РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/23205/15 09.11.15 р.

За позовом Приватної організації "Українська ліга авторських і суміжних прав"

до Приватного акціонерного товариства "Готель Дніпро"

про стягнення 38 947,10 грн.

та за зустрічним позовом Приватного акціонерного товариства "Готель Дніпро"

до Приватної організації "Українська ліга авторських і суміжних прав"

про визнання договору припиненим

Суддя Зеленіна Н.І.

При секретарі судового засідання Шутовській І.Є.,

за участю представників сторін (за первісним позовом):

від позивача: не з'явився;

від відповідача: Блажко О.М. за довіреністю № 53 від 08.06.2015 р.;

Миколаєнко С.С. за довіреністю № 57 від 04.09.2015 р.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватна організація "Українська ліга авторських і суміжних прав" звернулась до господарського суду міста Києва з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства "Готель Дніпро" про стягнення 38 947,10 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 04.09.2015 р. порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 30.09.2015 р.

23.09.2015 р. від відповідача через відділ діловодства суду надійшли додаткові документи по справі, серед яких, зокрема, міститься відзив на позовну заяву.

30.09.2015 р. від відповідача через відділ діловодства суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

У судовому засіданні 30.09.2015 р. представник позивача подав клопотання про продовження строку вирішення спору у справі на 15 днів.

Ухвалою від 30.09.2015 р. продовжено строк вирішення спору у справі на 15 днів, розгляд справи відкладено на 29.10.2015 р.

30.09.2015 р. від Приватного акціонерного товариства "Готель Дніпро" надійшла зустрічна позовна заява до Приватної організації "Українська ліга авторських і суміжних прав" про визнання договору припиненим.

Ухвалою від 02.10.2015 р. зустрічну позовну заяву прийнято до спільного розгляду з первісним позовом.

22.10.2015 р. від ПрАТ "Готель Дніпро" надійшли додаткові документи по справі.

У судовому засіданні 29.10.2015 р. оголошувалась перерва до 09.11.2015 р.

Представник позивача за первісним позовом у судове засідання 09.11.2015 р. не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином.

Представники відповідача з первісним позовом у судовому засіданні підтримали вимоги зустрічної позовної заяви, проти задоволення первісного позову заперечили частково, у відповідності до поданого відзиву.

Дослідивши наявні в справі матеріали, заслухавши пояснення представників ПрАТ "Готель Дніпро", всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтуються позовні вимоги первісних і зустрічних позовів та заперечення сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

01.08.2011 р. між Приватною організацією "Українська ліга авторських і суміжних прав" (надалі - позивач за первісним позовом, УЛАСП) та Приватним акціонерним товариством "Готель Дніпро" (надалі - відповідач за первісним позовом, користувач) укладено договір № КБР-07/08/11/1096 (надалі - Договір), предметом якого є здійснення користувачем публічного виконання оприлюднених музичних творів, фонограм, а також зафіксованих у відеограмах виконань (далі разом твори), та надання УЛАСП користувачу на умовах, визначених цим Договором, права (невиключної ліцензії) на таке виконання. в тому числі, усіх необхідних майнових прав для використання творів, Користувач зобов'язується виплачувати винагороду (роялті) УЛАСП відповідно до даного договору та закону (п. 2.1. Договору).

Відповідно до п. 2.3. Договору, користувач зобов'язується перерахувати на поточний рахунок УЛАСП винагороду (роялті) узгоджену сторонами у відповідних додатках до цього договору не пізніше ніж за 5 (п'ять) днів до початку місяця за який здійснюється платіж, після чого надати УЛАСП Акт про виплату роялті.

Пунктом 4.1. Договору встановлено, що договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 01.08.2012 р., а в частині невиконаних фінансових зобов'язань, фінансових санкцій та будь-яких інших зобов'язань до їх повного виконання.

Відповідно до п. 4.2. Договору, у випадку, якщо жодна із сторін не повідомить письмово іншу сторону про припинення дії договору протягом місяця до настання зазначеної в 4.1 дати припинення дії договору, він вважається пролонгованим ще на один календарний рік і так кожного разу. Таке повідомлення має бути надіслане засобами поштового зв'язку (рекомендованим листом), при цьому належним доказом повідомлення є квитанція відділу поштового зв'язку із зазначенням вказаних в цьому договорі поштових реквізитів сторони, на адресу якої направлено листа.

У додатку № 1 до Договору сторони погодили перелік закладів, у яких користувач здійснює публічне виконання творів.

Пунктом 1.2. Додатку № 2 до Договору сторони визначили що загальна сума щомісячної винагороди з дня набуття чинності договору становить 1 536,00 грн.

Виплата винагороди проводиться з урахуванням офіційного річного рівня інфляції (тобто загальна сума платежу на кожен наступний рік збільшується шляхом множення на офіційний індекс інфляції попереднього року. і т.д.) (п. 2 Додатку № 2 до Договору).

Зобов'язанням, згідно ст. 509 Цивільного кодексу України, є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Статтею 1108 Цивільного кодексу України встановлено, що особа, яка має виключне право дозволяти використання об'єкта права інтелектуальної власності (ліцензіар), може надати іншій особі (ліцензіату) письмове повноваження, яке надає їй право на використання цього об'єкта в певній обмеженій сфері (ліцензія на використання об'єкта права інтелектуальної власності). Ліцензія на використання об'єкта права інтелектуальної власності може бути оформлена як окремий документ або бути складовою частиною ліцензійного договору. Ліцензія на використання об'єкта права інтелектуальної власності може бути виключною, одиничною, невиключною, а також іншого виду, що не суперечить закону. Невиключна ліцензія не виключає можливості використання ліцензіаром об'єкта права інтелектуальної власності у сфері, що обмежена цією ліцензією, та видачі ним іншим особам ліцензій на використання цього об'єкта у зазначеній сфері.

Згідно зі ст. 1109 цього ж Кодексу, за ліцензійним договором одна сторона (ліцензіар) надає другій стороні (ліцензіату) дозвіл на використання об'єкта права інтелектуальної власності (ліцензію) на умовах, визначених за взаємною згодою сторін з урахуванням вимог цього Кодексу та іншого закону. У ліцензійному договорі визначаються вид ліцензії, сфера використання об'єкта права інтелектуальної власності (конкретні права, що надаються за договором, способи використання зазначеного об'єкта, територія та строк, на які надаються права, тощо), розмір, порядок і строки виплати плати за використання об'єкта права інтелектуальної власності, а також інші умови, які сторони вважають за доцільне включити у договір.

Статтею 443 ЦК України встановлено, що використання твору здійснюється лише за згодою автора, крім випадків правомірного використання твору без такої згоди, встановлених цим Кодексом та іншим законом.

Відповідно до ст. 440 ЦК України та ч. 3 ст. 15 Закону України "Про авторське право та суміжні права", майновими правами інтелектуальної власності на твір є: право на використання твору; виключне право дозволяти використання твору; право перешкоджати неправомірному використанню твору, в тому числі забороняти таке використання; інші майнові права інтелектуальної власності, встановлені законом.

За приписами статей 31, 32, 33 Закону, використання творів допускається виключно на основі авторського договору з автором або іншою особою, що має авторське право, або з організацією колективного управління, яким об'єкти авторського права передали повноваження на управління своїми майновими авторськими правами.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про авторське право та суміжні права", публічне виконання - це подання за згодою суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав творів, виконань, фонограм, передач організацій мовлення шляхом декламації, гри, співу, танцю та іншим способом як безпосередньо (у живому виконанні), так і за допомогою будь-яких пристроїв і процесів (за винятком передачі в ефір чи по кабелях) у місцях, де присутні чи можуть бути присутніми особи, які не належать до кола сім'ї або близьких знайомих цієї сім'ї, незалежно від того, чи присутні вони в одному місці і в один і той самий час або в різних місцях і в різний час.

У п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.06.2010 р. № 5 "Про застосування судами норм законодавства у справах про захист авторського права і суміжних прав" зазначено, що відповідно до статті 45 Закону суб'єкти авторського права і суміжних прав можуть управляти своїми правами: особисто, через свого повіреного, через організацію колективного управління.

Згідно з підпунктом "г" ч. 1 ст. 49 Закону, організації колективного управління повинні виконувати від імені суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав і на основі одержаних від них повноважень.

Відповідно до п. 49 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 р. № 12 "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із захистом прав інтелектуальної власності", документами, що підтверджують право організації на звернення до суду із заявою про захист авторського права та/або суміжних прав, є: видане Міністерством освіти і науки України свідоцтво про облік організацій колективного управління, свідоцтво про визначення організації уповноваженою організацією колективного управління згідно із статтями 42, 43 названого Закону; статут організації, що управляє майновими правами на колективній основі; в інших випадках, ніж передбачені згаданими статтями Закону України "Про авторське право і суміжні права" - договір з особою, якій належать відповідні права, на управління майновими правами на колективній основі, та/або договір з іноземною організацією, що управляє аналогічними правами, і документи, що підтверджують наявність у неї відповідних повноважень.

З наявних у справі матеріалів вбачається, що позивач є організацією колективного управління на колективній основі майновими правами суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав, що підтверджується виданим Державним департаментом інтелектуальної власності свідоцтвом про облік організацій колективного управління від 24.01.2011 р. № 19/2011.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено обов'язковість договору для виконання сторонами.

В силу положень ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За правилами ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем за первісним позовом зобов'язання за Договором щодо сплати винагороди (роялті) у повному обсязі не виконувались, у зв'язку з чим в останнього виникла заборгованість перед позивачем у період з 26.04.2014 р. по 01.08.2015 р. у розмірі 23 040,00 грн., яка станом на час розгляду даної справи залишається несплаченою.

Вказані обставини підтверджуються зібраними у матеріалах справи доказами та визнаються відповідачем за первісним позовом.

У той же час, позивач за первісним позовом просить суд стягнути заборгованість за Договором у період з 26.04.2014 р. по 14.08.2015 р. у розмірі 24576,00 грн.

За таких обставин, суд зазначає наступне.

Пунктом 4.2. Договору передбачено автоматичну пролонгацію Договору на один календарний рік, у випадку, якщо жодна із сторін не повідомить письмово іншу сторону про припинення дії договору протягом місяця до настання зазначеної в 4.1 дати припинення дії договору.

У той же час, з наявних у матеріалах справи доказів вбачається, що 04.06.2015 р. та 17.07.2015 р. ПрАТ "Готель Дніпро" звертався до УЛАСП з листами про припинення дії Договору з 05.07.2015 р.

Дослідивши надані сторонами докази, суд зазначає, що у відповідності до п. 4.2. Договору, у випадку відсутності угоди сторін про припинення дії Договору саме з 05.07.2015 р., він вважається продовженим до 01.08.20015 р.

Таким чином, оскільки Договір припинився 01.08.2015 р., суд дійшов висновку про відсутність підстав для нарахування УЛАСП заборгованості ПрАТ "Готель Дніпро" за Договором за серпень 2015 р.

Пунктом 2.6. Договору сторони встановили, що у разі прострочення користувачем виконання грошового зобов'язання по Договору, УЛАСП має право нарахувати пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у відповідний період, за кожен день такого прострочення.

У відповідності до ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України, штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

За приписами ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Статтею 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" передбачено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочу платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня (ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань").

УЛАСП, у своєму розрахунку, просить суд стягнути з ПрАТ "Готель Дніпро" пеню у розмірі 4 114,05 грн., нараховану за період з 26.04.2014 р. по 14.08.2015 р.

23.09.2015 р. ПрАТ "Готель Дніпро" подано заяву про застосування наслідків спливу позовної давності до вимог про стягнення пені.

Статтями 256, 257, 258 Цивільного кодексу України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Згідно зі ст. 261 Кодексу, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до ст. 267 ЦК України, особа, яка виконала зобов'язання після спливу позовної давності, не має права вимагати повернення виконаного, навіть якщо вона у момент виконання не знала про сплив позовної давності. Заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Враховуючи викладене, а також припинення Договору з 01.08.2015 р., суд зазначає, що заява про застосування наслідків спливу позовної давності підлягає частковому задоволенню, а саме, стягненню з ПрАТ "Готель Дніпро" підлягає пеня, нарахована за період з 02.09.2014 р. по 14.08.2015 р. у розмірі 3 747,98 грн., в іншій частині вимог про стягнення пені належить відмовити.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З урахуванням вставленого факту безпідставності нарахування УЛАСП заборгованості за Договором за серпень 2015 р., судом здійснено перерахунок заявлених до стягнення сум 3 % річних та інфляційних втрат, внаслідок чого суд дійшов висновку про наявність підстав для нарахування 3 % річних у розмірі 496,77 грн. та 9 757,88 грн. інфляційних втрат.

Відповідно до ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі ст. 34 Кодексу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Як встановлено ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Щодо заявлених у зустрічному позові ПрАТ "Готель Дніпро" вимог про визнання Договору припиненим з 05.07.2015 р., суд зазначає, що в межах розгляду первісного позову судом встановлено факт припинення спірного Договору з 01.08.2015 р., у зв'язку з чим заявлені зустрічні вимоги не підлягають задоволенню.

В порядку, передбаченому ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає первісні позовні вимоги про стягнення з ПрАТ "Готель Дніпро" 23 040,00 грн. заборгованості, 3 747,98 грн. пені, 496,77 грн. 3 % річних та 9 757,88 грн. інфляційних втрат обґрунтованими, підтвердженими наявними в матеріалах справи доказами та не спростованими належним чином і у встановленому законом порядку відповідачем, а відтак такими, що підлягають задоволенню. У задоволенні решти первісних позовних вимог; а також у задоволенні зустрічного позову, належить відмовити.

За правилами ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір, сплачений при подання первісного позову, покладається на сторони пропорційно задоволених позовних вимог. Збір за подання зустрічного позову покладається на ПрАТ "Готель Дніпро".

Керуючись статтею 124 Конституції України, статтями 43, 33, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Первісний позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Готель Дніпро" (01001, м. Київ, вул. Хрещатик, буд. 1/2; ) на користь Приватної організації "Українська ліга авторських і суміжних прав" (02002, м. Київ, вул. Микільсько-Слобідська, буд. 2-Б, офіс 287; ) 23 040 (двадцять три тисячі сорок) грн. 00 коп. заборгованості, 9 757 (дев'ять тисяч сімсот п'ятдесят сім) грн. 88 коп. інфляційних втрат, 496 (чотириста дев'яносто шість) грн. 77 коп. 3 % річних, 3 747 (три тисячі сімсот сорок сім) грн. 98 коп. пені та 1 168 (одну тисячу сто п'ятдесят вісім) грн. 44 коп. судового збору.

3. У задоволенні решти первісного позову відмовити.

4. У задоволенні зустрічного позову відмовити.

5. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено 16.11.2015 р.

Суддя Н.І. Зеленіна