед судом, які прибутки та за рахунок чого Відповідач планує отримати щоб погасили заборгованість повністю саме на протязі заявленого ним строку розстрочки та заявленими Відповідачем частинами, тобто не доведено обгрунтованість заявленого строку та розмірів розстрочки.

При цьому суд враховує майнові інтереси сторін, та констатує порушення майнових інтересів Позивача, які виявляються у невиконанні рішення суду Відповідачем на користь Позивача належним чином та протягом розумного строку, що з огляду на наявність інфляційних процесів у економіці держави призводить до знецінення грошових коштів, які присуджені Позивачу.

Натомість, дослідивши майнові інтереси Відповідача, суд зазначає про недоведеність ним конкретних виключних обставин, які роблять неможливим виконання рішення суду у даній справі. Також є недоведеним вкрай скрутний фінансовий стан Відповідача та загроза його підприємству банкрутством у випадку без розстрочки виконання рішення суду у даній справі, а одні лише посилання на негативні результати господарської діяльності підприємства у певному періоді неможливість виконання рішення суду не доводять.

Щодо вини Відповідача у виникненні даного спору, то суд зазначає, що в даному випадку Відповідачем не спростовано його вину як у виникненні спору, так і в допущенні невиконання рішення суду у даній справі.

Отже, суд дійшов висновку про недоведеність Відповідачем конкретних, виключних обставини, що ускладнюють виконання рішення суду у даній справі або роблять неможливим таке виконання у визначений в рішенні строк, тому підстави для задоволення поданої Відповідачем заяви про розстрочку виконання рішення у суду відсутні.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. 121 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Державного підприємства «Державний науково-дослідний та проектно-вишукувальний інститут «НДІПРОЕКТРЕКОНСТРУКЦІЯ» про розстрочення виконання рішення суду у справі № 910/7022/15-г відмовити.

Дана ухвала набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена у встановленому законом порядку.

Суддя Сташків Р.Б.