ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"02" листопада 2015 р.Справа № 916/3676/15

Господарський суд Одеської області у складі:

суддя Зайцев Ю.О.

при секретарі судового засідання Ошарін Д.С.

За участю представників сторін:

Від позивача: Пурінова К.В. (довіреність №01-36/82 від 09.09.2015р.)

Від відповідача: ОСОБА_2 (довіреність №777 від 13.10.2015р.)

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Департаменту комунальної власності Одеської міської ради до відповідача Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 про стягнення 301 159,95 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Суть спору: 31.08.2015р. Департамент комунальної власності Одеської міської ради звернувся до господарського суду Одеської області з позовом до відповідача Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 про стягнення 301 159,95 грн.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 03.09.2015р. було порушено провадження по справі №916/3676/15 з призначенням її до розгляду у відкритому судовому засіданні.

В судовому засіданні 19.10.2015р. представником позивача надано пояснення до розрахунку позовних вимог.

В судовому засіданні 19.10.2015р. представником відповідача надано клопотання про продовження строку розгляду справи на 15 днів відповідно до ст. 69 ГПК України.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 19.10.2015р. було продовжено строк вирішення спору по справі № 916/3676/15 на 15 днів.

02.11.2015р. до канцелярії господарського суду Одеської області від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи та відзив на позовну заяву відповідно до якого, відповідач просить суд застосувати строк позовної давності, зменшити розмір неустойки та відмовити у задоволенні позову.

У судовому засіданні 02.12.2014р. було проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду в порядку статті 85 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив.

30.12.2011р. між Департаментом комунальною власності Одеської міської ради (Орендодавець) та Фізичною особою підприємцем ОСОБА_4 (Орендар) був укладений договір оренди нежилого приміщення №24/53, згідно якого Орендодавець передає, а Орендар приймає у строкове платне користування нежитлові приміщення першого поверху п'ятиповерхового будинку загальною площею 183,7 кв.м. які розташовані за адресою: АДРЕСА_1

За умовами п. 2.2. Договору, за орендоване приміщення Орендар зобов'язався сплачувати орендну плату, що становить за перший після підписання договору оренди, місяць 16380 (без урахування ПДВ та індексу інфляції) та є базовою ставкою орендної плати за місяць. Розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування розміру орендної плати за минулий

Відповідно до п. 1.3. термін дії Договору визначається з 30.12.2011р. до 30.11.2014р. У разі відсутності заяви однієї зі сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору, він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, що передбачені договором.

Згідно п. 2.4. Договору , орендар вносить орендну плату щомісячно до 15 числа поточного місяця, незалежно від результатів господарської діяльності.

Пунктом 4.7. Договору встановлено, що після закінчення строку дії договору чи у випадку його дострокового розірвання, Орендар зобов'язаний у 15-денний термін передати Орендодавцю приміщення за актом у належному стані, не гіршому ніж на момент передачі його в оренду та відшкодувати Орендодавцеві збитки у разі погіршення стану або втрати (повної або часткової) об'єкта оренди.

За умовами п. 5.2. Договору, за несвоєчасне внесення орендної плати Орендар сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочки. Нарахування пені за прострочку виконання обов'язку припиняється через один рік з дня, коли обов'язок повинен бути виконаний.

Пунктом 5.3. Договору встановлено, що у разі невнесення Орендарем орендної плати на протязі 3-х місяців з дати закінчення терміну платежу, Орендодавець має право відмовитися від договору і вимагати повернення об'єкта оренди.

Посилаючись на порушення відповідачем взятого на себе зобов'язання за договором оренди нежилого приміщення №24/53 від 30.12.2011р. щодо своєчасної сплати орендної плати Департамент комунальної власності Одеської міської ради змушений був звернутись до господарського суду Одеської області з позовом за захистом свого порушеного права.

Рішенням господарського суду Одеської області від 17.12.2014р. по справі №916/4239/14 позов було задоволено повністю, розірвано договір оренди №24/53 від 30.12.2011р., виселино Фізичну особу - підприємця ОСОБА_4 з нежитлових приміщень першого поверху, загальною площею 183,7 кв.м. які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 на користь Департаменту комунальної власності Одеської міської ради та стягнуто з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 на користь Департаменту комунальної власності Одеської міської ради 208 765,95 грн. заборгованості по орендній платі, 14 199,54 грн. - пені та 6 895,31 грн. - судового збору.

Проте, як зазначає позивач договір оренди №24/53 від 30.12.2011р. до набрання законної сили вищезазначеним рішенням договір укладений між сторонами був чинний, тому зобов'язання щодо орендної плати повинно було виконуватись належним чином, проте, як зазначає позивач, орендна плата за договором оренди за період з 01.10.2014р. по 21.01.2015р. не сплачувалась. Крім того, позивач зазначає, що починаючи з 22.01.2015р. по 07.05.2015р. відповідач без правових підстав використовував займане орендоване приміщення, в результаті чого йому було нараховано неустойку в порядку ч. 2 ст 785 Цивільного кодексу України в сумі 194 943,92 грн.

З наведених підстав, Департамент комунальної власності Одеської міської ради звернувся до господарського суду Одеської області з позовом до відповідача Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 про стягнення заборгованості з орендної плати у розмірі 87 106,09 грн., пені у розмірі 19 109,94 грн. та неустойки у розмірі 194 943,92 грн.

Відповідачем було надано суду відзив на позовну заяву відповідно до якого, відповідач просить суд застосувати строк позовної давності, зменшити розмір неустойки та відмовити у задоволенні позову.

Дослідивши в сукупності всі обставини та матеріали справи, проаналізувавши норми чинного законодавства, що регулюють спірні відносини, суд дійшов наступних висновків.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським Кодексом України.

Відповідно до частини 1, 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій - це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків. При цьому, ст.12 ЦК України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Частина 1 статті 202 ЦК України визначає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст.175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до п. п. 1,2 ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Приймаючи до уваги, що майно, яке виступає предметом договору, належить до комунальної власності, до спірних правовідносин застосовуються також норми Закону України „Про оренду державного та комунального майна".

Відповідно до ч. 3 ст. 18 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" орендар зобов'язаний вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі.

Згідно ч.1 ст.19 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" орендар за користування об'єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності.

Як вбачається із наданого позивачем розрахунку, за відповідачем рахується заборгованість з орендної плати за договором оренди нежилого приміщення №24/53 від 30.12.2013р. за період з 01.10.2014р. по 21.01.2015р. включно, в розмірі 87 106,09 грн., про стягнення якої і просить позивач.

Доказів сплати вказаної заборгованості відповідач, в порядку ст.33 ГПК України, не надав.

У відповідності до ч.2 ст.615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання.

Судом встановлено, що рішенням господарського суду Одеської області від 17.12.2014р. по справі №916/4239/14 позов було задоволено повністю, розірвано договір оренди №24/53 від 30.12.2011р., виселено Фізичну особу - підприємця ОСОБА_4 з нежитлових приміщень першого поверху, загальною площею 183,7 кв.м. які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 на користь Департаменту комунальної власності Одеської міської ради та стягнуто з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 на користь Департаменту комунальної власності Одеської міської ради 208 765,95 грн. заборгованості по орендній платі, 14 199,54 грн. - пені та 6 895,31 грн. - судового збору.

Вказане рішення набрало законної сили 06.01.2015р. Таким чином, договір оренди №24/53 від 30.12.2011р вважається припиненим з моменту набрання рішенням господарського суду Одеської області від 17.12.2014р. по справі №916/4239/14 законної сили.

Відповідно до п. 2 ст. 202 ГК України господарське зобов'язання припиняється, зокрема, у разі його розірвання або визнання недійсним за рішенням суду.

Отже, з вищезазначеного вбачається, що нарахування орендної плати повинно здійснюватись по 06.01.2015р., а не по 21.01.2015р. як це здійснено позивачем.

Судом здійснено власний розрахунок суми основного боргу з орендної плати за договором оренди нежилого приміщення №24/53 від 30.12.2013р. за період з 01.10.2014р. по 06.01.2015р., та встановлено її належний розмір у сумі 83 127,80 грн.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача пені у сумі 19 109,94 грн. за порушення зобов'язання оплати за договором оренди.

Так, у відповідності до ч.1 ст.549, п.3 ч.1 ст.611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки - грошової суми, яку боржник повинен сплатити кредиторові у рази порушення ним зобов'язання.

Згідно ч.3 ст.549 Цивільного кодексу України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожний день прострочення виконання. При цьому, відповідно до ст.ст.1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" від 22.11.1996р. платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений ст.1 вказаного Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до п. 5.2 договору оренди за несвоєчасне внесення орендної плати Орендар сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочки.

Згідно до ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Позивачем в зв'язку з невиконанням відповідачем умов договору нарахована пеня в розмірі 19 109,94грн.

У зв'язку із тим, що договір було розірвано рішенням господарського суду Одеської області від 17.12.2014р. по справі №916/4239/14, судом, за допомогою системи "Ліга-Закон" здійснено власний розрахунок суми пені, що підлягає стягненню з відповідача за порушення зобов'язання та встановлено її належний розмір у сумі - 15 784,86 грн. Таким чином, суд приходить до висновку про задоволення даної позовної вимоги частково у сумі 15 784,86грн.

Крім того, позивачем заявлено до стягнення з відповідача, 194 943,92 грн. неустойки за неповернення орендованого майна орендодавцеві.

Згідно ч. 1 ст. 785 ЦК України у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана. Із вказаною нормою цілком кореспондуються також положення п. 4.7 договору, згідно з яким після закінчення строку дії договору чи у випадку його дострокового розірвання, Орендар зобов'язаний у 15-денний термін передати Орендодавцю приміщення за актом у належному стані, не гіршому ніж на момент передачі його в оренду та відшкодувати орендодавцеві збитки у разі погіршення стану або втрати (повної або часткової) об'єкта оренди.

Відповідно до ч. 2 ст. 785 ЦК України, якщо наймач не виконує обов'язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

Позивачем нарахована відповідачу неустойка за період 22.01.2015р. по 07.05.2015р. у сумі 194 943,92 грн.

Позивачем надано суду акт державного виконавця від 07.05.2015р. відповідно до якого, було виселено Фізичну особу - підприємця ОСОБА_4 з нежитлових приміщень першого поверху, загальною площею 183,7 кв.м., які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 на користь Департаменту комунальної власності Одеської міської ради, однак будь-яких інших доказів, про повідомлення відповідача про необхідність виселення із орендованого майна та виконання рішення суду від 17.12.2014р. по справі №916/4239/14 суду надано не було.

Відповідачем надано суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого, він зазначає, що не був обізнаний про розгляд справи №916/4239/14, участі в ній не приймав та з рішенням господарського суду Одеської області від 17.12.2014р. по справі №916/4239/14 ознайомлений не був.

Таким чином, оскільки для застосування наслідків, передбачених частиною другою статті 785 ЦК України, необхідно встановити обставини, за яких орендар мав можливість передати майно, що було предметом оренди, але умисно цього обов'язку не виконав, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в даній частині. (Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду України від 19.08.2014р. по справі №5015/4879/12|3-70гс14).

Решту доводів і поданих сторонами доказів, відхилення яких не обґрунтовано вище, суд відхиляє як такі, що не мають значення для вирішення спору.

Відповідно до вимог ст.ст. 32, 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. При цьому, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Наведенні позивачем докази у встановленому законом порядку Відповідачем не спростовані.

За при приписами ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи вищевикладене, оцінюючи докази у справі в їх сукупності, законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, як обґрунтовані, підтверджені належними доказами та наявними матеріалами справи.

Судові витрати по сплаті судового збору покласти на відповідача пропорційно задоволеним позовним вимогам згідно зі ст.ст. 44,49 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов Департаменту комунальної власності Одеської міської ради до відповідача Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 про стягнення 301 159,95 грн. задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 (67663, АДРЕСА_2; код: НОМЕР_1) на користь Департаменту комунальної власності Одеської міської ради (65039, м. Одеса, вул. Артилерійська, 1, код 26302595) 83 127 /вісімдесят три тисячі сто двадцять сім/ грн. 80 коп. заборгованості по орендній платі, 15 784 /п'ятнадцять тисяч сімсот вісімдесят чотири/ грн. 86коп. - пені та 1 858 /одна тисяча вісімсот п'ятдесят вісім/ грн. 15 коп. - судового збору.

3. В решті позову відмовити.

Рішення господарського суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного господарського суду, яка подається через місцевий господарський суд протягом 10-денного строку з моменту складення та підписання повного тексту рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо не буде подано апеляційну скаргу. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повний текст складено та підписано 09 листопада 2015 р.

Суддя Ю.О. Зайцев