ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

10 листопада 2015 року Справа № 916/3170/14

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді Грека Б.М.,
суддівБондар С.В. (доповідач), Кондратової І.Д.,
розглянувши матеріали касаційної скарги Одеської міської ради
на рішенняГосподарського суду Одеської області від 23.06.2015 року
та постановуОдеського апеляційного господарського суду від 07.09.2015 року
у справі№ 916/3170/14
за позовомзаступника прокурора Одеської області в інтересах держави в особі Одеської обласної ради
до Одеської міської ради; Виконавчого комітету Одеської міської ради;
третя особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів Департамент комунальної власності Одеської міської ради
про визнання недійсними рішень, свідоцтва про право власності та визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Одеської області від 23.06.2015 року, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 07.09.2015 року, позов заступника прокурора Одеської області задоволено:

-визнано недійсним рішення виконавчого комітету Одеської міської ради від 29.07.2010 р. № 410 "Про реєстрацію об'єктів комунальної власності м. Одеси" в частині включення за № 10 до затвердженого пунктом 1 переліку об'єктів нерухомого майна, що підлягають реєстрації за територіальною громадою м. Одеси, приміщень першого, другого, третього, четвертого поверхів та антресолей № 502, загальною площею 1130,9 кв. м, що розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Ланжеронівська, 15, та пункту 4 в частині доручення КП "Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості" зареєструвати за територіальною громадою м. Одеси право власності на ці приміщення та антресолі;

- визнано недійсним свідоцтво про право власності від 06.09.2010 року серії САЕ № 068436, видане виконавчим комітетом Одеської міської ради територіальній громаді м.Одеси в особі Одеської міської ради на нежитлові приміщення першого, другого, третього, четвертого поверхів та антресолей № 502, загальною площею 1130,9 кв. м, основною площею 733,4 кв. м, розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Ланжеронівська, 15;

- визнано недійсним пункт 1 рішення Одеської міської ради від 17.12.2013 року № 4212-VІ "Перелік об'єктів комунальної власності територіальної громади м. Одеси, що підлягають приватизації та відчуженню, та внесення змін до рішень Одеської міської ради" в частині включення до цього переліку за № 5 нежитлового приміщення третього поверху площею 49,2 кв. м, що складає 44/1000 нежитлових приміщень першого, другого, третього, четвертого поверхів та антресолей № 502 по вул. Ланжеронівській, 15 у м. Одесі;

- визнано право власності на нежитлові приміщення першого, другого, третього, четвертого поверхів та антресолей № 502, загальною площею 1130,9 кв. м, основною площею 733,4 кв. м, розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Ланжеронівська, 15, за територіальними громадами сіл, селищ, міст Одеської області в особі Одеської обласної ради.

Не погодившись з рішенням та постановою судів попередніх інстанцій Одеська міська рада звернулась до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення і постанову, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Розглянувши матеріали касаційної скарги, судова колегія приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає поверненню скаржнику з огляду на наступне.

Згідно з частиною 4 статті 111 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що до скарги додаються, зокрема, докази сплати судового збору.

Порядок оплати та ставки судового збору за подання заяв, скарг до суду, а також за видачу судами документів встановлені Законом України "Про судовий збір", який набрав чинності 01.11.2011 року.

Відповідно до ст. 4 ЗУ "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

На час подання позову та розгляду даної справи судом першої інстанції, перегляду справи в суді апеляційної інстанції діяв ЗУ "Про судовий збір" в редакції до 01.09.2015 року.

Касаційну скаргу подано 28.09.2015 року, про що свідчить відбиток вхідного штампу Одеського апеляційного господарського суду проставленого на першому аркуші скарги (копія касаційної скарги долучена до матеріалів справи). Отже, у даному випадку розмір судового збору, який підлягає до сплати, повинен обраховуватися з урахуванням положень ч.ч.1-2 ст.4 ЗУ "Про судовий збір" у редакції зі змінами, внесеними ЗУ №484-VIII від 22.05.15 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору", який набрав чинності 01.09.2015 року.

Відповідно до пункту 2.2.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" судовий збір з позовної заяви про визнання права власності на майно, витребування або повернення майна у позадоговірних зобов'язаннях (у тому числі в зв'язку з вимогами, заснованими на приписах частини п'ятої статті 216, статті 1212 Цивільного кодексу України тощо), - як рухомих речей, так і нерухомості, - визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру.

Відповідно до частини 3 статті 55 Господарського процесуального кодексу України ціну позову вказує позивач.

Предметом спору у даній справі (а також предметом оскарження в касаційній інстанції) є визнання недійсним рішення виконавчого комітету Одеської міської ради, рішення Одеської міської ради, свідоцтва про право власності (три немайнові вимоги), а також визнання права власності на нежитлові приміщення першого, другого, третього, четвертого поверхів та антресолей № 502, загальною площею 1130,9 кв. м, основною площею 733,4 кв. м, розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Ланжеронівська, 15 (майнова вимога). Тобто, у даному випадку, судовий збір підлягає сплаті з урахуванням трьох немайнових вимог та однієї майнової (яка обчислюється з урахуванням вартості спірного майна).

До касаційної скарги Одеською міською радою додано платіжне доручення № 739 від 10.09.2015 року, відповідно до якого судовий збір за подання скарги сплачений в сумі 5 846,40 грн., як за 4 вимоги немайнового характеру (копія платіжного доручення залучена до матеріалів справи).

Враховуючи викладене платіжне доручення № 739 від 10.09.2015 року не може вважатися належним доказом сплати судового збору у даній справі, а тому касаційна скарга підлягає поверненню скаржнику на підставі пункту 4 статті 111-3 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 86, 111, пунктами 4 частини першої статті 111-3Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Одеської міської ради на рішення Господарського суду Одеської області від 23.06.2015 року та постанову Одеського апеляційного господарського суду від 07.09.2015 року у справі № 916/3170/14 не приймати до розгляду та повернути скаржнику.

Головуючий Б.М. Грек

Судді С.В. Бондар

І.Д. Кондратова