ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
У Х В А Л А

"06" жовтня 2015 р. Справа № 18/122-12/2

Господарський суд Київської області у складі колегії суддів: Рябцевої О.О. (головуючий), ОСОБА_1, ОСОБА_2, розглянувши матеріали справи

за позовом приватно-орендної агрофірми Україна, Київська обл., Переяслав-Хмельницький р-н, с. Велика Каратуль

до Державного сільськогосподарського підприємства Головний селекційний центр України, Київська обл., м. Переяслав-Хмельницький

за участю прокуратури Київської області

про стягнення 18906588,56 грн.

за участю представників

від прокурора: Дмитрунь Л.О. (посв. № 016989 від 21.05.2013р.);

від позивача: ОСОБА_3 (дов. від 22.09.2015р.); ОСОБА_4 (дов. від 22.09.2015р.);

від відповідача: ОСОБА_5 (дов. № 12/01-15 від 12.01.2015р.);

Встановив:

Приватно-орендна агрофірма Україна (далі - позивач) звернулась до господарського суду Київської області з позовом державного сільськогосподарського підприємства Головний селекційний центр України (далі відповідач) про стягнення 17118871,75 грн., з яких 16769891,85 грн. основного боргу, 165780,72 грн. пені, 110360,38 грн. процентів річних та 72838,80 грн. інфляційних втрат.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що між позивачем та відповідачем 31.03.2010р. було укладено договір №1 про надання послуг, на виконання якого позивач (виконавець) виконував для відповідача (замовника) послуги у рослинництві та послуги, супутні веденню сільськогосподарської діяльності. За 2010р. завдання замовника було виконано належним чином, результати робіт та наданих послуг замовником були прийняті за актами приймання-передачі виконаних робіт всього на суму 3370267,55 грн., за результатами виконаних робіт та наданих послуг було вирощено сільгосппродукцію (пшеницю, сою, кукурудзу, овес, жито). Також 31.03.2010р. між позивачем та відповідачем було укладено договір комісії №2 згідно умов якого позивач (комісіонер) зобовязався здійснити для відповідача (комітента) операції з реалізації вирощеної сільгосппродукції за винагороду 0,5% від суми договорів з покупцями. Отримані від реалізації кошти в сумі 1319184,70 грн. (за виключенням транспортних послуг та винагороди комісіонера) були зараховані в рахунок погашення заборгованості за надані послуги. Крім того, позивач в рахунок оплати наданих послуг викупив у відповідача залишки сільгосппродукції вартістю 1067314,84 грн., за таких обставин, заборгованість відповідача перед позивачем становить 983768,01 грн. У звязку із простроченням грошового зобовязання з оплати даної суми позивач просить суд стягнути з відповідача також передбачену договором пеню в сумі 88565,12 грн., проценти річних в сумі 58703,66 грн. та інфляційні втрати в сумі 51410,99 грн. Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача винагороду за надані в 2010р. послуги в сумі 3770399,64 грн., розраховану за формулою: вартість с/г культури на момент реалізації * планова врожайність на один гектар (визначена пунктом 2.1 Договору) * площа посівів (за актами виконаних робіт) мінус фактично понесені витрати по вирощуванню відповідних сільгоспкультур. Також, за твердженням позивача, 01.03.2011р. сторонами були підписані проміжні акти приймання-передачі виконаних робіт на загальну суму 988209,26 грн., які відповідачем оплачені в триденний строк після підписання не були, у звязку з чим позивач просить суд стягнути вказану суму з відповідача, а також 77215,60 грн. пені, 51656,81 грн. процентів річних та 21427,81 грн. інфляційних втрат.

26.11.2014 р. до господарського суду Київської області від позивача надійшли уточнення позовних вимог від 25.11.2014р., в яких позивач просить суд стягнути з відповідача 16804778,85 грн. основного боргу, 158476,05 грн. пені, 226979,61 грн. процентів річних та 92374,97 грн. інфляційних втрат, а всього 17282609,48 грн., та судові витрати.

Таким чином, господарським судом розглядались вимоги про стягнення з відповідача 17282609,48 грн. заборгованості за договором про надання послуг від 31.03.2010р. № 1/51, в тому числі: 16804778,85 грн. основного боргу, 158476,05 грн. пені, 226979,61 грн. процентів річних та 92374,97 грн. інфляційних втрат.

Рішенням господарського суду Київської області від 26.11.2014 р. у справі № 18/122-12/2 у позові приватно-орендній агрофірмі Україна до державного сільськогосподарського підприємства Головний селекційний центр України відмовлено.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 25.03.2015 р. скасовано рішення господарського суду Київської області від 26.11.2014 р. у справі №18/122-12/2 та прийнято нове, яким позовні вимоги задоволено частково; стягнуто з державного сільськогосподарського підприємства Головний селекційний центр України на користь приватно-орендної агрофірми Україна 2044795,27 грн. боргу, 158476,05грн. пені, 226979,61 грн. 3% річних, 92374,97 грн. інфляційних втрат, 9397,12 грн. судового збору за подання позову, 5333,50 грн. судового збору за подання апеляційної скарги; в задоволені решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Вищого господарського суду України від 27.05.2015 р. постанову Київського апеляційного господарського суду від 25.03.2015 року та рішення господарського суду Київської області від 26.11.2014 року у справі №18/122-12/2 скасовано та передано справу на новий розгляд до господарського суду Київської області в іншому складі суду.

29.07.2015 р. до господарського суду Київської області від представника позивача надійшла заява від 06.07.2015 р. про уточнення позовних вимог (збільшення розміру позовних вимог, зміна предмету і підстав позову), в якій заявник просить суд стягнути з відповідача 5777206,91 грн. заборгованості, 158471,64 грн. пені, 272855,14 грн. 3 % річних, 1670539,93 грн. інфляційних втрат та 11027514,94 грн. збитків.

Відповідно до абзацу 4 п. 3.12. постанови Пленуму Вищого господарського суду України Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції № 18 від 26.12.2011р. під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Відтак зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається.

Отже, заява позивача про уточнення позовних вимог (збільшення розміру позовних вимог, зміна предмету і підстав позову) в частині зміни предмету і підстав позову судом не приймається до розгляду, оскільки одночасна зміна і предмета і підстав позову не допускається.

Враховуючи вищевикладене, господарським судом розглядаються позовні вимоги про стягнення з відповідача 18906588,56 грн., з яких 5777206,91 грн. заборгованості, 158471,64 грн. пені, 272855,14 грн. 3 % процентів річних, 1670539,93 грн. інфляційних втрат та 11027514,94 грн. заборгованості за надані послуги з вирощування врожаю у 2011 р.

06.07.2015 р. до господарського суду Київської області від представника відповідача надійшли додаткові пояснення.

29.07.2015 р. до господарського суду Київської області від прокурора надійшли додаткові пояснення.

21.09.2015 р. до господарського суду Київської області від представника відповідача надійшли пояснення.

Прокурор у судовому засіданні 06.10.2015 р. проти позову заперечував.

Представник позивача у судовому засіданні 06.10.2015 р. позовні вимоги підтримав, з підстав, викладених в позовній заяві, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 06.07.2015 р.

Представник відповідача у судовому засіданні 06.10.2015 р. проти позову заперечував.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін та прокурора, судом встановлено наступне.

31.03.2010 р. між ПОА Україна (виконавець) та ДСП ГСЦУ (замовник) було укладено договір № 1/51 про надання послуг (далі договір №1/51), згідно якого замовник замовляє, а виконавець зобовязується надавати послуги у рослинництві та послуги, супутні веденню сільськогосподарської діяльності, від передпосівної підготовки, посіву, збирання врожаю до пакування, зберігання сільгосппродукції, використання сільгосптехніки, знищення буряну, а також надання консультативних послуг тощо.

Крім того, замовник взяв на себе безумовне та безвідкличне зобовязання доручити виключно виконавцю реалізувати сільгосппродукцію на умовах договору комісії. Пунктами 2.1, 2.2 Договору № 1/51 сторони визначили планову врожайність на один гектар та встановили, що у випадку, коли фактичні обсяги врожаю будуть меншими, здійснюється відповідний перерахунок вартості наданих послуг з врахуванням фактичних обсягів врожаю, що узгоджується в окремому додатку. Вартість послуг вказується в актах наданих послуг (пункт 2.4), розрахунки проводяться в безготівковій формі протягом 3-х днів після підписання ОСОБА_4 наданих послуг (пункти 2.5, 2.6). у випадку порушення строків проведення розрахунків замовник сплачує виконавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості послуги за кожен день прострочення (пункт 5.2).

Додатком 2 до договору № 1/51 сторони погодили розцінки за види робіт (послуг), виходячи ціни за 1 га. Технічним завданням на 2010р. 2011р. сторони погодили, що загальна площа земель, на яких необхідно провести роботи 954 га (300 га вирощування кукурудзи, 225 га сої, 304 га ріпаку озимого, 95га пшениці озимої, 30 га вівса).

01.12.2010 р. сторонами підписано та скріплено печатками ОСОБА_4 про прийняття-передачу виконання робіт та відповідні ним технологічні карти всього на суму 3370240,55 грн., а саме:

№1 на суму 108675,00 грн.;

№2 на суму 567105,46 грн.;

№3 на суму 996388,44 грн.;

№4 на суму 199430,59 грн.;

№5 на суму 239545,93 грн.;

№6 на суму 31289,39 грн.;

№7 на суму 15634,58 грн.;

№8 на суму 103173,55 грн.;

№9 на суму 69979,42 грн.;

№10 на суму 57161,92 грн.;

№11 на суму 338614,98 грн.;

№12 на суму 319012,49 грн.;

№3/1 на суму 4726,81 грн.;

№7/1 на суму 12371,59 грн.;

№ 9/1 на суму 11898,37 грн.;

№10/1 на суму 208018,58 грн.;

№ 12/1 на суму 87213,45 грн.;

Крім того, між ДСП ГСЦУ (комітент) та ПОА Україна (комісіонер) 31.03.2010р. укладено договір комісії № 2/52 (далі Договір № 2/52), згідно умов якого комісіонер за дорученням комітента за винагороду зобовязується здійснити від свого імені реалізацію врожаю сільгоспкультур, зібраних за Договором про надання послуг №1 від 31.03.2010р. Комісіонер зобовязаний після виконання доручення представити комітенту звіт, а також на його вимогу копії укладених договорів (пункти 2.1.6 та 2.1.7). За виконання доручення комітент сплачує комісіонеру винагороду в розмірі 0,5% від суми договорів з покупцями (пункт 4.1).

У випадку наявності непогашених зобовязань за договором про надання послуг №1 від 31.03.2010р. комітент не вимагає погашення зобовязань комісіонера перед комітентом за договором комісії, а припинити зобовязання шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог, підтверджених ОСОБА_4 звірки взаєморозрахунків, який розглянути та підписати протягом двох днів (пункт 3.1.4). У випадку, якщо ОСОБА_4 звірки взаємних розрахунків за договором комісії та договором про надання послуг не підписаний стороною, він вважається таким, що підписаний Сторонами (пункт 10.4).

Додатком №1 від 27.10.2010р. до Договору № 2/52 комітент доручив комісіонеру реалізувати зерно кукурудзи в кількості 500±10% за ціною не нижче 1520 грн. за тонну.

Сторонами підписано ОСОБА_4 приймання передачі виконаних робіт від 04.01.2011р. щодо реалізації 481,87 тон кукурудзи вартістю 756535,90 грн., транспортні послуги 24093,50 грн. винагорода комісіонера 3662,21 грн. 04.01.2011р. підписано ОСОБА_4 №1/1 заліку взаємних вимог на суму 732442,40 грн.

Додатком №2 від 04.01.2011р. до Договору № 2/52 комітент доручив комісіонеру реалізувати зерно кукурудзи в кількості 200±10% за ціною не нижче 1650 грн. за тонну.

Сторонами підписано ОСОБА_4 приймання передачі виконаних робіт від 25.01.2011р. щодо реалізації 189,47 тон кукурудзи вартістю 312625,50 грн., винагорода комісіонера 1563,13 грн. 25.01.2011р. підписано ОСОБА_4 №2 заліку взаємних вимог на суму 312625,50 грн.

Додатком №3 від 01.03.2011р. до Договору № 2/52 комітент доручив комісіонеру реалізувати зерно сої в кількості 72136 тон за ціною не нижче 3800,00 грн. за тонну.

Сторонами підписано ОСОБА_4 приймання передачі виконаних робіт від 01.03.2011р. щодо реалізації 72,136 тон сої вартістю 274116,80 грн., винагорода комісіонера 1370,58 грн. 01.03.2011р. підписано ОСОБА_4 №3 заліку взаємних вимог на суму 274116,80 грн.

Відповідно до ст. 601 ЦК України зобовязання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом предявлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватись за заявою однієї із сторін.

За таких обставин, сторонами здійснено залік зустрічних однорідних вимог на суму 1319184,70 грн., відповідно за актами від 01.12.2010р.

Позивач стверджує, що за взаємною згодою сторін він викупив у відповідача залишки вирощених сільгоспкультур на загальну суму 994439,84 грн. (72,11 тон жита, 83,982 тон пшениці, 5,280 тон вівса, 110,00 тон сої, 291,742 тон кукурудзи). Договору купівлі-продажу врожаю сільгоспкультур, викладеного єдиним документом, суду не подано. Позивачем подано накладні, за якими відбувався викуп сільгосппродукції позивачем у відповідача всього на суму 994439,84 грн., а саме:

накладна від 19.11.2010р. № 450-Н на суму 15 964,00 грн.;

накладна від 01.12.2010р. № 470-Н на суму 434 977,50 грн.

накладна від 04.01.2011р. № 4-Н на суму 80 770,50 грн.;

накладна від 06.01.2011р. № 5-Н на суму 367 447,84 грн.;

накладна від 30.03.2011р. № 83-Н на суму 90000,00 грн.;

накладна від 31.03.2011р. № 86-Н на суму 5280,00 грн.

Розрахунок за вказаними накладними відбувся шляхом заліку однорідних грошових вимог, про що сторонами було складено та підписано ОСОБА_4 заліку взаємних вимог від 31.12.2010р., від 06.01.2011р. №1, від 28.03.2011р. № 4.

За таких обставин, по ОСОБА_4 приймання-передачі робіт від 01.12.2010р. залишилася несплаченою сума 3370240,55 грн. (сума актів від 01.12.2010р.) 1319184,70 грн. (сума заліку за договором комісії) 994439,84 грн. (вартість викупленої позивачем сільгосппродукції) = 1056616,01 грн.

В наступному 01.03.2011р. по Договору № 1/51 про надання послуг сторонами підписано проміжні акти від 01.03.2011р. та відповідні ним технологічні карти всього на суму 988179,26 грн. (позивач в розрахунку позовних вимог стверджує, що на 988209,26 грн., що не відповідає фактичним обставинам), а саме:

№1 на суму 106390,57 грн.,

№2 на суму 20403,90 грн.;

№3 на суму 49683,81 грн.;

№4 на суму 61756,89 грн.;

№5 на суму 78711,44 грн.;

№6 на суму 6043.62 грн.;

№7 на суму 138743,60 грн.;

№8 на суму 141573,90 грн.;

№9 на суму 15447,00 грн.;

№10 на суму 14348,40 грн.;

№11 на суму 15021,60 грн.;

№12 на суму 7174.20 грн.;

№13 на суму 88870,38 грн.;

№14 на суму 145050.35 грн.;

№15 на суму 98959,60 грн.

Відповідно до пункту 2.1 Договору № 1/51 сторони встановили, що вартість наданих позивачем відповідачу послуг дорівнює вартості вирощених сільгоспкультур на момент їх реалізації з розрахунку їх планової врожайності на один гектар: кукурудзи 7 тон, пшениці 6 тон, ріпаку озимого 3 тони, сої 2,2 тони, соняшнику 2 тони.

За таких обставин, позивач, просить стягнути з відповідача вартість наданих позивачем послуг з вирощування сільгоспкультур в 2010р. в сумі 3732411,64 грн., визначаючи вказану суму як добуток засіяної площі (згідно ОСОБА_4 приймання виконаних робіт) на планову врожайність (визначену пунктом 2.1 Договору № 1/51) та на вартість на момент реалізації за вирахуванням собівартості послуг, зафіксованої в ОСОБА_4 приймання виконаних робіт. При цьому вартість сільгоспкультур на момент реалізації позивач визначає на рівні цін, за якими відповідач продавав позивачу залишок врожаю за накладними від 19.11.2010р. № 450-Н, від 01.12.2010р. № 470-Н, від 04.01.2011р. № 4-Н, від 06.01.2011р. № 5-Н, від 30.03.2011р. № 83-Н та від 31.03.2011р. № 86-Н.

Також позивач просить суд стягнути з відповідача вартість послуг, наданих позивачем з вирощування сільгоспкультур в 2011 році в сумі 11027514,94 грн., визначаючи вартість сільгоспкультур на момент реалізації по вартості сільгоспкультур на ринку зерна в 2011-2012 роках та вартості вирощених та реалізованих ПАО Україна самостійно. Як на доказ рівня цін позивач посилається на долучені до матеріалів справи копії видаткових накладних від 23.05.2012р. № 55, від 17.06.2012р. № 77, від 12.03.2013р. № 30, від 01.11.2012р. № 125, від 08.11.2012р. № 130, від 11.08.2011р. № 87, від 21.07.2011р. № 82, від 23.09.2012р. № 108, за якими позивач реалізовував аналогічний товар пшеницю, ріпак, рапс, кукурудзу, сою іншим особам - своїм контрагентам.

Судом встановлено, що ухвалою господарського суду Київської області від 25.09.2015 р. у справі № 911/4324/15 прийнято заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Сільськогосподарське підприємство «Агродім» про порушення справи про банкрутство Державного сільськогосподарського підприємства Головний селекційний центр України до розгляду; проведення підготовчого засідання суду призначено на 15.10.2015 р.

Відповідно до ст. 16 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» перевірка обґрунтованості вимог заявника, а також з'ясування наявності підстав для порушення провадження у справі про банкрутство здійснюються господарським судом у підготовчому засіданні, яке проводиться в порядку, передбаченому цим Законом. У разі якщо до господарського суду до дня підготовчого засідання надійшло кілька заяв і провадження справи про банкрутство порушено за однією з них, інші ухвалою господарського суду приєднуються до матеріалів справи і розглядаються одночасно. У разі визнання вимог заявника необґрунтованими господарський суд оцінює обґрунтованість вимог інших заяв кредиторів, приєднаних до матеріалів справи, і вирішує питання про порушення провадження у справі про банкрутство у порядку, передбаченому цією статтею. За наслідками розгляду заяви про порушення справи про банкрутство та відзиву боржника господарський суд виносить ухвалу про: порушення провадження у справі про банкрутство; відмову у порушенні провадження у справі про банкрутство.

Частиною 1 статті 23 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» конкурсні кредитори за вимогами, які виникли до дня порушення провадження у справі про банкрутство, зобов'язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом тридцяти днів від дня офіційного оприлюднення оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство.

Відлік строку на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника починається з дня офіційного оприлюднення оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство. Зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає.

Згідно з ч. 4 ст. 23 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» особи, вимоги яких заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, не є конкурсними кредиторами, а їх вимоги погашаються в шосту чергу в ліквідаційній процедурі.

Згідно з ч. 1 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення повязаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом.

Враховуючи те, що ухвалою господарського суду Київської області від 25.09.2015 р. у справі № 911/4324/15 прийнято до розгляду заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Сільськогосподарське підприємство «Агродім» про порушення справи про банкрутство Державного сільськогосподарського підприємства Головний селекційний центр України, яке є відповідачем у справі № 18/122-12/2, та призначено підготовче засідання на 15.10.2015 р., суд дійшов висновку про зупинення провадження у справі № 18/122-12/2 до вирішення питання про порушення провадження про банкрутство чи про відмову у порушенні провадження про банкрутство Державного сільськогосподарського підприємства Головний селекційний центр України у справі № 911/4324/15, яке є відповідачем у справі № 18/122-12/2.

Враховуючи наведене вище, керуючись ч.1 ст. 79, ст. 86 ГПК України, суд

ухвалив:

Зупинити провадження у справі № 18/122-12/2 за позовом приватно-орендної агрофірми Україна до державного сільськогосподарського підприємства Головний селекційний центр України, за участю прокуратури Київської області про стягнення 18906588,56 грн. до вирішення питання щодо порушення провадження про банкрутство Державного сільськогосподарського підприємства Головний селекційний центр України у справі № 911/4324/15.

Головуючий О.О. Рябцева

Суддя В.М. Бацуца

Суддя Д.Г. Заєць