ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

02.11.15р. Справа № 904/7416/15

За позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АЛЬФА СТРАХУВАННЯ", м. Бровари Київської області

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТАЙПАН"-АГЕНСТВО БЕЗПЕКИ", м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

про відшкодування 49000 грн 00 коп. матеріальної шкоди в порядку регресу

Суддя Воронько В.Д.

Представники:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: представник ОСОБА_1, довіреність б/н від 30.09.2015;

від 3-ї особи: не з'явився.

СУТЬ СПОРУ:

19.08.2015 до господарського суду Дніпропетровської області звернулося Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "АЛЬФА СТРАХУВАННЯ" (далі - ПрАТ "Страхова компанія "АЛЬФА СТРАХУВАННЯ", позивач) з позовною заявою від 13.08.2015 до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТАЙПАН"-АГЕНСТВО БЕЗПЕКИ" (далі - ТОВ "ТАЙПАН"-АГЕНСТВО БЕЗПЕКИ", відповідач), з вимогами про стягнення 49000,00 грн матеріальної шкоди в порядку регресу.

Ухвалою суду від 19.10.2015 розгляд справи продовжено до 03.11.2015.

Позивач не забезпечив участі свого представника у судове засідання, але 28.10.2015 надіслав лист з поясненнями на виконання ухвали суду.

Відповідачем 01.10.2015 надано відзив на позовну заяву, в якому він проти позову заперечив, посилаючись на те, що водій своєчасно повідомив позивача про дорожньо-транспортну пригоду, тому у позивача відсутні підстави для звернення з позовом до суду. Крім того, у судовому засіданні 02.11.2015 він надав пояснення, у яких підтримав раніше заявлений відзив та вважає доводи позивача необґрунтованими, оскільки

Третя особа у судове засідання не з'явилася, надіславши заву про розгляд справи за її відсутності. 19.10.2015 гр. ОСОБА_2 на вимогу суду надав пояснення, у яких зазначив про повідомлення страховика про настання дорожньо-транспортної пригоди належним чином у встановленому Законом порядку, тому позов вважає необгрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

16.02.2015 в м. Кривий Ріг по об'їзній дорозі сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів: ВАЗ 21073 д/н НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2, який не врахував безпечну швидкість руху та допустив наїзд на стоячий автомобіль НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3, в наслідок чого транспортному засобу SKODA SUPERB д/н НОМЕР_3 було завдано механічних пошкоджень.

Факт дорожньо-транспортної події та пошкодження вказаного транспортного засобу зафіксований відділенням Державтоінспекції Криворізького ГУМВС України в Дніпропетровській області у довідці № 57880236 від 16.02.2015.

Винним у скоєнні дорожньо-транспортної події був визнаний водій автомобіля НОМЕР_4 ОСОБА_2, що підтверджується постановою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 21.04.2015 у справі № 214/1799/15-п про притягнення цієї особи до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі (ч.2 ст.8 Закону України "Про страхування").

Згідно ч. 1 ст. 25 Закону України "Про страхування" здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

13.03.2014 ПрАТ "СК "АЛЬФА СТРАХУВАННЯ" та ТОВ "ТАЙПАН" - АГЕНСТВО БЕЗПЕКИ" було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у формі Полісу № АС/3732548 (далі - Поліс), строк дії якого з 16.03.2014 до 15.03.2015, тобто терміном один рік, за умовами Полісу ліміт відповідальності страхової компанії за шкоду, заподіяну майну - 50000,00 грн, розмір франшизи - 1000,00 грн, забезпеченим транспортним засобом є автомобіль НОМЕР_4.

Враховуючи, що цивільна відповідальність водія забезпеченого транспортного засобу, винуватця ДТП, була застрахована в Страховій компанії "АЛЬФА СТРАХУВАННЯ", власник пошкодженого транспортного засобу SKODA SUPERB д/н НОМЕР_3, звернувся до СК "АЛЬФА СТРАХУВАННЯ" із заявою про виплату страхового відшкодування.

З метою визначення вартості відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу SKODA SUPERB д/н НОМЕР_3, 27.02.2015 проведено його огляд, про що складено акт огляду транспортного засобу.

Вартість відновлюваного ремонту автомобіля НОМЕР_5 в результаті його пошкодження в ДТП складає 63166,21 грн за звітом ТОВ "Юніверсал Асістанс-Україна" № 70/75.04.15 від 06.04.2015 та ремонтною калькуляцією № 70/75/ІІА14 від 06.04.2015.

Страховою компанією "АЛЬФА СТРАХУВАННЯ" 14.04.2015 складено розрахунок суми матеріального збитку, на суму 49000,00 грн та складено страховий акт № 0263.609.15.01.01, відповідно до якого розмір страхового відшкодування, що підлягає виплаті, складає 49000,00 грн.

Згідно розрахунку суми страхового відшкодування, проведеного позивачем, 29.04.2015 ПрАТ "СК "АЛЬФА СТРАХУВАННЯ" здійснило страхову виплату на користь власника пошкодженого транспортного засобу у розмірі 49000,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 8130 від 29.04.2015 та витягом з відомості про виплату страхового відшкодування коштів № 130 від 29.04.2015.

За змістом положень ч.1 ст. 355 Господарського кодексу України об'єкти страхування, види обов'язкового страхування, а також загальні умови здійснення страхування, вимоги до договорів страхування та порядок здійснення державного нагляду за страховою діяльністю визначаються Цивільним кодексом України, цим Кодексом, законом про страхування, іншими законодавчими актами.

Відповідно до ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно з ст.3 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальника.

Відповідно до ст.5 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодування особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Статтею 27 Закону України "Про страхування" та ст. 993 Цивільного кодексу України передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Відповідно до ст. 1191 Цивільного кодексу України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Можливість страховика на відшкодування шкоди в порядку регресу зі страхувальника, який є суб'єктом господарювання, внаслідок спричинення страхового випадку його працівником, повністю узгоджується із загальними засадами правового регулювання відносин, що виникають внаслідок заподіяння позадоговірної шкоди. Так, відповідно до ст. 1172 Цивільного кодексу України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Згідно з ст. 38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, у разі, зокрема, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону.

Підпунктом 33.1.4 п. 33.1 ст. 33 цього ж Закону (в редакції, чинній на момент виникнення ДТП) передбачено, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально.

З огляду на викладене, саме водій транспортного засобу, що спричинив ДТП зобов'язаний письмово повідомити страховика про ДТП. Як вбачається з пояснень 3-ї особи (винуватця ДТП громадянина ОСОБА_2С.), то саме він і повідомив про настання страхового випадку одразу ж після скоєння наїзду спочатку по телефону на гарячу лінію ПрАТ "СК "АЛЬФА СТРАХУВАННЯ", а потім особисто шляхом заповнення заяви 16.02.2015 у відділення ПрАТ "СК "АЛЬФА СТРАХУВАННЯ". Заява про настання страхового випадку та страхового відшкодування, зі слів третьої особи, була прийнята уповноваженою особою позивача.

Однак, у судовому засіданні позивач заперечує цей факт, пославшись лише на заяву потерпілої громадянки ОСОБА_3 Через що, для встановлення істини по справі суд витребував у позивача виписку з журналу реєстрації (заяв) вхідної/вихідної кореспонденції за 16.02.2015, але останній не надав такого доказу зазначивши, що ведення журналу не передбачено внутрішніми правилами ПрАТ "СК" АЛЬФА СТРАХУВАННЯ", що на думку суду є сумнівним зважаючи на важливість такого роду документів.

Відповідно до п.2.3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції " №18 від 26.12.2011 якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом (частина перша статті 38 ГПК), то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами, і в такому разі у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування судового рішення з мотивів неповного з'ясування місцевим господарським судом обставин справи.

Суд не погоджується з доводами позивача, оскільки з наданої до справи заяви про настання страхового випадку та страхового відшкодування від 16.02.2015 громадянки ОСОБА_3, на яку посилається позивач як на доказ, не вбачається про причетність до ДТП саме забезпеченого транспортного засобу відповідача. У заяві взагалі не вказано який саме автомобіль здійснив ДТП, не вказано ані марки автомобіля, ані номерного знаку, але обставини та матеріали справи свідчать про повну обізнаність позивача про обставини дорожньо-транспортної пригоди.

Таким чином у суду є всі підстави вважати, що позивач про настання страхового випадку був обізнаний саме від винуватця ДТП громадянина ОСОБА_2, а не від потерпілої особи. Крім того судом встановлено, що номери страхової справи зазначені у заяві потерпілої особи громадянки ОСОБА_3 та у листі позивача зі зверненням до відповідача про надання підтверджуючих документів, необхідних для належного опрацювання страхової справи, відрізняються один від одного, отже можна зробити припущення про існування іншої справи, факт існування якої замовчує позивач.

Відповідно до п. 35.1. ст. 35 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. Тобто заява про страхове відшкодування подається після подання повідомлення про випадок, який має ознаки страхового. Факт прийняття у ОСОБА_3 заяви про виплату страхового відшкодування підтверджує те, що Позивачем спочатку було отримано повідомлення про страховий випадок, а потім була отримана заява про здійснення страхового відшкодування.

Відповідно до приписів ст. 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Із аналізу норм вищевказаного закону слідує, що рішення про виплату/невиплату страхового відшкодування відбувається після проведення перевірки та розслідування страхового випадку. За відсутності підстав для відмови у виплаті страхового відшкодування - страхових здійснює виплату страхового відшкодування потерпілій особі (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) тощо.

Позивач добровільно виплативши страхове відшкодування, фактично визнав дорожньо-транспортну пригоду, яка сталася 16 лютого 2015 року страховим випадком. Прийняття такого рішення підтверджує факт того, що Позивач був обізнаний про всі обставини справи, учасників ДТП, мав необхідний обсяг інформації та документів про дорожнього-транспортну пригоду, а тому визнав наявність підстав для виплати страхового відшкодування потерпілій особі. За таких обставин слід визнати відсутність порушень прав позивача з боку будь-яких осіб, в тому числі відповідача та винного у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди водія ОСОБА_2, навіть у разі припущення, що останнім не здійснено повідомлення позивача про настання страхового випадку.

В постанові Верховного Суду України у справі № 6-284цс15 від 16 вересня 2015 року з аналогічних обставин зазначено наступне: судами встановлено, що факт настання страхового випадку ніким не оспорюється; він зафіксований правоохоронними органами; відповідач, як особа, винна в ДТП, притягнутий до адміністративної відповідальності; сам позивач його визнав, добровільно сплативши страхове відшкодування, тому сам по собі факт неповідомлення відповідачем страховику про настання страхового випадку не може бути покладений в основу ухвалення рішення, яке в своїй основі повинно базуватись на загальних положеннях про відшкодування збитків у позадоговірних зобов'язаннях, адже регресні зобов'язання входять до групи позадоговірних, тому спори з них мають вирішуватись у загальному порядку відшкодування збитків.

Тобто з позиції ВСУ України слідує, що у випадку визнання страховиком ДТП страховим випадком, добровільної сплати страхового відшкодування - навіть сам по собі факт неповідомлення про настання страхового випадку не може бути підставою для стягнення матеріальної шкоди в порядку регресу, оскільки такий страховий випадок визнається та не оспорюється страховиком.

Згідно ст. 11128 Господарського процесуального кодексу України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 111-16 цього Кодексу, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Враховуючи викладене, суд не вбачає підстав для задоволення позову, доводи позивача є безпідставними, тому у задоволенні позову слід відмовити.

Витрати по сплаті судового збору у справі покладаються на позивача, згідно ст.ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України в сумі 1827,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 979, 993, 1172, 1191 Цивільного кодексу України, ст. 355 Господарського кодексу України, Законом України "Про страхування", Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" та ст.ст. 43, 32, 33, 36, 43, 45, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову відмовити.

2. Судові витрати покласти на позивача.

В судовому засіданні відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено та підписано - 09.11.2015.

Суддя В.Д. Воронько