ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" листопада 2015 р.Справа № 915/14/15
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Колоколова С.І.

суддів: Разюк Г.П., Петрова М.С.

при секретарі судового засідання: Полінецькій В.С.

за участю представників сторін:

від позивача:

- ОСОБА_1 (довіреність № 03/1477 від 22.09.2015)

- ОСОБА_2 (довіреність № 01/1555 А від 22.09.2015)

від відповідача: не зявився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом в особі Відокремленого підрозділу Южно-Українська АЕС

на рішення господарського суду Миколаївської області від 14 липня 2015 року, повний текст якого складено та підписано 17 липня 2015 року

по справі № 915/14/15

за позовом Комунального підприємства Теплопостачання та водо-каналізаційне господарство

до відповідача Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом в особі Відокремленого підрозділу Южно-Українська АЕС

про відшкодування збитків, завданих внаслідок скиду стічних вод без укладання договору

В С Т А Н О В И В :

05.01.2015 року Комунальне підприємство Теплопостачання та водо-каналізаційне господарство (далі по тексту позивач) звернулося до господарського суду Миколаївської області з позовною заявою до Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом в особі Відокремленого підрозділу Южно-Українська АЕС (далі по тексту відповідач) про відшкодування збитків, завданих внаслідок скиду стічних вод без укладання договору у сумі 479 305,55 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач без продовження строку дії договору про надання послуг по водовідведенню, строк дії якого закінчився 15.09.2012 року, продовжує отримувати зазначені послуги, у звязку з чим за твердженням позивача останньому завдано шкоду у вигляді ненадходження грошових коштів за надані послуги, яка за період з 01.01.2012 року по 01.10.2014 року становить 479 305,55 грн.

Рішенням господарського суду Миколаївської області від 14.07.2015 року по справі № 915/14/15 (суддя Коваль Ю.М.) позов Комунального підприємства Теплопостачання та водо-каналізаційне господарство задоволений частково. Стягнуто з Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом на користь Комунального підприємства Теплопостачання та водо-каналізаційне господарство грошові кошти в сумі 427897 (чотириста двадцять сім тисяч вісімсот девяносто сім) грн. 39 коп. упущена вигода, а також грошові кошти на відшкодування витрат з оплати позовної заяви судовим збором у сумі 8557 (вісім тисяч пятсот пятдесят сім) грн. 48 коп. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Такий висновок суду мотивований тим, що позивачем доведено та наявними в матеріалах справи доказами підтверджується, що у звязку з неправомірними діями відповідача, які повязані з несплатою за отримані від позивача послуги за водовідведення стічних вод, останньому завдано збитки у вигляді упущеної вигоди, сума якої визначна судом та складає 427 897,39 грн.

Не погоджуючись із зазначеним вище рішенням місцевого господарського суду, Державне підприємство Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом в особі Відокремленого підрозділу Южно-Українська АЕС звернулося до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати і прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Скаржник в своїх доводах та запереченнях посилається на те, що суд повно та всебічно не перевірив всі обставини справи, не дав належну правову оцінку доказам, порушив та невірно застосував норми чинного законодавства, у звязку з чим виніс часткове незаконне і необґрунтоване рішення, яке часткове не відповідає обставинам справи і вимогам закону.

За твердженням апелянта, судом першої інстанції порушені приписи ч.4 ст.623 та п.2 ст.22 ЦК України, а саме судом не враховані та не надано правової оцінки обставинам, що при визначенні неодержаних доходів враховуються заходи, вжиті кредитором, щодо їх отримання та не встановлено яке право позивача порушене.

Крім того, скаржник зазначає, що послуги які надає позивач є виключно транспортуванням стічних вод, очистку яких здійснює відповідач.

Також апелянт зазначає, що при стягненні збитків не може бути застосований тариф за 1куб.м. 3,17 грн., затверджений рішенням Южноукраїнської міської ради від 28.03.2011 року в установленому законом порядку.

Позивач відзив на апеляційну скаргу не надав, його представники в судових засіданнях просили апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, а рішення місцевого господарського суду без змін, вважаючи його правомірним, обґрунтованим, відповідаючим матеріалам справи та нормам чинного законодавства.

Представник відповідача в судові засідання апеляційної інстанції не зявлявся, хоча про час, дату та місце їх проведення був належним чином повідомлений. Між тим, 15.10.2015 через канцелярією суду отримано телеграму від відповідача, в якому останній просить судову колегію розглянути апеляційну скаргу без участі його представника, через неможливість прибуття його до судового засідання, яке колегією суддів задоволено.

Розглянувши та перевіривши матеріали справи, апеляційну скаргу, заслухавши в судових засіданнях пояснення представників позивача, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, судова колегія дійшла до наступного.

Відповідно до приписів ст.101 ГПК України апеляційна інстанція не звязана доводами апеляційної скарги і перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду в повному обсязі, а згідно до приписів ст.33, 34 ГПК України, кожна сторона повинна належними і допустимим доказами довести ті обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог чи заперечень.

Як встановлено господарським судом першої інстанції та підтверджено в ході апеляційного провадження, 14.06.2012 року між КП Теплопостачання та водо-каналізаційне господарство (Виконавець) та ДП Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом в особі Відокремленого підрозділу Южно-Українська АЕС (Споживач) укладено договір про надання послуг з водовідведенню № 050-07/1305/1 за умовами якого виконавець зобовязується надавати Споживачу послуги з відведення стічних вод по обєктам гідрокомплексу та профілакторію ОРК «Іскра», а Споживач зобовязується своєчасно здійснювати оплату за надані послуги на умовах даного Договору (т.1 а.с.33-36).

Відповідно до п.2 Договору, Виконавець надає Споживачу послуги по водовідведенню з дотримання технічних умов: режим безперебійно, цілодобово; обєм 31 121,51 куб.м. на період надання послуг з 01.05.по 15.09.2012 року включно.

Обєм водовідведення за звітний місяць, визначається за показаннями лічильників, встановлених в належному порядку. У разі відсутності у Споживача засобів обліку на каналізаційних випусках, кількість стічних вод визначається за кількістю води, що надходить з мереж централізованого водопостачання та з інших джерел (п.2.2).

Пунктом 3.1 договору передбачено, що загальна вартість послуг по Договору визначається виходячи з заявленого обєму водовідведення та тарифу на водовідведення і орієнтовно складає 98 655,19 грн., в тому числі ПДВ 20 % - 16 442,53 грн. Розрахунки здійснюються Замовником на підставі акту здачі-приймання наданих послуг, підписаного уповноваженими представниками Сторін, шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Виконавця протягом 20 календарних днів з дати предявлення рахунку. За взаємною згодою сторін порядок розрахунку може бути змінений.

Остаточна вартість послуг за договором буде визначена з урахуванням фактично наданого Виконавцем обєму послуг, але не може перевищувати початкову заявлену в пункті 3.1 Договором суму (п.3.2).

Відповідно до п.10.4, договір складений у 2-х примірниках, вступає в силу з моменту укладання та розповсюджує свою дію на відносини, що виникли з 01.05.2012 року і діє до 15.09.2012 року включно, але в будь-якому випадку до повного виконання договірних зобовязань між сторонами.

Рішенням Виконавчого комітету Южноукраїнської міської ради Миколаївської області від 28.03.2011 встановлені тарифи для підприємств, установ, організацій та фізичних осіб-підприємців на послуги тепло, - водопостачання, які надає комунальне підприємство «Теплопостачання та водо-каналізаційне господарство», яким встановлені з 01.05.2011 року тарифи та зазначено, що для обєктів гідрокомплексу та профілакторію «Іскра» ВП ЮУ АЕС за послуги водовідведення за куб.м. становить 3,17 грн.(т.1 а.с.39)

У звязку із закінченням 15.09.2012 року строку дії зазначеного договору, 20.09.2012 року Комунальне підприємство Теплопостачання та водо-каналізаційне господарство направило на адресу ВП «Южноукраїнська АЕС» лист з пропозицією укласти договір «Про надання послуг по водовідведенню» на новий термін, оскільки послуги по водовідведенню продовжуються підприємством надаватись. Разом з листом, позивачем направлено на адресу відповідача два екземпляри підписаного та скріпленого печаткою однієї сторони договір з додатками для належного оформлення і підписання (а.с.23).

Проте в матеріалах справи відсутні докази укладання між сторонами відповідного Договору «Про надання послуг по водовідведенню», у звязку з чим станом на 01.10.2014 року позивач вважає, що підприємству завдано шкоду у вигляді ненадходження грошових коштів за надані послуги водовідведення за встановленим виконавчим комітетом Южноукраїнської міської ради тарифам, а саме за період з 16.09.2012 року по 01.10.2014 року відповідач не сплатив вартість отриманих послуг по водовідведенню у загальній кількості 151 200,49 куб.м. на суму 479 305,55 грн., що і стало підставою для звернення до суду з відповідним позовом.

Судова колегія погоджується з висновками місцевого господарського суду про часткове задоволення позовних вимог Комунального підприємства Теплопостачання та водо-каналізаційне господарство та вважає, що апеляційна скарга Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом в особі Відокремленого підрозділу Южно-Українська АЕС задоволенню не підлягає, а рішення господарського суду Миколаївської області підлягає залишенню без змін, виходячи з наступного.

Положення ст.ст. 173, 193, 198, 199 Господарського кодексу України визначають, що господарськими зобов'язаннями, включаючи виконання грошових зобов'язань, визначаються зобов'язання, що виникають між суб'єктами господарювання та іншими учасниками відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, які можуть виникати безпосередньо із закону, іншого нормативно-правового акту, що регулює господарську діяльність договору. При цьому, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином, у встановлений строк, відповідно до закону, інших правових актів, статуту, Цивільного кодексу України. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим кодексом, іншими законами, договорами, статутними та уставними документами. Зобов'язана сторона має право відмовитися від виконання зобов'язання в разі неналежного виконання другою стороною обов'язків, що є необхідною умовою виконання.

На момент укладення договору діяли Правила користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, що затверджені Наказом Мінжитлокомунгоспу № 190 від 27.06.2008 р. та закріплюють в п. 4.10. аналогічні вимоги щодо визначення обсягів стічних вод, а саме, що додатковий обсяг стічних вод, що неорганізовано потрапляє у періоди дощів та сніготанення в мережі водовідведення споживачів або через зливоприймачі і колодязі на мережах водовідведення, які розташовані на території споживачів, у мережі водовідведення виробника, приймається на підставі результатів відповідних досліджень. В разі відсутності таких результатів додатковий обсяг стічних вод визначається при загальносплавній системі водовідведення - відповідно до площі території, що займає споживач, за нормами ДСТУ 3013-95 та "Правилами контролю за відведенням дощових і снігових стічних вод з територій міст і промислових підприємств" та даними гідрометслужби.

Відповідно до пункту 1.3 міських правил приймання стічних вод від абонентів у відомчу та комунальну систему каналізації міста Южноукраїнська, затверджених рішенням виконавчого комітету Южноукраїнської міської ради № 61 від 20.03.2014 року, встановлений єдиний порядок приймання стічних вод у системи каналізації відокремленого підрозділу «Южно-Українська АЕС» державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» та міста Южноукраїнська та поширюються на підприємства, що мають на балансі системи міського водопроводу та каналізації та на всі підприємства, установи, організації незалежно від форм власності й відомчої належності, які скидають свої стічні види в системи каналізації міста, підприємства, що будуються і реконструюються та фізичних осіб. Водоканалами в місті Южноукраїнську вважаються комунальне підприємство «Теплопостачання та водо-каналізаційне господарство» (т.1 а.с.41-50).

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками місцевого господарського суду, що за період з 16.09.2012 року по 01.10.2014 року за відповідачем утворилась та наявна заборгованість за послуги водовідведення стічних вод без укладання договору у кількості 151 200,49 куб.м. на суму 479 305,55 грн., (151 200,49 куб.м. х 3,17 грн.), яка була судом зменшена до 427 897,39 грн. оскільки було відмовлено у задоволенні вимог у вигляді «витрат на збут», у розмірі 0,25 грн., з огляду на наступне.

Як було зазначено вище, укладений між сторонами Договір від 14.06.2012 року № 0250-07/1305/1 припинив свою дію 15.09.2012, проте обумовлені договором послуги позивач продовжував надавати, у звязку з чим останньому завдано шкоду у вигляді ненадходження грошових коштів.

З наявних в матеріалах справи листів переписки між Комунальним підприємством Теплопостачання та водо-каналізаційне господарство та ДП Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом відносно пропозицій укладання договору про надання послуг з водовідведення та водопостачання вбачається, що відповідач не заперечує отримання послуг від позивача. Зазначене підтверджується листом № 54/15267 від 28.10.2014 року, а саме щодо обсягів перекачаних каналізаційних стоків з Оздоровчого-реабілітаційного комплексу «Іскра», що є структурним підрозділом відокремленого підрозділу «»ЮУ АЕС» ДП НАЕК «Енергоатом» до каналізаційно-насосної станції № 3 КП ТВКГ (т.1 а.с.10).

Відповідно до приписів ст.ст.33, 34 ГПК України, кожна сторона повинна належними і допустимим доказами довести ті обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог чи заперечень.

Частиною 1 статті 32 ГПК України передбачено, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції відносно того, що внаслідок неправомірних дій відповідача, а саме отримання послуг з водовідведення для обєктів гідрокомплексу та ОРК «Іскра» ВП «ЮУ АЕС» без фактичної плати комунальному підприємству позивача, внаслідок чого, останньому завдано збитків у вигляді упущеної вигоди, з наступних підстав.

Відповідно до положень статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. В силу положень частини другої названої статті збитками є:

- втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

- доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

З вказаних норм чинного законодавства вбачається, що обовязковими умовами покладення відповідальності на винну сторону є наявність збитків, наявність порушення з боку цієї особи, причинного звязку між діями особи та збитками, які складають обєктивну сторону правопорушення, та вини особи, внаслідок дій якої спричинено збитки.

Тобто збитки це обєктивне зменшення будь-яких майнових благ особи, що обмежує його інтереси, як учасника певних відносин і проявляється у витратах, зроблених особою, втраті або пошкодженні майна, а також не одержаних особою доходів, які б вона одержала при умові правомірної поведінки особи.

Обовязковою умовою покладення відповідальності має бути безпосередній причинний звязок між вчиненими порушеннями і збитками. Збитки є наслідком, а допущення порушення причиною. Підставою для відшкодування понесених збитків є спричинення їх внаслідок вчиненого порушення, тобто наявності прямого причинного-наслідкового звязку між діями однієї сторони та зменшення майнових прав іншої.

Матеріалами справи підтверджується відповідними доказами спричинення позивачу саме збитків, у вигляді упущеної вигоди внаслідок неналежного виконання відповідачем обовязку щодо оплати за отримані послуги, які визнаються підприємством відповідача у своєму листі від 28.10.2014 року.

Загальними підставами для настання цивільно-правової відповідальності за заподіяння збитків є наявність складу правопорушення, а саме: а) наявність збитків; б) протиправна поведінка заподіювача збитків; в) причинний зв'язок між збитками та протиправною поведінкою заподіювача; г) вина заподіювача.

Відповідно до п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору і відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно ч.ч.1, 2 статті 623 Цивільного кодексу України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобовязання, доказується кредитором.

Відповідно до ч. 1 статті 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Відповідно до статті 614 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.

Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання.

Виходячи з наведених норм, для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків, потрібна наявність повного складу цивільного правопорушення, як-то: протиправна поведінка, дія чи бездіяльність особи; шкідливий результат такої поведінки (збитки); причинний зв'язок між протиправною поведінкою та збитками; вина правопорушника.

Відсутність хоча б одного з елементів складу правопорушення, виключає відповідальність боржника за невиконання або неналежне виконання зобов'язань у вигляді відшкодування збитків.

При цьому позивач повинен довести наявність протиправної поведінки, збитків та причинного зв'язку між протиправною поведінкою і збитками, а відповідач - відсутність своєї вини у заподіянні збитків.

Частиною 2 статті 224 Господарського кодексу України закріплено, що під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Положеннями ч. 1 ст. 225 Господарського кодексу України передбачено, що до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Таким чином, в розумінні чинного господарського законодавства збитки - це об'єктивне зменшення будь-яких майнових благ сторони за договором, що обмежує його інтереси, як учасника певних господарських відносин і проявляється у витратах, зроблених кредитором, втраті або пошкодженні майна, а також не одержаних кредитором доходах, які б він одержав, якби зобов'язання було виконано боржником.

Суд першої інстанції у вирішенні даного спору, задовольняючи частково позов, виходив зокрема, з того, що відповідачем не було доведено відсутність власної вини у неодержанні позивачем доходів, з чим і погоджується апеляційний господарський суд.

Таким чином, судова колегія погоджується з розрахунками суду першої інстанції, що за період з 01.01.2012 року по 01.10.2014 року за відповідачем утворилася та наявна заборгованість за водовідведення у сумі 427 897,39 грн.

Враховуючи вище викладене, судова колегія дійшла до висновку про обґрунтованість, правомірність та доведеність належним чином вимог позовних Комунального підприємства Теплопостачання та водо-каналізаційне господарство, про стягнення заборгованості за послуги водовідведення у вигляді упущеної види.

За викладених обставин, колегія суддів вважає, що рішення господарського суду Миколаївської області від 14.07.2015 року по справі № 915/14/15 відповідає вимогам чинного законодавства та матеріалам справи, а тому воно підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без адоволення.

Керуючись статтями 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

1. Апеляційну скаргу Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом в особі Відокремленого підрозділу Южно-Українська АЕС залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду Миколаївської області від „14 липня 2015 року по справі № 915/14/15 залишити без змін.

Постанова в порядку статті 105 Господарського процесуального кодексу України набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня набрання постанови законної сили.

Повний текст постанови

складено „09 листопада 2015 року

Головуючий суддя С.І. Колоколов

Суддя Г.П. Разюк

Суддя М.С. Петров