КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" листопада 2015 р. Справа№ 910/14545/13

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Власова Ю.Л.

суддів: Корсакової Г.В.

Шаптали Є.Ю.

при секретарі судового засідання Вага В.В.

за участю представників:

від позивача: Стецик Н.В.,

від відповідача: Олександров О.П.,

від третьої особи: не з'явився,

Розглядаючи апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗОЛОТИЙ ЕКВАТОР" на рішення господарського суду міста Києва від 17.08.2015р. у справі №910/14545/13 (суддя Балац С.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗОЛОТИЙ ЕКВАТОР"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВИЙ ДІМ "УКРАГРОПРОМ",

третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВА АГРАРНА КОМПАНІЯ"

про стягнення 16142083,12 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до місцевого господарського суду з позовом до Відповідача про стягнення про стягнення 16142083,12 грн., з яких: 13191160,61 грн. основна заборгованість, 1429693,15 грн. пеня, 565982,43 грн. штраф та 955246,93 грн. 10 % річних.

Рішенням господарського суду міста Києва від 28.08.2013р. у справі № 910/14545/13 позов задоволено повністю.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 21.01.2014р. рішення господарського суду м. Києва від 28.08.2013р. скасоване. Прийнято нове рішення, яким у позові відмовлено.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 01.07.2014р. в результаті перегляду постанови Київського апеляційного господарського суду від 21.01.2014р. за нововиявленими обставинами, останню скасовано, а рішення господарського суду м. Києва від 28.08.2013р. залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 15.12.2014р. постанову Київського апеляційного господарського суду від 01.07.2014р. залишено без змін.

Постановою Верховного суду України від 15.04.2015р. постанову Вищого господарського суду України від 15.12.2014р. скасовано, справу передано на новий розгляд до суду касаційної інстанції.

Скасовуючи постанову Вищого господарського суду України від 15.12.2014р. зі справи №910/14545/13, Верховний Суд України вказав на те, що умовами Договору поставки строк основного зобов'язання встановлено не було, оскільки постачання товару передбачалося почастковими товарними партіями автомобільним транспортом, дата поставки товару визначалася датою підписання акта приймання-передачі товару за відповідною формою, а зобов'язання покупця з оплати товару вважалися виконаними з моменту надходження грошових коштів за кожну окрему постановлену партію товару на розрахунковий рахунок покупця. Вищий господарський суд України, залишаючи судові рішення попередніх інстанцій без змін, не взяв до уваги, що договір поруки підписано 04.04.2012р., а позовна заява надійшла до господарського суду 29.07.2013р., тобто поза межами річного строку, встановленого частиною четвертою ст.559 Цивільного кодексу України.

Таким чином, для правильного вирішення спору у даній справі визначальним є встановлення обставин, які пов'язані із встановленням сторонами Договору поставки строку виконання покупцем зобов'язання з оплати одержаного товару; у залежності від цього підлягають застосуванню відповідні приписи частини четвертої статті 559 ЦК України та підлягає вирішенню питання щодо наявності чи відсутності підстав вважати поруку припиненою. Проте наведене залишилося поза увагою судів попередніх інстанцій.

У вирішенні даного спору судам належить врахувати, що у застосуванні приписів частини четвертої статті 559 ЦК України Верховний Суд України неодноразово висловлював позицію про те, що застосоване в другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення "пред'явлення вимоги" до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання як умови чинності поруки розуміється як пред'явлення кредитором у встановленому порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь - якої іншої вимоги до поручителя. Зазначене положення не заперечує можливості пред'явлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості за боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. Поняття "строк чинності поруки" застосоване в частині четвертій статті 559 ЦК України, повинно розглядатися однаково, тобто як строк, протягом якого кредитор в судовому порядку може реалізувати свої права за порукою як видом забезпечення зобов'язання.

Постановою Вищого господарського суду України від 26.05.2015р. рішення господарського суду міста Києва від 28.08.2013р. скасоване, постанову Київського апеляційного господарського суду від 01.07.2014р., яку прийнято за результатами перегляду постанови Київського апеляційного господарського суду від 21.01.2014р. за нововиявленими обставинами скасовано в частині, згідно з якою рішення місцевого господарського суду залишено без змін, справу у відповідній частині передано на новий розгляд до господарського суду м. Києва.

При цьому, в своїй постанові Вищий господарський суд України зазначив, що з урахуванням змісту п.3.1 договору поруки суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про те, що така умова договору поруки не може розглядатися як встановлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає приписам ст.252 Цивільного кодексу України, відповідно до яких строк визначається роками, місяцями, тижнями або годинами; термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка неминуче має настати. Зазначення у договорі поруки замість строку - терміну припинення поруки (події, з якою пов'язується таке припинення) не дає підстав для застосування ч.4 ст.559 Цивільного кодексу України (в частині її першого речення). Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 21.05.2012р. у справі № 6-48цс11, від 23.05.2012р. у справі 6-33цс12, від 18.07.2012р. у справі № 6-78цс12.

Рішенням господарського суду міста Києва №910/14545/13 від 17.08.2015р. у задоволенні позову відмовлено повністю.

Рішення мотивовано тим, що вимога Позивача про стягнення з Відповідача заборгованості у сумі 16142083,12 грн. є необґрунтованою та задоволенню не підлягає, оскільки Позивач звернувся до господарського суду з позовними вимогами до поручителя поза межами строку дії поруки, встановленого ч.4 ст.559 Цивільного кодексу України.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції Позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення місцевого суду та відмовити в задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що сторонами чітко встановлено строк виконання основного зобов'язання щодо оплати отриманого товару, а тому висновок місцевого суду про те, що сторонами строк основного зобов'язання не був встановлений, і як наслідок висновок про припинення поруки є необґрунтованим. Між Позивачем та Відповідачем був укладений договір поруки, за умовами якого Відповідач виступав поручителем в порядку субсидіарної відповідальності, тобто його відповідальність наступає внаслідок невиконання або неналежного виконання зобов'язання Третьою особою у разі відмови Третьої особи, відсутності або недостатності у Третьої особи майна. Крім того, сторони передбачили в договорі, що Позивач має право пред'явити вимогу до Відповідача сплатити суму заборгованості за договором поставки тільки після вжиття Позивачем заходів щодо погашення заборгованості Третьою особою.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 07.09.2015р. прийнято апеляційну скаргу у справі №910/14545/13 до провадження колегією суддів, розгляд скарги призначено на 29.09.2015р.

Розпорядженням секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду від 29.09.2015р. апеляційну скаргу Позивача у справі №910/14545/13 передано на розгляд колегії суддів у складі Власова Ю.Л. (головуючого), Станіка С.Р., Іоннікової І.А.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 29.09.2015р. прийнято скаргу до провадження визначеним складом суду та призначено до розгляду на 29.09.2015р.

29.09.2015р. Третя особа подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення місцевого суду без змін.

В судовому засіданні 29.09.2015р. відповідно до ст.77 Господарського процесуального кодексу України оголошувалась перерва до 13.10.2015р.

12.10.2015р. Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення місцевого суду без змін.

Розпорядженням секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду від 13.10.2015р. апеляційну скаргу Позивача у справі №910/14545/13 передано на розгляд колегії суддів у складі Власова Ю.Л. (головуючого), Станіка С.Р., Шаптали Є.Ю.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 13.10.2015р. прийнято скаргу до провадження визначеним складом суду та призначено до розгляду на 13.10.2015р.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 13.10.2015р. відкладено розгляд скарги на 27.10.2015р.

В судовому засіданні 27.10.2015р. відповідно до ст.77 Господарського процесуального кодексу України оголошувалась перерва до 03.11.2015р.

Розпорядженням заступника Голови Київського апеляційного господарського суду від 03.11.2015р. апеляційну скаргу Позивача у справі №910/14545/13 передано на розгляд колегії суддів у складі Власова Ю.Л. (головуючого), Корсакової Г.В., Шаптали Є.Ю.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 03.11.2015р. скаргу Позивача прийнято до провадження визначеним складом суду та призначено до розгляду на 03.11.2015р.

Розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та зібрані у ній докази, суд встановив:

06.03.2012р. між Позивачем та Третьою особою був укладений генеральний договір поставки нафтопродуктів №103, за умовами якого Позивач зобов'язався поставити та передати у власність Третьої особи нафтопродукти в кількості та асортименті, що передбачені в додатках до даного договору, а Третя особа зобов'язалась прийняти товар та сплатити його загальну вартість на умовах даного договору поставки.

Відповідно до п.2.1. договору поставки товар постачається товарними партіями автомобільним транспортом на умовах СРТ (Інкотермс - 2010) - перевезення оплачено до місць призначення, які зазначаються в специфікаціях (додатках) до цього договору.

Згідно з п.2.5. договору датою поставки вважається дата підписання акту приймання-передачі товару (форма якого затверджена умовами цього договору). Акт приймання-передачі підписується на кожну поставлену (відвантажену) партію товару.

Відповідно до п.4.2. договору поставки розрахунки між сторонами здійснюються в українській національній валюті - гривнях у строк 90 календарних днів з моменту (дати) поставки товару, якщо інший строк (термін) оплати не визначено у додатках, що є невід'ємними частинами даного договору.

Згідно з п.4.3. договору зобов'язання Третьої особи по оплаті товару вважаються виконаними з моменту надходження грошових коштів за кожну окрему поставлену партію товару на рахунок Позивача.

Згідно з п.6.2 договору поставки Третя особа за даним договором несе наступну відповідальність: за несвоєчасне проведення розрахунків у відповідності до умов даного договору сплачує позивачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення платежу; у випадку якщо термін прострочення покупцем проведення взаєморозрахунків перевищує 25 календарних днів, покупець зобов'язаний сплатити штраф у розмірі 4% від суми заборгованості, протягом 5 робочих днів з дня одержання відповідної письмової вимоги позивача; за несвоєчасне проведення розрахунків у відповідності до умов даного договору позивач має право стягнути з покупця проценти за користування чужими грошовими коштами в розмірі 10% річних від неоплаченої вартості товару. Проценти підлягають сплаті за весь період прострочення покупцем зобов'язання.

Відповідно до п.6.4 договору поставки сторони дійшли згоди, що нарахування штрафних санкцій (штрафу, пені) за прострочення виконання зобов'язань за даним договором не припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано, і такі штрафні санкції (пені, штрафи) продовжують нараховуватися до дати повного виконання стороною відповідних прострочених зобов'язань за договором.

Пунктом 2 додатків №1-9 до генерального договору поставки було погоджено, що строк оплати отриманого товару становить 21 календарних днів з моменту поставки партії товару.

На виконання умов договору поставки у період з 19 березня 2012р. по 16 травня 2012р. Позивач поставив Третій особі товар на загальну суму 20319560,61 грн., що підтверджується актами приймання-передачі, підписаними сторонами у період з 19.03.2012р. по 16.05.2012р.

Враховуючи передбачені договором строки оплати (21 календарний день від дня підписання акту приймання-передачі) та виходячи з підписаних актів приймання-передачі товару, місцевим судом було вірно встановлено, що останнім днем оплати є: за актом приймання-передачі №14 від 11.04.2012р. є 02.05.2012р.; за актом №15 від 12.04.2012р. - 03.05.2012р.; за актом №16 від 14.04.2012р. - 05.05.2012р.; за актом №17 від 17.04.2012р. - 08.05.2012р.; за актом №18 від 18.04.2012р. - 09.05.2012р.; за актом №19 від 19.04.2012р. - 10.05.2012р.; за актом №20 від 20.04.2012р. - 11.05.2012р.; за актом №21 від 23.04.2012р. - 14.05.2012р.; за актом №22 від 24.04.2012р. - 15.05.2012р.; за актом №23 від 25.04.2012р. - 16.05.2012р.; за актом №24 від 26.04.2012р. - 17.05.2012р.; за актом №25 від 27.04.2012р. - 18.05.2012р.; за актом №26 від 28.04.2012р. - 19.05.2012р.; за актом №27 від 29.04.2012р. - 20.05.2012р.; за актом №19 від 05.05.2012р. - 26.05.2012р.; за актом №20 від 07.05.2012р. - 28.05.2012р.; за актом №21 від 08.05.2012р. - 29.05.2012р.; за актом №22 від 10.05.2012р. - 31.05.2012р.; за актом №23 від 11.05.2012р. - 01.06.2012р.; за актом №24 від 12.05.2012р. - 02.06.2012р.; за актом №25 від 15.05.2012р. - 05.06.2012р.; за актом №26 від 16.05.2012р. - 06.06.2012р.

Проте, Третя особа вартість отриманого товару на користь Позивача оплатила частково в сумі 7128400,00 грн., що призвело до виникнення у Третьої особи заборгованості перед Позивачем за поставлений за вказаними актами приймання-передачі товар в сумі 13191160,61 грн.

Оскільки, останнім днем оплати за останнім актом приймання-передачі №26 від 16.05.2012 є 06.06.2012р., відповідно прострочення Третьою особою виконання зобов'язання за цим актом починається з 07.06.2012р.

Рішенням господарського суду Рівненської області від 19.03.2013р. у справі №918/17/13, залишеним без змін постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 23.04.2013р. та постановою Вищого господарського суду України від 03.07.2013р., позов задоволено частково та стягнуто з Третьої особи на користь Позивача 13190160,61 грн. заборгованості, 1429963,15 грн. пені, 565982,43 грн. штрафу, 955246,93 грн. 10% річних та 68820,00 грн. витрат по сплаті судового збору.

04.04.2012р. між Позивачем, Відповідачем та Третьою особою був укладений договір поруки №158, за умовами якого, Відповідач зобов'язався субсидіарно відповідати перед Позивачем за виконання Третьою особою в повному обсязі зобов'язань згідно генерального договору поставки нафтопродуктів №103 від 06.03.2012р., укладеного між Третьою особою та Позивачем.

Відповідно до п.1.2 договору поруки Відповідач відповідав перед Позивачем у тому ж обсязі, що і Третя особа за всіма зобов'язаннями останнього за Генеральним договором, включаючи оплату на користь Позивача нафтопродуктів, що поставляються Позивачем Третій особі, на умовах, передбачених Генеральним договором.

Згідно з п.1.3. договору у випадку порушення (невиконання та/або неналежного виконання) Третьою особою зобов'язання, забезпеченого даним договором, Відповідач та Третя особа відповідають перед Позивачем як субсидіарні боржники.

Відповідно до п.2.2 договору поруки у випадку невиконання Третьою особою своїх зобов'язань за Генеральним договором Позивач має право пред'явити свої вимоги безпосередньо до Відповідача, які є обов'язковими до виконання Відповідачем на 7-й робочий день з дати отримання Відповідачем такої вимоги від Позивача. До вимоги обов'язково додаються документи (або їх копії), що підтверджують заборгованість Третьої особи, необхідні розрахунки, а також документи, що підтверджують вжиття Позивачем заходів щодо погашення заборгованості. Повідомлення надсилається виключно рекомендованим листом з описом вкладення.

Згідно з п.3.1 договору поруки, цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до повного припинення всіх зобов'язань боржника за Генеральним договором або до погашення Відповідачем зобов'язань Третьої особи і рахунок виконання зобов'язань за Генеральним договором в сумі та в межах якої Відповідач відповідає перед Позивачем, тобто до першої із перерахованих подій, яка настане раніше.

05.10.2012р. Позивач звернувся до Відповідача з вимогою про сплату заборгованості, в якій просив сплатити на поточний рахунок Позивача заборгованість Третьої особи згідно з умовами генерального договору поставки нафтопродуктів №103 у розмірі 15840043,99 грн.

15.10.2012р. Відповідач направив на адресу Позивача лист №321, в якому повідомив про результати розгляду вимоги Позивача №05/10 від 05.10.2012р. та просив надати договір поруки для розгляду вимоги по суті.

17.06.2013р. Позивач звернувся до Відповідача з вимогою про сплату заборгованості, в якій просив сплатити на поточний рахунок Позивача заборгованість Третьої особи згідно умов генерального договору поставки нафтопродуктів №103 у розмірі 16142083,12 грн. Вимога отримана Відповідачем 18.06.2013р., що підтверджується матеріалами справи.

03.07.2013р. Відповідач направив на адресу Позивача лист №225, в якому зазначив що строк дії поруки закінчився, тому відповідно відсутні підстави для задоволення вимоги Позивача про сплату заборгованості.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що апеляційна скарга Позивача не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ст.712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ст.554 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Відповідно до ст.559 Цивільного кодексу України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Як встановлено судом на виконання умов укладеного генерального договору поставки нафтопродуктів №103 Позивач у період з 19 березня 2012р. по 16 травня 2012р. Позивач поставив Третій особі товар на загальну суму 20319560,61 грн., що підтверджується актами приймання-передачі, підписаними сторонами у період з 19.03.2012р. по 16.05.2012р. Враховуючи передбачені договором строки оплати (21 календарний день від дня підписання акту приймання-передачі) та виходячи з підписаних актів приймання-передачі товару, місцевим судом було вірно встановлено, що останнім днем оплати є: за актом приймання-передачі №14 від 11.04.2012р. є 02.05.2012р.; за актом №15 від 12.04.2012р. - 03.05.2012р.; за актом №16 від 14.04.2012р. - 05.05.2012р.; за актом №17 від 17.04.2012р. - 08.05.2012р.; за актом №18 від 18.04.2012р. - 09.05.2012р.; за актом №19 від 19.04.2012р. - 10.05.2012р.; за актом №20 від 20.04.2012р. - 11.05.2012р.; за актом №21 від 23.04.2012р. - 14.05.2012р.; за актом №22 від 24.04.2012р. - 15.05.2012р.; за актом №23 від 25.04.2012р. - 16.05.2012р.; за актом №24 від 26.04.2012р. - 17.05.2012р.; за актом №25 від 27.04.2012р. - 18.05.2012р.; за актом №26 від 28.04.2012р. - 19.05.2012р.; за актом №27 від 29.04.2012р. - 20.05.2012р.; за актом №19 від 05.05.2012р. - 26.05.2012р.; за актом №20 від 07.05.2012р. - 28.05.2012р.; за актом №21 від 08.05.2012р. - 29.05.2012р.; за актом №22 від 10.05.2012р. - 31.05.2012р.; за актом №23 від 11.05.2012р. - 01.06.2012р.; за актом №24 від 12.05.2012р. - 02.06.2012р.; за актом №25 від 15.05.2012р. - 05.06.2012р.; за актом №26 від 16.05.2012р. - 06.06.2012р. При цьому, таке зобов'язання вважається виконаним Третьою особою з моменту надходження оплати на рахунок Позивача.

За цих обставин апеляційний суд не може погодитись з висновками про відсутність у генеральному договорі поставки нафтопродуктів №103 строків основного зобов'язання, забезпеченого порукою, оскільки умовами договору та додатковими угодами до нього чітко визначено, що Позивач постачає товар партіями, Третя особа оплачує отриману партію товару протягом 21 календарного дня з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі цієї партії товару. При цьому, таке зобов'язання вважається виконаним Третьою особою з моменту надходження оплати на рахунок Позивача.

Як встановлено судом у п.3.1. договору поруки сторони передбачили, що цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до повного припинення всіх зобов'язань боржника за генеральним договором або до погашення Відповідачем зобов'язань Третьої особи і рахунок виконання зобов'язань за Генеральним договором в сумі та в межах якої Відповідач відповідає перед Позивачем, тобто до першої із перерахованих подій, яка настане раніше.

Дану умову не можна вважати встановленням сторонами строку припинення дії поруки у розумінні ст.559 Цивільного кодексу України, оскільки дана умова не відповідає ст.251, 252 Цивільного кодексу України, відповідно до яких строком є певний період у часі, який визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Даний висновок також підтверджується постановами Верховного Суду України та Вищого господарського суду України у даній справі.

За цих обставин апеляційний суд погоджується з висновками, що в укладеному договорі поруки сторони не встановили строку дії поруки.

Як встановлено судом Третя особа вартість отриманого товару оплатила Позивачу частково в сумі 7128400,00 грн., що призвело до виникнення у Третьої особи заборгованості перед Позивачем за поставлений за вказаними вище актами приймання-передачі товар в сумі 13191160,61 грн.

Оскільки, останнім днем оплати за останнім актом приймання-передачі №26 від 16.05.2012 є 06.06.2012р., прострочення Третьою особою виконання зобов'язання за цим останнім актом починається з 07.06.2012р.

Відповідно до ст.559 Цивільного кодексу України порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. При цьому, під терміном «вимога», вказаним у ст.559 Цивільного кодексу України, Верховний Суд України розуміє саме позовну вимогу, а не претензію чи будь-яку іншу вимогу кредитора (постанови Верховного Суду України від 17.09.2014р. у справі №6-53цс14, від 17.09.2014р. у справі №6-6цс14, від 29.01.2014р. у справі №6-155цс13).

Як вбачається з матеріалів справи Позивач пред'явив позовну вимогу до Відповідача 26.07.13р., тобто з пропущенням шестимісячного строку, встановленого ст.559 Цивільного кодексу України.

За вказаних обставин апеляційний суд погоджується з висновками, що порука за договором поруки №158 від 04.04.2012р. припинилась на час звернення Позивача до суду з даним позовом.

Апеляційним судом не приймаються до уваги доводи Позивача, щодо неможливості застосування вказаних строків припинення поруки оскільки договором поруки передбачена субсидіарна відповідальність Відповідача виходячи з наступного.

Відповідно до ст.619 Цивільного кодексу України до пред'явлення вимоги особі, яка несе субсидіарну відповідальність, кредитор повинен пред'явити вимогу до основного боржника. Якщо основний боржник відмовився задовольнити вимогу кредитора або кредитор не одержав від нього в розумний строк відповіді на пред'явлену вимогу, кредитор може пред'явити вимогу в повному обсязі до особи, яка несе субсидіарну відповідальність.

Виходячи зі змісту цієї норми апеляційний суд погоджується з висновками місцевого суду, що дана норма пов'язує право Позивача на звернення до Відповідача, який несе субсидіарну відповідальність, лише з наявністю відмови Третьої особи задовольнити вимогу чи не отримання в розумний строк відповіді на таку вимогу, а не з поданням Позивачем позову проти Третьої особи чи неможливістю примусового виконання рішення суду, при цьому норми ст.559 Цивільного кодексу України не містить відповідних умов переривання чи продовження строків із спливом яких припиняється порука.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції згідно з ст.104 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст.32-34, 36, 43, 49, 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗОЛОТИЙ ЕКВАТОР" на рішення господарського суду міста Києва від 17.08.2015р. у справі №910/14545/13 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду м. Києва від 17.08.2015р. у справі №910/14545/13 залишити без змін.

Повний текст постанови складено 11.11.2015р.

Головуючий суддя Ю.Л. Власов

Судді Г.В. Корсакова

Є.Ю. Шаптала