РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.10.2015Справа №910/21554/15

За позовом Приватного акціонерного товариства «Міжнародний Медіа Центр - СТБ»

до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит»

третя особа, без самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Американський інститут лазерних технологій «АІЛАЗ»

про стягнення 15 960, 00 грн.

Суддя Бондарчук В.В.

Представники:

від позивача: Бабенко А.І.;

від відповідача: не з'явились;

від третьої особи: не з'явились.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство «Міжнародний Медіа Центр - СТБ» (далі-позивач) звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» (далі-відповідач) про стягнення безпідставно отриманих коштів у розмірі 15 960, 00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем вимог чинного законодавства щодо повернення коштів, перерахованих згідно платіжних доручень у зв'язку з неможливістю встановлення належного отримувача, оскільки розрахунковий рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «Американський інститут лазерних технологій «АІЛАЗ» (отримувач) закритий.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 21.08.2015 порушено провадження у даній справі, призначено її до розгляду у судовому засіданні на 14.09.2015 за участю представників сторін, яких зобов'язано виконати вимоги суду.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 14.09.2015 залучено до участі у справі Товариство з обмеженою відповідальністю «Американський інститут лазерних технологій «АІЛАЗ» у якості третьої особи, без самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача та відкладено розгляд даної справи на 15.10.2015.

У судовому засіданні 15.10.2015 представник третьої особи надав письмові пояснення, у яких зазначив, що не отримував від позивача через банківську установу «Банк «Фінанси та Кредит» грошові кошти в якості сплати компенсації за медичні послуги.

Розгляд справи відкладався у порядку п.п. 1-2 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України.

У даному судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги.

Представник відповідача та третьої особи у судове засідання не з'явились, причин неявки суду не повідомили, однак були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується повідомленнями про вручення ухвал суду відповідачу та розпискою повноважного представника третьої особи.

Приймаючи до уваги, що представники відповідача та третьої особи були належним чином повідомлені про дату та час судового засідання, враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи по суті, суд вважає, що неявка у судове засідання представників відповідача та третьої особи не є перешкодою для прийняття рішення у даній справі.

Відповідно до ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

У судовому засіданні 29.10.2015 відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

24.03.2015 Приватне акціонерне товариство «Міжнародний Медіа Центр - СТБ» платіжними дорученням № 1883 від 24.03.2015, № 1884 від 24.03.2015 та № 1885 від 24.03.2015 з рахунку № 904, відкритого у Публічному акціонерному товаристві «Банк Кредит Дніпро» перерахувало грошові кошти на загальну суму 15 960, 00 грн. в якості сплати компенсації за медичні послуги на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «Американський інститут лазерних технологій «АІЛАЗ» № 7501 у Публічному акціонерному товаристві «Банк «Фінанси та Кредит».

Разом з тим, як вбачається з довідки Публічного акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» № 84-П від 18.05.2015, наданої Товариству з обмеженою відповідальністю «Американський інститут лазерних технологій «АІЛАЗ», 26.02.2015 у Відділенні № 61 Філії «Центральне Регіональне Управління «АТ «Банк «Фінанси та Кредит» закрито поточні рахунки:

- 2600.1.014067501 у національній валюті;

- 2600.1.014067501 у іноземній валюті (доларах США);

- 2600.1.014067501 у національній валюті (кошти для цільового використання).

Так, листом від 26.03.2015 № 00265/15 позивач звернувся до відповідача з проханням повернути грошові кошти на загальну суму 15 960, 00 грн., перераховані платіжними дорученнями № 1883 від 24.03.2015, № 1884 від 24.03.2015 та № 1885 від 24.03.2015, у зв'язку з невірно вказаними реквізитами.

Зокрема, Публічне акціонерне товариство «Банк Кредит Дніпро» направило відповідачу платіжні доручення № 1883 від 24.03.2015 на суму 5 730, 00 грн., № 1884 від 24.03.2015 на суму 8 730, 00 грн. та № 1885 від 24.03.2015 на суму 1 500, 00 грн. з призначенням платежу: «в результаті уточнення належного отримувача слід повернути кошти за документом».

Листом від 21.04.2015 № 00427/15 позивач повторно звернуся до відповідача з проханням повернути помилково перераховані кошти платіжними дорученнями № 1883 від 24.03.2015 на суму 5 730, 00 грн., № 1884 від 24.03.2015 на суму 8 730, 00 грн. та № 1885 від 24.03.2015 на суму 1 500, 00 грн., у зв'язку з невірно вказаними реквізитами, який отриманий відповідачем 21.04.2015, що підтверджується відтиском печатки Публічного акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» за вх. № 500-Г.

25.05.2015 Приватним акціонерним товариством «Міжнародний Медіа Центр - СТБ» направлено на адресу відповідача лист № 000604/15 від 21.05.2015, в якому позивач повідомляє, що станом на 18.05.2015 банком грошові кошти у розмірі 15 960, 00 грн. не повернуто, тобто останній без будь-якої правової підстави незаконно утримує грошові кошти.

Зокрема, листом від 13.07.2015 № 9 Товариство з обмеженою відповідальністю «Американський інститут лазерних технологій «АІЛАЗ» повідомило, що грошові кошти в сумі 15 960, 00 грн. згідно платіжних доручень № 1883 від 24.03.2015, № 1884 від 24.03.2015 та № 1885 від 24.03.2015 в якості сплати компенсації за медичні послуги третьою особою не отримані.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначає, що грошові кошти перераховані з рахунку Приватного акціонерного товариства «Міжнародний Медіа Центр - СТБ» на помилково зазначений в платіжних дорученнях рахунок третьої особи, відкритий у Публічному акціонерному товаристві «Банк «Фінанси та Кредит» утримуються відповідачем без достатньої правової підстави та є такими, що безпідставно отримані.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно ч. 1 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Основними видами господарських зобов'язань є майново-господарські зобов'язання та організаційно-господарські зобов'язання.

Статтею 174 Господарського кодексу передбачено, що господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно статті 175 Господарського кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським Кодексом. Якщо майново-господарське зобов'язання виникає між суб'єктами господарювання або між суб'єктами господарювання і негосподарюючими суб'єктами - юридичними особами, зобов'язаною та управненою сторонами зобов'язання є відповідно боржник і кредитор.

Відповідно до ст. 179 Господарського кодексу України, майново-господарські зобов'язання, які виникають між суб'єктами господарювання або між суб'єктами господарювання і негосподарюючими суб'єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов'язаннями.

Господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Так, згідно частини першої статті 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Приписами статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до п. 22.6 ст. 22 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", обслуговуючий платника банк у розрахунковому документі зобов'язаний перевірити відповідність номера рахунка платника та коду юридичної особи (відокремленого підрозділу юридичної особи) згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України / реєстраційним (обліковим) номером платника податків / реєстраційним номером облікової картки платника податків - фізичної особи (серії та номера паспорта, якщо фізична особа відмовилася від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та має відмітку в паспорті) і приймати цей документ лише в разі їх збігу. Крім цього, обслуговуючий платника банк перевіряє повноту, цілісність і достовірність цього розрахункового документа в порядку, встановленому нормативно-правовими актами Національного банку України. У разі недотримання зазначених вимог відповідальність за шкоду, заподіяну платнику, покладається на банк, що обслуговує платника.

Обслуговуючий отримувача банк у розрахунковому документі зобов'язаний перевірити відповідність номера рахунка отримувача та коду юридичної особи (відокремленого підрозділу юридичної особи) згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України / реєстраційним (обліковим) номером платника податків / реєстраційним номером облікової картки платника податків - фізичної особи (серії та номера паспорта, якщо фізична особа відмовилася від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та має відмітку в паспорті) і зараховувати кошти на рахунок отримувача лише в разі їх збігу. У противному разі банк, що обслуговує отримувача, має право затримати суму переказу на строк до чотирьох робочих днів. У разі неможливості встановлення належного отримувача банк, що обслуговує отримувача, зобов'язаний повернути кошти, переказані за цим документом, банку, що обслуговує платника, із зазначенням причини їх повернення. У разі недотримання вищезазначеної вимоги відповідальність за шкоду, заподіяну суб'єктам переказу, покладається на банк, що обслуговує отримувача.

Положеннями статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як стверджує позивач, відповідач утримує (використовує) грошові кошти, перераховані згідно платіжних доручень № 1883 від 24.03.2015, № 1884 від 24.03.2015 та № 1885 від 24.03.2015 без достатньої правової підстави, а тому Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» зобов'язано повернути позивачу грошові кошти в сумі 15 960, 00 грн.

Так, відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 614 Цивільного кодексу України визначено, що особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. При цьому відсутність своєї вини відповідно до ч. 2 ст. 614 Цивільного кодексу України доводить особа, яка порушила зобов'язання.

Відповідно до ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні.

Разом з тим, судом встановлено, що постановою Правління Національного банку України від 17.09.2015 № 612 було віднесено Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» до категорії неплатоспроможних.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 2 ст. Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", неплатоспроможний банк - банк, щодо якого Національний банк України прийняв рішення про віднесення до категорії неплатоспроможних у порядку, передбаченому Законом України "Про банки і банківську діяльність".

Згідно п.п. 16, 6 ст. 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом; ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 17.09.2015 № 171 було розпочато процедуру виведення Публічного акціонерного товариства «Фінанси та Кредит» з ринку та здійснення в ньому тимчасової адміністрації з 18.09.2015 до 17.12.2015 включно.

Відповідно до ч. ч. 1 та 2 ст. 1 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", встановлено правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків. Метою цього Закону є захист прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків.

Згідно ч. 1 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", з дня призначення уповноваженої особи Фонду призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Уповноважена особа Фонду від імені Фонду набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення.

Відповідно до п. 1 ч. 5 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", під час тимчасової адміністрації не здійснюється, зокрема, задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку.

Як вбачається з ч. 1 та п. п. 3, 4 ч. 2 ст. 37 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", уповноважена особа Фонду діє від імені Фонду відповідно до цього Закону і нормативно-правових актів Фонду. Уповноважена особа Фонду має право, зокрема, продовжувати, обмежувати або припиняти здійснення банком будь-яких операцій та відмовлятися від виконання або розривати в порядку, встановленому законодавством України, будь-які договори (правочини) за участю банку, які є збитковими чи непотрібними для банку або виконання яких має негативний вплив на фінансовий стан банку.

З огляду на вищенаведене, у банку відсутні правові підстави для повернення помилково перерахованих грошових коштів згідно платіжних доручень позивача у зв'язку зі здійсненням тимчасової адміністрації.

Крім того, встановлені Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" обмеження та положення щодо порядку задоволення вимог кредиторів банку при тимчасовій адміністрації є імперативними і застосовуються навіть за умови подання платіжного документа до введення тимчасової адміністрації.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Вищого господарського суду України від 06.10.2015 у справі № 910/10060/15.

Відповідно до ст. ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги щодо стягнення з відповідача безпідставно отриманих коштів у розмірі 15 960, 00 грн. не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено: 04.11.2015.

Суддя Бондарчук В.В.