ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

10.11.2015 Справа № 920/1438/15

за позовом: Управління майна комунальної власності Сумської міської ради,

м. Суми;

до відповідача: Колективного науково-виробничого підприємства "Супутник",

м. Суми;

про виселення з займаного приміщення,

СУДДЯ ДЖЕПА Ю.А.

За участю представників сторін:

від позивача: Ромась І.М. (довіреність № 23.01-27/39 від 01.12.2014);

від відповідача: не прибув;

При секретарі судового засідання Куриленко О.В.

Суть спору: позивач просить суд виселити відповідача з займаного нежитлового приміщення по вул. Воскресенська, 8-Г у місті Суми з поверненням приміщенням належному власнику - відповідачу, а також судові витрати, пов'язані з розглядом справи.

Представник позивача повністю підтримав позовні вимоги.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, відзив на позов не подав, повноважного представника в судове засідання не направив, про час і місце судового розгляду був повідомлений належним чином, про що свідчить в матеріалах справи рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а. с. 35).

Відповідно до п. 3.9.1. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи достатність часу, наданого позивачу та відповідачу для підготовки до судового засідання та подання витребуваних судом документів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, закріплені п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, ст. 43 та ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, сторонам створені усі належні умови для надання доказів у справі та є підстави для розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив:

Згідно з ч. 2 ст. 2 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст.

Частиною 5 ст. 16 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" визначено, що від імені та в інтересах територіальних громад права суб'єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради.

Відповідно до Положення про управління комунальної власності Сумської міської ради, затвердженого рішенням Сумської міської ради від 31 липня 2013 року № 2570-МР, управління є виконавчим органом Сумської міської ради, їй підзвітне та підконтрольне, підпорядковане виконавчому комітету Сумської міської ради та міському голові м. Суми, оперативно підпорядковане заступнику міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради згідно з розподілом обов'язків.

Згідно з пунктом 1.7 Положення про Управління майна комунальної власності Сумської міської ради, затвердженого рішенням Сумської міської ради від 31.07.2013 року № 2570-МР, Управління майна комунальної власності Сумської міської ради є правонаступником Управління комунального майна та приватизації Сумської міської ради по усім майновим та немайновим правам і обов'язкам. Позивач укладає договори оренди майна комунальної власності, у тому числі на нежитлові приміщення, вносить до них зміни, продовжує термін їх дії у встановленому міською радою порядку, здійснює контроль за надходженням орендної плати, вживає заходи щодо ліквідації заборгованості з орендної плати, виконання орендарями договірних зобов'язань та дотримання ними умов договору оренди.

31.01.1997 між відділом комунального майна виконавчого комітету Сумської міської ради (орендодавець, правонаступником якого є позивач) та Колективним науково-виробничим підприємством «Супутник» укладено договір оренди нерухомого майна № ФМ-578, відповідно до умов якого відповідачу передано в оренду нежитлове приміщення на умовах, визначених договором, загальною площею 27,5 кв.м, що розміщено у будинку № 8-Г по вул. Фрунзе (нині вул. Воскресенська) у м. Суми для розміщення службових приміщень, право на оренду яких орендар одержав на підставі рішення Виконкому від 17.06.1993 № 381.

Факт передачі вказаного нежитлового приміщення в оренду відповідачу підтверджується відповідним актом прийому-передачі основних фондів (а.с. 11).

Строк дії договору встановлювався на 1 рік - по 31.01.1998. (п. 8.1. Договору).

Зміною від 21.09.1998 договір оренди № ФМ-578 викладено в новій редакції; строк дії договору встановлено на три роки з 21.09.1998 по 21.09.2001.

18.01.2002 між сторонами укладено Зміну № 3 до договору оренди, якою збільшено площу орендованого приміщення до 28,05 кв.м, строк дії договору встановлено до 18.01.2005.

Додатковою угодою від 16.12.2008, у відповідності до рішення господарського суду Сумської області по справі № 9/405-08, сторони визнали договір оренди № ФМ-578 продовженим по 28.10.2011.

Зміною № 4 від 25.12.2008 уточнено площу орендованого приміщення - 28,8 кв.м.

Пунктом 7.9 вищевказаного договору, ч. 4 ст. 284 Господарського кодексу України та ч. 2 ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» визначено, що у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору, він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Позивач в позовній заяві зазначає, що договір оренди продовжувався з 28.10.2011 по 28.10.2014 в зв'язку з відсутністю заяви однієї із сторін про припинення дії договору або його розірвання.

Згідно з п. 4.1.1 договору, орендодавець має право в будь-який час здійснювати перевірку виконання умов договору, контролювати ефективність використання об'єкта оренди.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що працівниками управління 04.11.2014 зроблено перевірку виконання умов договору оренди № ФМ-578, про що складено акт. В акті відображені численні порушення умов договору, а саме:

- відсутні документи, що підтверджують зарахування на баланс орендаря об'єкта оренди;

- об'єкт оренди не знаходиться під охороною;

- капітальний ремонт приміщення не проводиться;

- об'єкт оренди не застрахований;

- об'єкт оренди знаходиться в незадовільному стані, не відповідає протипожежним та санітарним вимогам;

- у приміщенні відсутня електроенергія;

- прилегла територія знаходиться у занедбаному стані.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач 05.11.2014 надіслав на адресу відповідача листа № 23.01-16/1305, в якому повідомив відповідача про припинення договірних відносин за договором оренди № ФМ-578 у зв'язку із закінченням його строку дії та про не продовження його на новий термін. У зазначеному листі відповідачу було запропоновано повернути управлінню приміщення за адресою: м. Суми, вул. Воскресенська, 8-Г, за актом прийому-передачі до 18.11.2014.

Відповідно до статті 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до статей 33, 34 названого Кодексу, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються учасниками судового процесу. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За змістом статті 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічні положення містяться і в частині першій статті 193 Господарського Кодексу України, яка також передбачає, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до частини 2 статті 291 ГК України договір оренди припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено.

Частиною 4 ст. 284 ГК України, статтею 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" передбачено, що строк договору оренди визначається за погодженням сторін.

Відповідно до статті 764 ЦК України, якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму (оренди), то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

Аналогічна норма міститься в частині другій статті 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", відповідно до якої у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Зі змісту зазначених правових норм вбачається, що після закінчення строку договору оренди він може бути продовжений на той самий термін і на тих самих умовах на який цей договір укладався, за умови, якщо проти цього не заперечує жодна із сторін договору.

При цьому законодавчо не встановлений початок перебігу строку для надіслання заяви однією із сторін про припинення або зміну умов договору.

Відтак, має значення лише те, чи збіг встановлений місячний термін для заяви однієї із сторін про припинення або зміну договору оренди після закінчення терміну дії такого договору, оскільки саме із його закінченням пов'язане продовження договору оренди на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Викладеної правової позиції дотримується Верховний суд України (постанова від 18.08.2009 у справі № 2/385).

Враховуючи, що позивач висловив своє заперечення проти продовження дії договору оренди на тих самих умовах шляхом надсилання відповідного листа на адресу відповідача в межах термінів, визначених ст. 764 ЦК України та ч. 2 ст. 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", договір оренди нежитлового приміщення № ФМ-578 від 31.01.1997 припинив свою дію з 28.10.2014.

Постановою Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про оренду (найм) майна» від 29.05.2013 № 12 передбачено, якщо на дату закінчення строку договору оренди і протягом місяця після закінчення цього строку мали місце заперечення орендодавця щодо поновлення договору на новий строк, то такий договір припиняється.

Частиною 1 статті 785 ЦК України встановлено, що у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана з урахуванням нормального зносу або у стані, обумовленому у договорі.

Судом встановлено, що орендоване приміщення відповідачем не повернуто позивачеві за актом приймання-передачі у порядку, визначеному п. 7.11 Зміни № 3 до договору оренди оренди нежитлового приміщення № ФМ-578 від 31.01.1997.

З огляду на викладені обставини, оскільки строк дії договору оренди нежитлового приміщення № ФМ-578 від 31.01.1997 закінчився 28.10.2014, позивач висловив заперечення щодо продовження дії договору оренди на тих самих умовах, сторонами не досягнуто згоди щодо продовження договірних відносин, у відповідача відсутні підстави для користування орендованим приміщенням, тому суд вважає правомірним, обґрунтованим та задовольняє позов про виселення відповідача з нежитлового приміщення площею 28,0 кв.м., розташованого за адресою: м. Суми, вул. Воскресенська, 8-Г, з поверненням приміщення позивачу.

Виходячи з фактичних обставин справи, судові витрати покладаються на відповідача відповідно до ст. ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Виселити Колективне науково-виробниче підприємство "Супутник" (вул. Воскресеньска, 8-Г, м. Суми, код 21111270) з нежитлового приміщення площею 28,0 кв.м., розташованого за адресою: м. Суми, вул. Воскресеньска, 8-Г, з поверненням приміщення Управлінню майна комунальної власності Сумської міської ради (вул. Садова, буд. 33, м. Суми, ).

3. Стягнути з Колективного науково-виробничого підприємства "Супутник" (вул. Воскресеньска, 8-Г, м. Суми, код 21111270) на користь Управління майна комунальної власності Сумської міської ради (вул. Садова, буд. 33, м. Суми, ) 1 218 грн. 00 коп. витрат зі сплати судового збору.

4. Видати накази після набранням рішенням законної сили.

Повне рішення складено 16.11.2015

СУДДЯ Ю.А. ДЖЕПА