РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.11.2015Справа №910/23966/15

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Інжагро"

до Приватного акціонерного товариства "Київстар"

про стягнення 66 284, 78 грн.

Суддя Пригунова А.Б.

Представники:

від позивача: Гущин М.О.

від відповідача: Ральченко Ю.Г.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Інжагро" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "Київстар" про стягнення 66 284,78 грн. за договором суборенди площі для розміщення обладнання № ДСБ 85 від 01.05.2015 р. Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх грошових зобов'язань щодо сплати орендної плати та за сервісне обслуговування за липень 2015 р.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.09.2015 р. порушено провадження у справі № 910/23966/15 та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 19.10.2015 р. за участю представників сторін, яких зобов'язано надати суду певні документи.

Розгляд справи переносився в порядку ст. 77 Господарського процесуального кодексу України.

02.11.2015 р. через відділ діловодства Господарського суду міста Києва відповідач подав письмові пояснення по справі, у яких зазначає, що 12.10.2015 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Інжагро", Приватним акціонерним товариством "Київстар" та Товариством з обмеженою відповідальністю «Акорда» укладено договір про відступлення права вимоги № 1, відповідно до якого Товариством з обмеженою відповідальністю «Акорда» відступило позивачу належне йому право вимоги до Приватного акціонерного товариства "Київстар" за договором суборенди № ДСТ12 від 01.11.2014 р. на суму 57 740, 30 грн.

Крім того, відповідач зазначає, що 14.10.2015 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Інжагро" та Приватним акціонерним товариством "Київстар" підписано акт зарахування зустрічних вимог на загальну суму 108 836, 93 грн.. в тому числі за договором № ДСБ 85 від 01.05.2015 р. - на суму 66 083, 99 грн.

У даному судовому засіданні представник позивача подав заяву про припинення провадження у справі, у зв'язку з тим, що відповідачем погашено заборгованість за договором № ДСБ 85 від 01.05.2015 р. у розмірі 66 284, 78 грн. шляхом укладення договору про відступлення права вимоги від 12.10.2015 р. та зарахування зустрічних однорідних вимог за актом від 14.10.2015 р.

Представник відповідача підтримав клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Інжагро" про припинення провадження у справі.

Відповідно до п. 1-1 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Припинення існування предмета спору, за змістом наведеної статті, свідчить про відсутність між сторонами неврегульованих питань.

Відповідно до п. 4.4. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» господарський суд припиняє провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмета спору (пункт 11 частини першої статті 80 Господарського процесуального кодексу України), зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв'язку з цим не залишилося неврегульованих питань. Припинення провадження у справі на підставі зазначеної норми Господарського процесуального кодексу України можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до порушення провадження у справі, то зазначена обставина тягне за собою відмову в позові, а не припинення провадження у справі.

Тож, приймаючи, що після порушення провадження у даній справі відповідачем фактично було погашено частину заборгованості за договором № ДСБ 85 від 01.05.2015 р. на суму 66 083, 88 грн., що є предметом спору у даній справі, суд вважає за необхідне припинити провадження у справі № 910/23996/15 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Інжагро" до Приватного акціонерного товариства "Київстар" в частині стягнення 66 083, 88 грн. на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України.

В частині позовну в частині стягнення 176, 40 грн., які перераховані відповідачем відповідно до платіжного доручення № 508011 від 04.09.2015 р., суд відзначає, що вказані кошти сплачені до порушення провадження, у зв'язку з чим положення п. 1-1 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України у даному випадку не підлягають застосуванню.

Відповідно до ст. 82 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами, оригінали яких оглянуто у судовому засіданні.

У судовому засіданні 02.11.2015 р. на підставі ст. 85 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

01.05.2015 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Інжагро" та Приватним акціонерним товариством "Київстар" укладено договір суборенди № ДСБ 85, за умовами якого позивач зобов'язався надати, а відповідача - прийняти в суборенду ділянку покрівлі площею 7 кв.м. на даху Бізнес-центру «Форум Парк Плаза» по пр. Московському, 9, корп. «Ф» та сплачувати орендну плату та сервісні послуги.

За актом приймання-передачі від 01.05.2015 р. позивач передав, а відповідач прийняв ділянку покрівлі площею 7 кв.м. на даху Бізнес-центру «Форум Парк Плаза» по пр. Московському, 9.

Однак за актом приймання-передачі від 31. 07.2015 р. орендоване за договором № ДСБ 85 від 01.05.2015 р. майно було повернуто між Товариству з обмеженою відповідальністю "Інжагро".

Обґрунтовуючи заявлені вимоги, позивач зазначає, що відповідачем допущено порушення зобов'язань за договором № ДСБ 85 від 01.05.2015 р. в частині оплати за суборенду майна та сервісне обслуговування, уц зв'язку з чим виникла заборгованість на загальну суму 66 284, 78 грн.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд відзначає наступне.

Відповідно до ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору та встановлюються письмовими і речовими доказами, висновками судових експертів, а також поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі.

Статтею 759 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

У відповідності до ч. 1 ст. 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Відповідно до ст. 286 Господарського кодексу України орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

За змістом ст.ст. 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов'язковим для виконання сторонами.

За приписами ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Тож, в силу положень Цивільного кодексу України договірні зобов'язання є обов'язковими для виконання сторонами у порядку та у строк, визначений відповідним договором, або законом.

За приписами ст.ст. 3, 629 Цивільного кодексу України цивільне законодавство ґрунтується на принципах справедливості, добросовісності та розумності та передбачає обов'язковість виконання договірних зобов'язань.

Розглядаючи заний спір по суті, судом встановлено, що заборгованість за суборенду майна за договором № ДСБ 85 від 01.05.2015 р. відповідачем фактично погашена шляхом підписання сторонами акту зарахування зустрічних вимог від 14.10.2015 р. на загальну суму 108 836, 93 грн., в тому числі за договором № ДСБ 85 від 01.05.2015 р. - на суму 66 083, 99 грн.

В той же час, позивачем надано суду засвідчену копію платіжного доручення № 508011 від 04.09.2015 р. про перерахування 176, 40 грн. у якості оплати експлуатаційних витрат за договором № ДСБ 85 від 01.05.2015 р.

Відповідно до ст. 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Статтею 4-3 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За приписами ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до п. 4.4. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» якщо предмет спору був відсутній і до порушення провадження у справі, то зазначена обставина тягне за собою відмову в позові.

Відтак, враховуючи, що грошові кошти у розмірі 176, 40 грн. у якості оплати експлуатаційних витрат за договором № ДСБ 85 від 01.05.2015 р. сплачені до порушення провадження у даній справі, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову в цій частині.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового бору при відмову у задоволені позову покладаються відповідача.

В той же час, відповідно до ч. 3 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України про припинення провадження у справі виноситься ухвала, в якій мають бути вирішені питання про розподіл між сторонами господарських витрат.

Відповідно до п. 4.7. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 р. № 7 «Про деякі питання практики застосування розділу 6 Господарського процесуального кодексу України» передбачено, що частиною другою статі 49 Господарського процесуального кодексу передбачено, що в разі коли спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору. Зазначена норма виступає процесуальною санкцією, яка застосовується господарським судом незалежно від того, чи заявлялося відповідне клопотання заінтересованою стороною.

У такому застосуванні суду слід виходити з широкого розуміння даної норми, маючи на увазі, що передбачені нею наслідки можуть наставати і вразі неправомірної бездіяльності винної особи, яка не вжила заходів до поновлення порушених нею прав і законних інтересів іншої особи (зокрема, ухилялася від задоволення її заснованих на законі вимог), що змусило останню звернутися за судовим захистом. Так, якщо зменшення позивачем розміру позовних вимог пов'язане з частковим визнанням та задоволенням позову відповідачем після подання позову, то судовий збір у відповідній частині покладається на відповідача. Або у разі коли в позові відмовлено, але з обставин справи вбачається, що спір доведено до судового розгляду внаслідок ухилення відповідача від розгляду претензії позивача, якщо вона пред'являлася, то судовий збір також покладається на відповідача.

Тож, враховуючи вищевикладене, а також беручи до уваги те, що спір у даній справі виник внаслідок порушення Приватним акціонерним товариством "Київстар" договірних зобов'язань, суд вважає за необхідне стягнути з останнього судовий збір у сумі 1 218, 00 грн.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 32, 33, 49, 75, п. 1-1 ч. 1 ст. 80, ст.ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Припинити провадження у справі № 910/23996/15 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Інжагро" до Приватного акціонерного товариства "Київстар" в частині стягнення 66 083, 88 грн.

2. В іншій частині у задоволені позову відмовити.

3. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Київстар" (03110, м. Київ, пр. Червонозоряний, 51, ), з будь-якого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання рішення суду, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Інжагро" (03680, м. Київ, пров. Охтирський, 7, ) судовий збір у розмірі 1 218, 00 (одна тисяча двісті вісімнадцять грн. 00 коп.) грн. - судового збору.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено: 09.11. 2015 р. .

Суддя Пригунова А.Б.