УХВАЛА

06.11.2015Справа № 910/24488/14

За позовом Заступника прокурора міста Києва в інтересах держави в особі Національної академії наук України;

Інституту історії України Національної академії наук України

До Товариства з обмеженою відповідальністю «Сушия»

Про зобов'язання вчинити дії

За заявою ВДВС Печерського РУЮ міста Києва

Про зміну способу та порядку виконання рішення суду

Суддя Мельник В.І.

Представники:

від прокуратури: Шевченко О.В., посвідчення № 002629 від 05.09.2012

від позивача 1: Тертичний Ю.І., довіреність № 17/950-12 від 04.06.2015

від позивача 2: Фастовець О.В., довіреність № 123/908 від 27.10.2015

Вісневська О.М., довіреність № 123/928 від 05.12.2014

від відповідача: Антонова Г.І., довіреність № б/н від 31.12.2014

Міністерство юстиції України - Магда С.Г., довіреність № б/н від 14.01.2015

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Рішенням господарського суду міста Києва № 910/24488/14 від 23.01.2015 задоволено позовні вимоги ПАТ Заступника прокурора міста Києва в інтересах держави в особі Національної академії наук України про зобов'язання вчинити дії.

На виконання вказаного рішення 10.02.2015р. судом видано наказ.

Дане рішення залишено в силі постановами Київського апеляційного господарського суду від 04.03.2015р. та Вищого господарського суду України від 29.04.2015р.

05.06.2015р. державним виконавцем ВДВС Печерського РУЮ у м. Києві подано через канцелярію суду заяву про зміну способу та порядку виконання рішення суду від 23.01.2015р. № 910/24488/14.

Приписами ч. 1 ст. 121 ГПК України встановлено, що при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Ухвалою суду від 12.06.2015р. розгляд вказаної заяви призначено до розгляду на 10.07.2015р., проте внаслідок надходження запиту апеляції розгляд вказаної заяви не відбувся, оскільки справу було направлено до Київського апеляційного господарського суду України.

15.10.2015р. справа № 910/24488/14 повернулась до господарського суду міста Києва.

Ухвалою суду від 21.10.2015р. розгляд заяви призначено на 06.11.2015р.

06.11.2015 представник відповідача просив суд відкласти судовий розгляд справи.

Представники позивача та прокуратури заперечили проти відкладення судового розгляду заяви про зміну способу виконання рішення суду.

Суд відмовив у задоволенні клопотання відповідача про відкладення судового розгляду справи, оскільки чинним законодавством України визначено 10-денний строк розгляду таких заяв.

Представник заявника у судовому засіданні підтримав подану заяву про зміну способу виконання рішення суду у повному обсязі.

Представники позивача та прокуратури у судовому засіданні підтримали подану заяву про зміну способу виконання рішення суду.

Представник відповідача заперечив проти задоволення заяви про зміну способу виконання рішення суду.

Суд, заслухавши пояснення представників присутніх сторін, вирішив задовольнити заяву ВДВС про зміну способу виконання рішення, виходячи з наступного.

Статтею 115 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до п.п. 1, 2 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Як вбачається з матеріалів справи, суттю вирішеного судом спору 23.01.2015 року у справі № 910/24488/14 було зобов'язання відповідача повернути приміщення позивачу 2, на підставі ст. 216 Цивільного кодексу України беручи до уваги, що договір оренди, за яким приміщення передавалось у користування відповідачу, є нікчемним.

Правовим наслідком повернення приміщення з фактичного користування є безумовне припинення користування майном у власних цілях та звільнення приміщення від всього належного відповідачу та наявного у приміщенні майна. Фактично, повернення приміщення позивачу 2 відбувається по акту і повинно супроводжуватись діями відповідача по звільненню займаного ним приміщення, в тому числі шляхом звільнення приміщення від належних відповідачу рухомих речей, працюючих у відповідача працівників, тощо.

У судовому засіданні представник позивача 2 і прокурор підтримали подання державного виконавця щодо зміни способу виконання рішення суду і наводять порушення матеріальних інтересів позивача 2, а саме: у зв'язку з тим, що рішення суду не виконується відповідачем добровільно, а без участі відповідача відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження» виконати наказ про зобов'язання неможливо, і накладений державним виконавцем штраф теж не спонукав відповідача виконати рішення суду в цій частині, то в зв'язку з цим відповідач все ще фактично займає приміщення, і позивач позбавлений права належним чином розпоряджатися належним йому майном в інтересах Національної академії наук України.

Представник відповідача заперечив проти задоволення вказаної заяви, пояснив, що ним не було порушено матеріальні інтереси позивача і що виконанням рішення суду порушуються його власні інтереси. Судом такі заперечення представника відповідача не прийняті до уваги, оскільки доводи відповідача, покладені в обґрунтування своїх заперечень, зводяться до заперечень проти вже задоволених позовних вимог, так як було зазначено вище, рішення господарського суду міста Києва від 23.01.2015 року, повний текст якого складено 29.01.2015 року, у справі № 910/24488/14 набрало законної сили, відповідач зобов'язаний його виконати. Крім того, відповідачем не надано суду доказів, що він був або є позбавлений права та можливості звільнити добровільно займане приміщення .

Згідно ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначені цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до приписів ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі усіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Під зміною способу і порядку виконання рішення слід розуміти прийняття господарським судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у порядку і способом, раніше встановленими. Наприклад, зміна способу виконання рішення можлива шляхом видозмінення зазначеної у рішенні форми (грошової чи майнової) виконання, тобто за відсутності у боржника присудженого позивачеві майна в натурі або грошових коштів, достатніх для покриття заборгованості, як це зазначено в п. 7.1.3. постанови пленуму Вищого господарського суду України № 9 від 17.10.2012 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України».

При наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора чи його заступника або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора чи його заступника і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання, як це передбачено ч. 1 ст. 121 Господарського процесуального кодексу України.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд також, врахувавши матеріальні інтереси обох сторін та встановлену державним виконавцем ВДВС Печерського РУЮ у м. Києві неможливість виконання рішення суду у встановлений спосіб за участю боржника, дійшов висновку про обґрунтованість заяви про зміну способу виконання рішення суду.

Беручи до уваги те, що відповідач відмовляється від виконання судового рішення у добровільному порядку і повернення приміщення за відповідним актом повернення майна з фактичного користування - Інституту історії України НАН України, суд дійшов висновку про необхідність задоволення подання відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві про зміну способу та порядку виконання рішення господарського суду по справі № 910/24488/14, з урахуванням доповнень відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві, а саме: зобов'язати ТОВ «Сушия» повернути Інституту історії України Національної академії наук України приміщення на першому поверсі (частина вестибюля) площею 395,6 кв. м по вул. Грушевського, 4 у м. Києві шляхом їх звільнення ТОВ «Сушия».

Керуючись ст. ст. 86, 121 ГПК України, -

У Х В А Л И В:

Змінити спосіб виконання рішення господарського суду міста Києва від 23.01.2015 року у справі № 910/24488/14.

Зобов'язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Сушия» (, 01010 м. Київ, вул. Московська 29-А) звільнити приміщення на першому поверсі (частина вестибюля) площею 395,6 кв.м по вул. Грушевського, 4 у м. Києві і передати вказані приміщення Інституту історії України Національної академії наук України (, 01001 м. Київ, вул. Грушевського, 4).

Ухвала набирає чинності з моменту прийняття і може бути оскаржена у встановленому законом порядку.

Суддя В.І.Мельник