РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.11.2015Справа №910/23436/15
За позовом Публічного акціонерного товариства «Український бізнес банк»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Український Лізинг»

про стягнення 14958943,92 грн.

Суддя Сташків Р.Б.

Представники сторін:

від позивача - Пріцак І.Є. (представник за довіреністю);

від відповідача - Антощук Е.І. (представник за довіреністю).

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передано указаний позов про стягнення заборгованостей по кредиту, відсоткам та по нарахованій за несвоєчасну сплату відсотків пені у зв'язку з неналежним виконанням Відповідачем своїх зобов'язань за Кредитним договором № 307/Ю від 27.10.2014.

Відповідач відзиву на позов не подав, натомість надав суду докази здійснених ним погашень заборгованості по кредитному договору, та зокрема погашення 20000 грн. нарахованих відсотків за користування кредитом на підставі платіжного доручення № 48 від 27.10.2015.

Клопотання Відповідача про зупинення провадження у даній справі до вирішення справи № 905/2814/15 Господарським судом Донецької області (про визнання пунктів Кредитного договору № 307/Ю від 27.10.2014 недійсним та внесення змін до нього) судом розглянуто та відхилено, оскільки заявник не навів суду у чому саме полягає неможливість розгляду даної справи, тобто - неможливість для даного господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі (у зв'язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи даному господарському суду, одночасністю розгляду двох пов'язаних між собою справ різними судами або з інших причин). Аналогічну правову позицію наведено у п. 3.16 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року N 18. Окрім того, судом враховано закріплену у ст. 204 ЦК України презумпцію правомірності правочину щодо Кредитного договору № 307/Ю від 27.10.2014, невиконання якого є підставою позову у даній справі.

У судовому засіданні 28.10.2015 судом оголошувалась перерва на 04.11.2015

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши надані докази та оцінивши їх в сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

На підставі Кредитного договору № 307/Ю від 27.10.2014 (з подальшими змінами, далі разом - Кредитний договір), Позивачем (Банк, Кредитор) було надано Відповідачу (Позичальник) кредитні кошти з лімітом кредитування 16600000 грн., під сплату визначених цим договором річних відсотків за користування кредитом та строком користування до 26.10.2017. За умовами Кредитного договору, кошти надавалися на умовах їх забезпеченості, цільового використання, строковості, повернення та платності.

Залученими до матеріалів справи виписками Позивача про рух коштів між ним і Відповідачем підтверджується виконання Позивачем своїх зобов'язань за Кредитним договором та надання Відповідачу обумовлених Кредитним договором коштів, та цими ж виписками підтверджується невиконання Відповідачем своїх зобов'язань за Кредитним договором належним чином та в повному обсязі, що призвело до накопичення заборгованості та порушення Відповідачем ст.ст. 525, 526, 530, 629 та 1054 ЦК України.

З огляду на наведене, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 611 ЦК України та п. 5.3 Кредитного договору Позивач вимогою №3781 від 17.07.2015 (її копія, докази направлення і отримання залучені до справи) вимагав у Відповідача повернення всієї суми кредиту за Кредитним договором, а також сплати заборгованості по відсоткам та сплати встановлених договором штрафних санкцій. Одна указана вимога Відповідачем у повному обсязі виконана не була (часткове виконання буде описано нижче).

Також, з огляду на встановлене судом невиконання Відповідачем своїх зобов'язань за Кредитним договором належним чином та у повному обсязі, та виходячи з положень ст.ст. 610, 611, 612 ЦК України, ч. 2 ст. 193 ГК України, Відповідач є порушником грошового зобов'язання, що є підставою для застосування до нього правових наслідків, встановлених договором або законом, та зокрема у вигляді нарахування та стягнення пені відповідно до статей 546, 549 ЦК України, на підставі пункту 5.10 Кредитного договору та з урахуванням договірного розширення встановленого ч. 6 ст. 232 ГК України строку.

При цьому, судом враховано, що відповідно до статей 546, 549 ЦК України сторонами у Кредитному договорі (п. 5.10) передбачено сам вид відповідальності за несвоєчасну сплату відсотків у вигляді сплати пені, тому вказання в договорі, що розмір пені за несвоєчасно сплачені відсотки обраховується від суми кредиту - судом до уваги не приймається та значення для вирішення даного спору не має, оскільки Позивачем правомірно у розрахунку пені на підставі указаних статей ЦК України та Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» розраховується пеня за несвоєчасно сплачені відсотки саме від суми несвоєчасно сплачених відсотків.

Доказів наявності у Відповідача претензій щодо якості та/або обсягу виконання Позивачем за Договором своїх зобов'язань матеріали справи не містять.

Розрахунки заборгованості: 14432560,96 грн. - за кредитом та 51310,93 грн. - пені за несвоєчасно сплачені відсотки, залучені до матеріалів справи, судом перевірено та визнано обґрунтованими і арифметично правильними; розміри заборгованості та санкції є доведеними залученими Позивачем до справи вищеописаними доказами, а також відсутністю їх спростування з боку Відповідача. Матеріали справи не містять доказів погашення Відповідачем указаних сум заборгованості та санкції у добровільному порядку, у тому числі станом на час винесення рішення, тому, враховуючи все наведене, позовні вимоги про стягнення цих сум визнає обґрунтованими і задовольняє.

У частині вимог про стягнення 475072,03 грн. заборгованості по відсоткам, то тут позовні вимоги визнаються судом обґрунтованими з наведених вище підстав, але задовольняються частково - в частині стягнення 455072,03 грн., оскільки після звернення Позивача до суду з даним позовом Відповідачем було погашено 20000 грн. нарахованих відсотків за користування кредитом згідно платіжного доручення № 48 від 27.10.2015, тому у частині стягнення 20000 грн. заборгованості по відсоткам за користування кредитом суд провадження у справі припиняє на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України.

Судовий збір за звернення до суду з даним позовом (73080 грн.), та від сплати якого Позивач у встановленому Законом України «Про судовий збір» порядку був звільнений, стягується за ст. 49 ГПК України з Відповідача в дохід Державного бюджету України.

Виходячи з викладеного та керуючись статтями 32-34, 43, 44, 49, 75, 80 (1-1), 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Припинити провадження у справі в частині стягнення 20000 грн. заборгованості по відсоткам за користування кредитом.

У іншій частині позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Український Лізинг» (м. Київ, вул. Предславинська, 13, офіс 211; ідентифікаційний код 38291386) на користь Публічного акціонерного товариства «Український бізнес банк» (83001, м. Донецьк, вул. Артема, 125; ідентифікаційний код 193880 (чотирнадцять мільйонів чотириста тридцять дві тисячі п'ятсот шістдесят) грн. 96 коп. заборгованості за кредитом, 455072 (чотириста п'ятдесят п'ять тисяч сімдесят дві) грн. 03 коп. заборгованості по відсоткам за користування кредитом, 51310 (п'ятдесят одну тисячу триста десять) грн. 93 коп. пені за несвоєчасно сплачені відсотки.

Видати наказ.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Український Лізинг» (м. Київ, вул. Предславинська, 13, офіс 211; ідентифікаційний код 38291386) у дохід Державного бюджету України 73080 (сімдесят три тисячі вісімдесят) грн. судового збору.

Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя Сташків Р.Б.