ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

04.11.15р. Справа № 904/8880/15
За позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ", м. Київ

до Публічного акціонерного товариства "ДНІПРОВСЬКИЙ КРОХМАЛЕПАТОКОВИЙ КОМБІНАТ", смт. Дніпровське, Верхньодніпровський район, Дніпропетровська область

про стягнення 65 465, 45 грн. за договором купівлі - продажу природного газу

Суддя Суховаров А.В.

Представники:

від позивача - представник ОСОБА_1, довіреність № 14-96 від 18.04.2014р.;

від відповідача - представник ОСОБА_2, довіреність № 08/1408 від 20.09.13р.

Суть спору:

Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ" (далі - позивач) звернулось до господарського суду з позовом, у якому просить стягнути з Публічного акціонерного товариства "ДНІПРОВСЬКИЙ КРОХМАЛЕПАТОКОВИЙ КОМБІНАТ" (далі - відповідач) суму 22 567,66 грн. пені, 38 767,18 інфляційних, 4 135,61 грн. 3% річних, а всього 65 465, 45 грн. заборгованості за порушення виконання грошових зобовязань по договору № 423/14-ТЕ-3 купівлі-продажу природного газу від 20.11.13р.

Відповідач проти позовних вимог заперечує, у відзиві на позов вказує, що позивач неправомірно застосовує до відповідача нараховані 3 % річних та пені поза межами зобовязань відповідача. Разом з тим, посилаючись на важкий фінансовий стан підприємства, відповідач просить суд зменшити розмір штрафних санкцій (пені) на 90 %.

Позивач заперечує проти клопотання відповідача щодо зменшення розміру пені та наполягає на задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В порядку ст. 85 ГПК України у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, оцінивши надані докази в їх сукупності, господарський суд, -

встановив:

20.11.2013 року між Публічним акціонерним товариством Публічного "Національна акціонерна компанія "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ" (продавець) та Публічним акціонерним товариством "ДНІПРОВСЬКИЙ КРОХМАЛЕПАТОКОВИЙ КОМБІНАТ" (покупець) укладений договір купівлі-продажу природного газу № 423/14-ТЕ-3 (далі Договір), у відповідності з умовами п. 1.1. якого продавець зобовязується передати у власність покупцю у 2014 році природний газ, ввезений на митну територію України Національною акціонерною компанією "Нафтобаз України" за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, а покупець зобовязується прийняти та оплатити цей природний газ (надалі - газ), на умовах цього Договору.

На виконання умов Договору позивач протягом періоду з січня по квітень 2014 року передав у власність відповідачу імпортований природний газ на загальну суму 639 904,21 грн., що підтверджується відповідними актами прийому-передачі природного газу з підписами та відбитками печатки підприємств обох сторін (а.с.19-22).

За умовами п.6.1. Договору оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця наступного за місяцем поставки газу.

Сторони є субєктами господарювання, тому згідно до положень ст.ст. 4, 173-175 і 193 Господарського кодексу України, до прав і обовязків сторін, що виникли на підставі зазначеного договору є господарськими зобовязаннями, і мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених Господарським кодексом України.

Згідно зі ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Умовами ст. 530 ч. 1 ЦК України встановлено, що якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобовязання є його не виконання або виконання з порушенням умов, які визначені змістом зобовязання, а ст. 629 ЦК України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ч.1 ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Вимоги ст.ст. 4, 16, 258, 549-551, 611, 625 Цивільного кодексу України та ст.ст. 20, 216-220, 224-226 та 230 Господарського кодексу України передбачають, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку передбачених Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, іншими законами і договором, а держава забезпечує захист прав і законних інтересів субєктів господарювання та споживачів, зокрема, шляхом присудження до виконання обовязку в натурі, відшкодування збитків та застосування штрафних санкцій.

З огляду на те, що відповідач несвоєчасно здійснював розрахунки за поставлений позивачем газ, позивач на підставі п.7.2 Договору, ч.2 ст.625 ЦК України нарахував відповідачу суму 22 567,66 грн. пені (за період з 15.02.2014 р. по 04.08.2014 р.), 38 762,18 грн. інфляційних (за період з лютого 2014 р. по липень 2014 р.) та 4135,61 грн. (за період з 15.02.2014 р. по 04.08.2014 р.), що відображається в розрахунку позивача (а.с.9 -11).

Перевіривши нарахування позивача суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до пункту 1.4 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" з урахуванням пункту 30.1 статті 30 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" моментом виконання грошового зобов'язання є дата зарахування коштів на рахунок кредитора або видачі їх йому готівкою, а згідно з пунктом 8.1 статті 8 цього Закону банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження. При цьому порушення банком, що обслуговує платника (боржника), строку перерахування коштів до банку, який обслуговує кредитора, або несвоєчасне зарахування банками коштів на рахунок кредитора, в зв'язку з чим сталося прострочення виконання грошового зобов'язання, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання цього зобов'язання, однак надає боржникові право звернутися до банку, який його обслуговує, з вимогою щодо сплати пені відповідно до пункту 32.2 статті 32 названого Закону (див. також частину третю статті 343 Господарського кодексу України).

День фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення інфляційних нарахувань та пені (пункт 1.9 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 року № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань").

Оскільки при проведенні розрахунку пені та 3 % річних позивачем не враховано, що день оплати не вважається днем прострочки виконання зобовязання, згідно перерахунку, здійсненого господарським судом по кожному окремо періоду нарахування, до стягнення з відповідача підлягає пеня у розмірі 22 453,80 грн. та 3 % річних у розмірі 4083,02 грн. (за період з 15.02.2014 р. по 03.08.2014 р.)

Разом з тим, згідно п. 3 ч. 1 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, приймаючи рішення, має право, зокрема, зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Ця процесуальна норма може застосовуватись виключно у взаємозв'язку (сукупності) з нормою права матеріального, яка передбачає можливість зменшення розміру неустойки (штрафу, пені) (п.3.17.4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції").

Так, частиною 1 ст. 233 Господарського кодексу України закріплено, що суд має право зменшити розмір санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Згідно з п.3 ст. 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, що мають істотне значення.

Вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Зі змісту наведених норм випливає, що при вирішенні питання про можливість зменшення неустойки, суд бере до уваги майновий стан сторін і оцінює співвідношення розміру заявлених штрафних санкцій, зокрема, із розміром збитків кредитора, враховує інтереси обох сторін.

В даному випадку, в звязку із тим, що відповідачем сплачено суму основного боргу та беручи до уваги той факт, що отриманий природний газ не використовувався підприємством для власних виробничих потреб, а спрямовувався на соціально-побутову інфраструктуру населеного пункту, враховуючі майнове становище та інтереси обох сторін, суд вважає за необхідне на підставі ч.2 ст.233 Господарського кодексу України та п.3 ч.1 ст.83 Господарського процесуального кодексу України, зменшити розмір пені до 50% від належної до стягнення суми, що буде становити суму 11 226,90 грн., а у стягненні решти пені відмовити.

Перевіривши здійснені позивачем нарахування інфляційних, суд визнає їх вірно розрахованими та вважає за необхідне задовольнити розмір інфляційних у повному обсязі.

Відповідно до вимог частин 1 і 7 ст. 193 Господарського кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору; одностороння відмова від виконання зобовязань не допускається крім випадків, передбачених законом.

Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання (ч. 1 ст. 625 ЦК України), а в силу положень ст. 16 Цивільного кодексу України та ст. 20 Господарського кодексу України, держава забезпечує захист прав і законних інтересів субєктів господарювання та споживачів.

Викладене є підставою для часткового задоволення позову.

Згідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України сплата судового збору покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог, без врахування зменшеної суми пені.

Керуючись ст.ст. 4, 32, 33, 36, 43, 49, 82-85, 115-118 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "ДНІПРОВСЬКИЙ КРОХМАЛЕПАТОКОВИЙ КОМБІНАТ" (51650, Дніпропетровська область, Верхньодніпровський район, смт. Дніпровське, вул. Островського, 11; ) на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01001, м. Київ, вул. Б.Хмельницького, 6; ) 11 226,90 грн. (одинадцять тисяч двісті двадцять шість грн. 90 коп.) пені, 38 762,18 грн. (тридцять вісім тисяч сімсот шістдесят дві грн. 18 коп.) інфляційних, 4 083,02 грн. (чотири тисячі вісімдесят три грн. 02 коп.) 3% річних, 1214,91 грн. (одна тисяча двісті чотирнадцять грн. 91 коп.) судового збору.

В решті позовних вимог відмовити.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Суддя А.В. Суховаров

Рішення підписано 13.11.2015р.