ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.11.2015 року Справа № 904/1012/14

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Чередка А.Є. (доповідач)

суддів: Коваль Л.А., Пархоменко Н.В.

при секретарі судового засідання: Крицька Я.Б.

за участі представників:

від скаржника: Цімерман О.І., представник, довіреність № 578 від 21.10.15р.;

від кредитора ТОВ "Лоджистік Технолоджис": Лабовкін О.О., представник, довіреність б/н від 09.11.15р.;

від кредитора ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України": Троян О.І., представник, довіреність № 010-01/8330 від 18.12.14р.;

від кредитора ТОВ "Вела-Транс Логістик": Самойленко В.І., представник, довіреність б/н від 10.09.15р.

представники інших учасників провадження у справі в судове засідання не з'явились, про час та місце судового засідання повідомлені належним чином

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "ВТБ Банк"

на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 19.10.2015р. у справі № 904/1012/14

за заявою Публічного акціонерного товариства "Банк Форум", м. Київ

до боржника Публічного акціонерного товариства "Веста-Дніпро" (49055, м. Дніпропетровськ, вул. Будівельників, 34; )

про визнання банкрутом, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 19.10.2015 року у справі № 904/1012/14 (суддя Владимиренко І.В.) заяву ТОВ "Вела-Транс Логістік" про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги (цесії) від 15.08.2014 року задоволено; визнано недійсним договір про відступлення права вимоги (цесії), укладений 15.08.2014 року між Публічним акціонерним товариством "Веста - Дніпро" () та Публічним акціонерним товариством "ВТБ Банк" (), про відступлення Публічним акціонерним товариством "Веста - Дніпро" () Публічному акціонерному товариству "ВТБ Банк" () права вимоги до Товариства з обмеженою відповідальністю "Веста Індастріал" () щодо сплати останнім заборгованості за Договором № 6139БВ купівлі-продажу цінних паперів від 31.12.2013 р. в розмірі 124 743 000,00 грн.; клопотання ПАТ "ВТБ Банк" з урахуванням уточнення про проведення судової експертизи залишити без задоволення; усне клопотання ПАТ "ВТБ Банк" про призначення експертизи справжності підпису арбітражного керуючого Власової С.А. залишити без задоволення; в задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Інкод" від 15.09.2015р. про заміну кредитора відмовлено; усні клопотання ліквідатора та представника ПАТ "Державний експортно - імпортний банк України" щодо відкладення розгляду справи залишено без задоволення.

Не погодившись із зазначеною ухвалою, кредитор банкрута - Публічне акціонерне товариство "ВТБ Банк" звернулося до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 19.10.2015р. у справі № 904/1012/14 про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги (цесії) від 15.08.2014 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством "Веста-Дніпро" і Публічним акціонерним товариством "ВТБ Банк" та прийняти нове рішення, яким у задоволенні заяви ТОВ "Вела-Транс Логістик" відмовити.

Так, в апеляційній скарзі скаржник вказує, що в господарського суду були відсутні підстави для визнання недійсним договору про відступлення права вимоги (цесії) від 15.08.2014 року за ст. 20 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", оскільки заявником не було доведено належними доказами відступлення банкрутом права вимоги за спірним договором за ціною нижчою ніж ринкова, а для встановлення таких обставин було необхідно призначити судову експертизу, чого судом здійснено не було. Відсутні в матеріалах справи і докази, які-б підтверджували наявність підстав для визнання недійсним спірного договору за ст. 233 ЦК України. Окрім цього, скаржник вважає, що розгляд заяви про визнання недійсним договору з підстав встановлених ст. 233 ЦК України можливий лише в позовному провадженні. Не може розглядатися в межах провадження у справі про банкрутство заява про визнання недійсним договору і з підстав встановлених ст. 22 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". Також, скаржник зазначає, що право на пред'явлення позову внаслідок порушення вимог ч. 8 ст. 22 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" має лише розпорядник майна у процедурі розпорядження майном боржника.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 30.10.2015 року апеляційну скаргу прийнято до провадження, розгляд скарги призначено у судовому засіданні на 12.11.2015 року.

У судовому засіданні представник скаржника доводи апеляційної скарги підтримав у повному обсягу.

Представник кредитора банкрута - ТОВ "Вела-Транс Логістик" у судовому засіданні надав усні пояснення, згідно з якими проти задоволення апеляційної скарги заперечує, вважає оскаржувану ухвалу законною та обгрунтованою, прийнятою з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, а апеляційну скаргу ПАТ "ВТБ Банк" безпідставною.

Представник кредитора банкрута - ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України" у судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу ПАТ "ВТБ Банк" та просив її задовольнити.

Представник кредитора банкрута - ТОВ "Лоджистік Технолоджис" надав в судовому засіданні усні пояснення, за якими просить розглянути апеляційну скаргу у відповідності до чинного законодавства.

Ліквідатор та інші учасники провадження у справі наданим їм правом участі у судовому засіданні не скористалися та не забезпечили явку в судове засідання своїх повноважних представників, хоча про час та місце судового засідання були повідомлені належним чином, що підтверджується відповідними матеріалами справи.

Беручи до уваги вищенаведене, а також те, що неявка представників ліквідатора та інших учасників провадження у справі не перешкоджає розгляду апеляційної скарги, матеріали справи є достатніми для її розгляду, а апеляційний суд обмежений п'ятнадцятиденним процесуальним строком на розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу у відсутності представників ліквідатора та інших учасників провадження у справі, за наявними у справі матеріалами.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та правильність юридичної оцінки встановлених фактичних обставин справи, застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при винесенні ним ухвали, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників скаржника та кредиторів, судова колегія дійшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, у лютому 2014р. Публічним акціонерним товариством "Банк Форум" подано до господарського суду Дніпропетровської області заяву про банкрутство Публічного акціонерного товариства "Веста-Дніпро" (49055, м. Дніпропетровськ, вул. Будівельників, 34; ).

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 19.02.14р. прийнято заяву про порушення справи про банкрутство до розгляду.

Ухвалою суду від 02.07.14р. порушено провадження у справі про банкрутство Публічного акціонерного товариства "Веста-Дніпро" (49055, м. Дніпропетровськ, вул. Будівельників, 34; ). Визнано грошові вимоги Публічного акціонерного товариства "Банк Форум" в загальній сумі 63 161 975,02 грн. Введено мораторій на задоволення вимог кредиторів. Введено процедуру розпорядження майном боржника строком на сто п'ятнадцять календарних днів. Розпорядником майна призначено Власову Світлану Анатоліївну (свідоцтво № 762 від 09.04.13р., адреса для листування: 49005, м. Дніпропетровськ, а/с 411).

03.07.14р. на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України в мережі інтернет господарським судом Дніпропетровської області здійснено офіційне оприлюднення оголошення про порушення справи про банкрутство Публічного акціонерного товариства "Веста-Дніпро" (49055, м. Дніпропетровськ, вул. Будівельників, 34; ).

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 13.11.2014р. затверджено реєстр вимог кредиторів у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Веста-Дніпро".

Постановою господарського суду Дніпропетровської області від 16.12.2014 року у справі № 904/1012/14 визнано Публічне акціонерне товариство "Веста-Дніпро" банкрутом; відкрито ліквідаційну процедуру строком на 3 місяці; ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого Лукашука Миколу Васильовича.

В подальшому ухвалами господарського суду строк ліквідаційної процедури неодноразово продовжувався (останній раз ухвалою від 28.07.2015р. на шість місяців).

14.09.2015р. до господарського суду від кредитора по справі Товариства з обмеженою відповідальністю "Вела-Транс Логістік" надійшла заява про визнання недійсним договору, в якій останній просив визнати недійсним договір про відступлення права вимоги (цесії), укладений 15.08.2014р. між Публічним акціонерним товариством "Веста-Дніпро" та Публічним акціонерним товариством "ВТБ Банк" про відступлення Публічним акціонерним товариством "Веста-Дніпро" Публічному акціонерному товариству "ВТБ Банк" права вимоги до Товариства з обмеженою відповідальністю "Веста Індастріал", щодо сплати останнім заборгованості за Договором № 6139БВ купівлі-продажу цінних паперів від 31.12.2013р. в розмірі 124 743 000,00 грн.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 19.10.2015 року у справі № 904/1012/14 заяву ТОВ "Вела-Транс Логістік" про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги (цесії) від 15.08.2014 року задоволено та визнано недійсним договір про відступлення права вимоги (цесії), укладений 15.08.2014 року між Публічним акціонерним товариством "Веста - Дніпро" та Публічним акціонерним товариством "ВТБ Банк" про відступлення Публічним акціонерним товариством "Веста - Дніпро" Публічному акціонерному товариству "ВТБ Банк" права вимоги до Товариства з обмеженою відповідальністю "Веста Індастріал" щодо сплати останнім заборгованості за Договором № 6139БВ купівлі-продажу цінних паперів від 31.12.2013р. в розмірі 124 743 000,00 грн.

Розглядаючи питання про законність та обґрунтованість ухвали господарського суду Дніпропетровської області від 19.10.2015 року, яка і є предметом апеляційного оскарження, колегія суддів апеляційного господарського суду враховує наступне.

Відповідно до статті 4-1 Господарського процесуального кодексу України, господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Згідно частиною 1 статті 2 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", в редакції Закону від 22.12.2011р. № 4212-VI (надалі - Закон), провадження у справі про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами України.

Відповідно до статті 9 Закону, справи про банкрутство розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

В силу ч. 4 ст. 10 Закону, суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, вирішує усі майнові спори з вимогами до боржника, у тому числі спори про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов'язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України.

Як вбачається з матеріалів справи, після винесення господарським судом Дніпропетровської області 02.07.14р. ухвали про порушення провадження у справі про банкрутство Публічного акціонерного товариства "Веста - Дніпро" та введення мораторію на задоволення вимог кредиторів між ПАТ "Веста - Дніпро" (Первісний кредитор) та ПАТ "ВТБ Банк" (Новий кредитор) 15.08.2014р. укладено договір про відступлення права вимоги (цесії) (далі - Договір).

За п.п. 1.1.1. та 1.1.2. Договору правом вимоги, що відступається Публічним акціонерним товариством "Веста-Дніпро" Публічному акціонерному товариству "ВТБ Банк" є права вимоги до Товариства з обмеженою відповідальністю "Веста Індастріал" щодо сплати останнім заборгованості за Договором № 6139БВ купівлі-продажу цінних паперів від 31.12.2013р. в розмірі 124 743 000,00 грн.

Згідно п. 2.1 Договору, у відповідності до умов цього договору Первісний кредитор (відступає) Новому кредитору своє право вимоги, а Новий кредитор набуває право вимоги та сплачує Первісному кредитору за відступлення Права вимоги ціну договору у порядку та строки встановлені цим Договором.

Відповідно до п. 2.3 Договору розмір заборгованості боржника (п. 1.1.1 Договору - ПАТ "Веста Індастріал) станом на день підписання сторонами цього Договору становить 124 743 000,00 грн.

Згідно п. 4.1 Договору ціна договору складає 262 709,82 грн.

Отже у процедурі розпорядження майном боржником - ПАТ "Веста-Дніпро" відступлено (відчужено) на користь ПАТ "ВТБ Банк" право вимоги на загальну суму 124 743 000,00 грн., що перевищувало розмір грошових вимог ініціюючого кредитора, які були визнані господарським судом ухвалою від 02.07.14р. про порушення провадження у справі про банкрутство ПАТ "Веста-Дніпро".

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 22 Закону, під розпорядженням майном розуміється система заходів щодо нагляду та контролю за управлінням і розпорядженням майном боржника з метою забезпечення збереження, ефективного використання майнових активів боржника, проведення аналізу його фінансового становища, а також визначення наступної оптимальної процедури (санації, мирової угоди чи ліквідації) для задоволення в повному обсязі або частково вимог кредиторів.

Розпорядник майна - фізична особа, яка відповідно до судового рішення господарського суду забезпечує здійснення процедури розпорядження майном.

Про призначення розпорядника майна виноситься ухвала.

Процедура розпорядження майном боржника вводиться строком на сто п'ятнадцять календарних днів і може бути продовжена господарським судом за вмотивованим клопотанням розпорядника майна, комітету кредиторів або боржника не більше ніж на два місяці.

Частиною 8 ст. 22 Закону встановлено, що керівник або орган управління боржника виключно за погодженням з розпорядником майна вчиняють правочини (укладають договори) щодо: відчуження, або обтяження нерухомого майна боржника, в тому числі його передачі в оренду, заставу, внесення зазначеного майна до статутного капіталу іншого підприємства або господарського товариства, розпорядження нерухомим майном боржника у будь-який інший спосіб; одержання та видачі позик (кредитів), надання поруки, гарантій, уступки вимоги, переведення боргу, а також передачі в довірче управління майна боржника; розпорядження у будь-який спосіб іншим майном боржника, балансова вартість якого становить понад один відсоток балансової вартості активів боржника, та укладання інших значних правочинів (договорів).

В матеріалах справи міститься лист арбітражного керуючого Власової С.А. № 02-10/645 від 12.10.15р. в якому арбітражний керуючий Власова С.А. повідомила ТОВ "Вела-Транс Логістік", що виконуючи обов'язки розпорядника майна у справі № 904/1012/14 про банкрутство ПАТ "Веста -Дніпро" укладення договору про відступлення права вимоги між ПАТ "Веста -Дніпро" та ПАТ "ВТБ Банк" з нею, як розпорядником майна не погоджувався, а ні керівник ПАТ "Веста -Дніпро", а ні ПАТ "ВТБ Банк" за згодою на укладання договору не звертались.

Таким чином, боржником укладено Договір відступлення права вимоги без погодження з розпорядником майна, що суперечить вимогам ч. 8 ст. 22 Закону та є підставою для визнання його недійсним в силу ст.ст. 203, 215 ЦК України.

Так, статтею 203 Цивільного кодексу України встановлено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, серед яких: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (ч. 3 ст. 215 ЦК України).

Товариство з обмеженою відповідальністю "Вела-Транс Логістік" є кредитором боржника, а відчуження останнім всупереч закону на користь ПАТ „ВТБ Банк" активу у вигляді права вимоги в розмірі 124 743 000,00 грн. за винагороду в розмірі 262 709,82грн. суттєво впливає на майновий стан боржника та порушує право ТОВ "Вела-Транс Логістік" і інших кредиторів на задоволення своїх кредиторських вимог в процедурі банкрутства ПАТ "Веста-Дніпро".

За наведених обставин місцевий господарський суд дійшов до вірного висновку про наявність правових підстав для визнання недійсним спірного Договору, передбачених ст.ст. 203, 215 ЦК України.

При цьому, апеляційний суд враховує, що розгляд заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Вела-Транс Логістік" про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги (цесії), укладеного 15.08.2014р. між Публічним акціонерним товариством "Веста-Дніпро" та Публічним акціонерним товариством "ВТБ Банк" здійснено господарським судом Дніпропетровської області з дотриманням процесуальних норм щодо підвідомчості справи та її територіальної підсудності (ст.ст. 12, 16 ГПК України, ст. 10 Закону).

Доводи ж скаржника щодо наявності лише в розпорядника майна права на подання до господарського суду позовів про визнання недійсними договорів, укладених боржником з порушенням порядку, встановленого Законом, як-то передбачено ч. 9 ст. 22 Закону та лише в процедурі розпорядження майном боржника, апеляційним судом відхиляються, оскільки вони не ґрунтуються на змісті ст. 22 Закону, яка лише встановлює обсяг повноважень розпорядника майна та не забороняє і не виключає, як і інші норми Закону, права іншої заінтересованої особи звернутися з відповідною заявою до господарського суду у загальному порядку.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Вела-Транс Логістік" є заінтересованою особою щодо укладення боржником спірного договору, як конкурсний кредитор останнього, та має право на його оскарження в судовому порядку у відповідності до вимог чинного законодавства України.

Враховуючи, що спірний Договір укладено після порушення провадження у справі про банкрутство ПАТ "Веста-Дніпро", процедура якого на даний час триває, приписи ст.ст. 12, 16 ГПК України та ст. 10 Закону, господарський суд мав усі підстави для розгляду заяви ТОВ "Вела-Транс Логістік" про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги (цесії), укладеного 15.08.2014р. між ПАТ "ВТБ Банк" та ПАТ "Веста-Дніпро" в межах справи про банкрутство останнього, а відповідні доводи скаржника щодо можливості розгляду даного спору лише в позовному провадженні колегія суддів вважає безпідставними.

У зв'язку з вищенаведеним, колегія суддів, також вважає за необхідне зазначити, що розгляд вищенаведеної заяви в межах провадження у справі про банкрутство є доцільним і виходячи з підстав пред'явлення заяви та обставин справи та не суперечить, а ні нормам Закону, а ні ГПК України, якими чітко та однозначно не встановлено порядку розгляду таких заяв.

До того-ж, як вже вказувалось вище, розгляд заяви здійснено господарським судом з дотриманням вимог щодо підвідомчості та підсудності, тому підстави для скасування оскаржуваної ухвали внаслідок порушення відповідних норм процесуального права відсутні.

Окрім цього, вимоги за заявою ТОВ "Вела-Транс Логістік" про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги (цесії), укладеного 15.08.2014р. між ПАТ "ВТБ Банк" та ПАТ "Веста-Дніпро" ґрунтувалися, як на порушенні вимог ст. 22 Закону, ст. 233 ЦК України, так і ст. 20 Закону, якою чітко визначено, що розгляд таких заяв відбувається в межах провадження у справі про банкрутство. Тобто, у господарського суду були відсутні правові підстави для відмови у розгляді заяви ТОВ "Вела-Транс Логістік" про визнання недійсним спірного Договору в межах провадження у справі про банкрутство, або часткової відмови у її розгляді, або відмови у її задоволенні у зв'язку з необхідністю розгляду в позовному провадженні, що також суперечило б ст.ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, якою передбачено право особи на вирішення спору судом щодо його права протягом розумного строку.

Погоджується апеляційний суд і з висновком місцевого господарського суду про наявність підстав для визнання недійсним спірного Договору за ст. 20 Закону.

Так, згідно ч. 1 ст. 20 Закону, правочини (договори) або майнові дії боржника, які були вчинені боржником після порушення справи про банкрутство або протягом одного року, що передував порушенню справи про банкрутство, можуть бути відповідно визнані недійсними або спростовані господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство за заявою арбітражного керуючого або конкурсного кредитора з таких підстав:

- боржник безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без відповідних майнових дій іншої сторони, відмовився від власних майнових вимог;

- боржник виконав майнові зобов'язання раніше встановленого строку;

- боржник до порушення справи про банкрутство взяв на себе зобов'язання, в результаті чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю або частково стало неможливим;

- боржник здійснив відчуження або придбав майно за цінами відповідно нижчими або вищими від ринкових, за умови, що в момент прийняття зобов'язання або внаслідок його виконання майна боржника було (стало) недостатньо для задоволення вимог кредиторів;

- боржник оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів боржнику перевищувала вартість майна;

- боржник прийняв на себе заставні зобов'язання для забезпечення виконання грошових вимог.

У даному випадку боржником здійснено відступлення на користь ПАТ „ВТБ Банк" активу у вигляді права вимоги в розмірі 124 743 000,00 грн., який є майном в розумінні ст. 190 ЦК України, за винагороду в розмірі 262 709,82грн., тобто фактично боржник відмовився від власних майнових вимог та здійснив відчуження майна зі зменшенням його вартості більш як в 474 (чотириста сімдесят чотири) рази, внаслідок чого, як вбачається з матеріалів справи, значно погіршився майновий стан боржника та майна боржника стало недостатньо для задоволення вимог кредиторів.

Колегія суддів, також враховує, що боржник мав усі підстави для стягнення заборгованості у сумі 124 743 000,00 грн. з ТОВ "Веста Індастріал", або з його поручителя - ТОВ «Рекуперація свинцю», а реальний обсяг задоволення цих вимог можливо було встановити лише у відповідному виконавчому провадженні, або провадженні у справі про банкрутство при пред'явленні боржником кредиторських вимог, тому доводи скаржника щодо відсутності в останніх майна для погашення боргу та відповідність цини відступлення ринковій є безпідставними.

З урахуванням вищенаведеного, а також того, що боржником було відчужено майно у вигляді права вимоги зі зменшенням його вартості більш як в 474 (чотириста сімдесят чотири) рази, апеляційний суд вважає, що таке відчуження відбулось за ціною нижче ніж ринкова, яка у даному випадку, враховуючи специфіку процедури банкрутства, має визначатися виходячи з майнового стану осіб, які мали заборгованість перед боржником та реальної можливості задоволення вимог боржника з майна цих осіб, можливість чого втрачена внаслідок протиправного відступлення боржником свого права вимоги на користь скаржника.

За наведених обставин місцевий господарський суд обґрунтовано відмовив і у задоволенні клопотань ПАТ „ВТБ Банк" про призначення у справі судової експертизи.

Отже, дії боржника з відступлення свого права вимоги на користь ПАТ „ВТБ Банк" після порушення провадження у справі про банкрутство мають усі ознаки, передбачені ст. 20 Закону, ухилення від відновлення платоспроможності та від погашення вимог кредиторів, що є підставою для визнання недійсним спірного Договору.

Таким чином, апеляційний суд вбачає правові підстави для визнання недійсним спірного Договору, як з підстав, встановлених ст.ст. 203, 215 ЦК України, так із підстав, встановлених ст. 20 Закону.

Зазначення ж місцевим господарським судом в якості підстави для визнання недійсним спірного Договору ч. 1 ст. 233 ЦК України, згідно з якою правочин, який вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, може бути визнаний судом недійсним незалежно від того, хто був ініціатором такого правочину, колегія суддів вважає помилковим, оскільки заявником не доведено належними та допустимими доказами укладення боржником спірного Договору саме під впливом тяжкої обставини, а з огляду на вищенаведене його укладення боржником обумовлено зовсім іншими обставинами.

Проте, неможливість застосування ч. 1 ст. 233 ЦК України до спірних відносин не є підставою для скасування оскаржуваної ухвали, яка в цілому є законною та обґрунтованою.

Обгрунтованою є оскаржувана ухвала і в частині відмови у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Інкод" від 15.09.2015р. про заміну кредитора з підстав не надання ТОВ "Інкод" до суду доказів передачі йому від ТОВ "Вела-Транс Логістік" вимоги всієї суми грошових вимог за відповідним правочином.

Враховуючи усе вищевикладене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, оскаржувана ухвала господарського суду відповідає чинному законодавству, отже підстави передбачені ст. 104 ГПК України, для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваної ухвали господарського суду Дніпропетровської області - відсутні.

Витрати по оплаті судового збору за розгляд апеляційної скарги покладаються на скаржника згідно ст.ст. 49, 99 ГПК України.

З підстав наведеного та керуючись ст.ст. 12, 49, 91, 99, 101-106 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "ВТБ Банк" на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 19.10.2015р. у справі № 904/1012/14 - залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 19.10.2015р. у справі № 904/1012/14 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя А.Є. Чередко

Суддя Л.А. Коваль

Суддя Н.В. Пархоменко

Повний текст постанови виготовлено та підписано 16.11.2015 року.