РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.11.2015Справа №910/21881/15
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Подільський господар"

До Публічного акціонерного товариства "Брокбізнесбанк"

Про визнання припиненими правовідносин та зняття обтяжень рухомого майна

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю "АТЗТ МИРНЕ".

Суддя Лиськов М.О.

Представники :

від позивача: не з'явився

від відповідача: Кошарський О.В. (дов. № 210/03 від 07.09.2015)

від третьої особи: не з'явився

В судовому засіданні 04.11.2015, відповідно до положень ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

25.08.2015 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Подільський господар" з вимогою до Публічного акціонерного товариства "Брокбізнесбанк" про визнання припиненими правовідносин за договором застави та зняття обтяжень.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що зобов'язання за договором застави від 08.09.2011, укладеним між Публічним акціонерним товариством "Брокбізнесбанк") та Товариством з обмеженою відповідальністю "Подільський господар" в забезпечення виконання зобов'язань Товариства з обмеженою відповідальністю "АТЗТ Мирне", що випливає з кредитного договору № 01/411-2011 від 26.07.2011, припинилися, у зв'язку з припинення зобов'язання, забезпеченого заставою.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.08.2015 порушено провадження по справі № 910/21881/15, розгляд справи призначено на 16.09.2015, а також залучено до участі у справі Товариство з обмеженою відповідальністю "АТЗТ Мирне", в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача.

16.09.2015 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшло клопотання про доручення доказів до матеріалів справи.

16.09.2015 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшло клопотання про доручення доказів до матеріалів справи.

Представник третьої особи у судове засідання 16.09.2015 не з'явився, вимоги ухвали суду не виконав, про поважні причини неявки в судове засідання суд не повідомив, хоча про час, дату та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 017.

У судове засідання 16.09.2015 з'явились представники позивача та відповідача та надали пояснення по суті заявлених позовних вимог.

У судовому засіданні 16.09.2015 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

16.09.2015 ухвалою суду розгляд справи відкладено на 07.10.2015.

В судове засідання, призначене на 07.10.2015, представники сторін з'явились та надали пояснення по справі.

Представник відповідача заявив клопотання про продовження строків розгляду справи.

07.10.2015 ухвалою суду продовжено строки розгляду справи на 15 днів до 12.11.2015 та відкладено розгляд на 04.11.2015.

У судове засідання 04.11.2015 з'явився представник відповідача та надав пояснення по суті заявлених позовних вимог.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши надані суду докази, суд

Оскільки про час та місце судового засідання відповідач був належним чином повідомлений, на підставі статті 75 Господарського процесуального кодексу України справа може бути розглянута за наявними в ній матеріалами.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач повідомлений про час та місце судового розгляду належним чином, а матеріали справи містять достатні докази для її розгляду по суті.

У судових засіданнях складалися протоколи згідно статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Клопотання щодо фіксації судового процесу учасниками процесу не заявлялось, у зв'язку з чим, розгляд справи здійснювався без застосуванням засобів технічної фіксації судового процесу у відповідності до статті 811 Господарського процесуального кодексу України.

Зважаючи на достатність в матеріалах справи доказів, необхідних для повного та об'єктивного вирішення справи, розгляд справи відбувся з урахуванням положень ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд, -

ВСТАНОВИВ:

26.07.2011 між Публічним акціонерним товариством "Брокбізнесбанк" (банк за договором) та Товариством з обмеженою відповідальністю "АТЗТ Мирне" (позичальник за договором) укладено кредитний договір № 01/411-2011, відповідно до умов якого банк надає позичальнику тимчасове користування на умовах повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у розмірі 6 303 000 грн. 00 коп. терміном користування до 25.07.2014 та зі сплатою 21 % річних за користування кредитом.

В забезпечення виконання зобов'язань Товариства з обмеженою відповідальністю "АТЗТ Мирне" (позичальник), що випливає з кредитного договору № 01/411-2011 від 08.09.2011 між Публічним акціонерним товариством "Брокбізнесбанк" (заставодержатель за договором) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Подільський господар" (заставодавець за договором) укладено договір застави.

Згідно з пунктом 4.1. договору даний договір застави набуває дії з моменту його укладення сторонами і діє до повного виконання позичальником основного зобов'язання за кредитним договором.

Як вбачається з витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна 09.09.2011 внесено запис № 11594468 про приватне обтяження транспортних засобів, що є предметом застави за договором застави від 08.09.2011.

Як вбачається з наявної в матеріалах справи додаткової угоди від 07.02.2014 до кредитного договору № 01/411-2011 від 26.07.2011, укладеної між Публічним акціонерним товариством "Брокбізнесбанк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "АТЗТ Мирне", у зв'язку з повним погашення кредиту сторони прийшли до взаємної згоди припинити дію кредитного договору № 01/411-2011 від 26.07.2011 з 07.02.2014. З 07.02.2014 сторони не вважають себе пов'язаними будь-якими правами та обов'язками за кредитним договором № 01/411-2011 від 26.07.2011, крім тих, що встановлені сторонами в даній додатковій угоді.

Згідно з пунктом 3 додаткової угоди від 07.02.2014 до кредитного договору № 01/411-2011 від 26.07.2011 сторони підписанням даної додаткової угоди також посвідчують той факт, що вони наділені достатнім обсягом повноважень для укладання даної додаткової угоди, не обмежені в цьому чинним законодавством України та будь-якими договірними зобов'язаннями та те, що вони не мають будь-яких претензій один до одного по укладеному між ними кредитному договору № 01/411-2011 від 26.07.2011.

Таким чином, станом 07.02.2014 заборгованість Товариством з обмеженою відповідальністю "АТЗТ Мирне" за кредитним договором № 01/411-2011 від 26.07.2011 була погашена у повному обсязі, у зв'язку з чим сторони не мають будь-яких претензій один до одного по укладеному між ними кредитному договору.

Позивач зазначає, що зобов'язання за договором застави від 08.09.2011, припинилися, у зв'язку з припинення зобов'язання, забезпеченого заставою.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

В силу норм статті 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 7 статті 179 Господарського кодексу України передбачено, що господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Відповідно до частини 2 статті 16 Цивільного кодексу України одним із способів захисту цивільного права може бути, зокрема, припинення правовідношення.

Частиною 1 статті 546 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Положеннями статті 1 Закону України "Про заставу" встановлено, що застава - це спосіб забезпечення зобов'язань, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до частини 3 статті 3 Закону України "Про заставу" застава має похідний характер від забезпеченого нею зобов'язання.

Як вбачається з частини 1 статті 598 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Положеннями статті 599 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з статтею 593 Цивільного кодексу України право застави припиняється у разі: припинення зобов'язання, забезпеченого заставою; втрати предмета застави, якщо заставодавець не замінив предмет застави; реалізації предмета застави; набуття заставодержателем права власності на предмет застави. Право застави припиняється також в інших випадках, встановлених законом. У разі припинення права застави на нерухоме майно до державного реєстру вносяться відповідні дані.

У відповідності до норм статті 28 Закону України "Про заставу" застава припиняється: з припиненням забезпеченого заставою зобов'язання; в разі загибелі заставленого майна; в разі придбання заставодержателем права власності на заставлене майно; в разі примусового продажу заставленого майна; при закінченні терміну дії права, що складає предмет застави;в інших випадках припинення зобов'язань, установлених законом.

Положеннями статті 599 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з частиною 1 статті 202 Господарського кодексу України господарське зобов'язання припиняється: належно проведеним виконанням, зарахуванням зустрічної однорідної вимоги або страхового зобов'язання; у разі поєднання управненої та зобов'язаної сторін в одній особі; за згодою сторін; через неможливість виконання та в інших випадках, передбачених цим Кодексом або іншими законами.

Таким чином, у зв'язку з повним погашення Товариством з обмеженою відповідальністю "АТЗТ Мирне" кредиту за кредитним договором № 01/411-2011 від 26.07.2011 та припиненням з 07.02.2014 дії кредитного договору № 01/411-2011 від 26.07.2011, зобов'язання Товариства з обмеженою відповідальністю "Подільський господар" за договором застави від 08.09.2011 були припиненні на підставі статті 593 Цивільного кодексу України та статті 28 Закону України "Про заставу".

Щодо заявлених вимог позивача про зняття обтяження рухомого майна та внесення до Державного реєстру обтяжень рухомого майна запис при припинення обтяжень на рухоме майно, накладеного реєстраційним записом № 11594468 від 09.09.2011, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 15 Закону України "Про заставу" застава рухомого майна може бути зареєстрована відповідно до закону.

Процедура реєстрації обтяжень рухомого майна регламентується Законом України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" від 18.11.2003 № 1255-ІV, Порядком ведення Державного реєстру обтяжень рухомого майна, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05.07.2004 № 830 та Інструкцією про порядок ведення Державного реєстру обтяжень рухомого майна та заповнення заяв, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 29.07.2004 № 73/5, зареєстрованою в Мін'юсті України 29.07.2004 за № 942/9541.

У відповідності до статті 43 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" реєстрація обтяжень здійснюється на підставі заяви обтяжувана, в якій зокрема зазначаються: - відомості про обтяжувача та боржника: для юридичних осіб - резидентів - найменування, місцезнаходження та ідентифікаційний код; для фізичних осіб - громадян України - прізвище, ім'я, по батькові, адресу постійного місця проживання та індивідуальний ідентифікаційний номер у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та інших обов'язкових платежів; посилання на підставу виникнення обтяження та його зміст; опис рухомого майна, що є предметом обтяження, достатній для його ідентифікації; відомості про заборону чи обмеження права боржника відчужувати предмет обтяження.

Заяви про виникнення, зміну, припинення обтяжень та про звернення стягнення на предмет обтяження підписуються обтяжувачем. Якщо обтяжувачем є юридична особа, підпис її уповноваженої особи скріплюється печаткою. Якщо заява подається в електронній формі, вона повинна містити електронний підпис обтяжувача.

Згідно з пунктом 24 Порядку ведення Державного реєстру обтяжень рухомого майна, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України від 05.07.2004 № 830, після припинення обтяження обтяжувач самостійно, на письмову вимогу боржника чи особи, права якої порушено внаслідок наявності запису про обтяження, протягом п'яти днів зобов'язаний подати реєстратору заяву про припинення обтяження і виключення його з Реєстру.

Відповідно до пункту 5 Порядку ведення Державного реєстру обтяжень рухомого майна державна реєстрація обтяження рухомого майна може проводитися будь-яким реєстратором.

Згідно з пунктом 2 Порядку ведення Державного реєстру обтяжень рухомого майна реєстратори - суб'єкти, уповноважені держателем Реєстру надавати послуги з державної реєстрації відомостей про виникнення, зміну, припинення обтяжень, а також звернення стягнення на предмет обтяження, приймати заяви, видавати завірені витяги з Реєстру та виконувати інші функції, передбачені цим Порядком.

Відповідно до пункту 1 наказу Міністерства юстиції України від 07.07.2006, № 57/5 "Про визначення реєстраторів Державного реєстру обтяжень рухомого майна" реєстраторами Державного реєстру обтяжень рухомого майна є державне підприємство "Національні інформаційні системи", державні нотаріальні контори та приватні нотаріуси.

З огляду на вищевикладене та враховуючи, що в даному випадку реєстратором є Хмельницька філія державного підприємства "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України, то Публічне акціонерне товариство "Брокбізнесбанк" не є належним відповідачем у даній справі щодо вимоги про зняття обтяження рухомого майна та внесення до Державного реєстру обтяжень рухомого майна запису при припинення обтяжень на рухоме майно.

Таким чином, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні заявленої вимоги позивача щодо зняття обтяження рухомого майна та внесення до Державного реєстру обтяжень рухомого майна запису про припинення обтяжень на рухоме майно.

Згідно з частиною 1 статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини 4 статті 49 Господарського процесуального кодексу України стороні, на користь якої відбулося рішення, господарський суд відшкодовує судовий збір за рахунок другої сторони і в тому разі, коли друга сторона звільнена від сплати судового збору.

Керуючись ст. 43, ч.ч. 1, 4 ст. 49, ст.ст. 82, 82-1, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Визнати припиненими правовідносини (зобов'язання) між Товариства з обмеженою відповідальністю "Подільський господар" та Публічним акціонерним товариством "Брокбізнесбанк" за договором застави від 08.09.2011.

3. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Брокбізнесбанк" (03057, м. Київ, пр-т. Перемоги, буд. 41, ідентифікаційний код 19357489) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Подільський Господар" (30440, Хмельницька обл., Шепетівський р-н, с. Мокіївці, ідентифікаційний код 32678236) витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 218 (одна тисяча двісті вісімнадцять) грн. 00 коп.

4. В іншій частині позову відмовити.

5. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до частини 5 статті 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду шляхом подання, протягом 10 днів з дня складання повного рішення, апеляційної скарги через Господарський суд міста Києва.

Повне рішення складено: 11.11.2015

Суддя М.О. Лиськов