ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" жовтня 2015 р. Справа № 911/4292/15

Розглянувши матеріали справи за позовом Дочірнього підприємства «Управління баштових кранів» Товариства з обмеженою відповідальністю «УБК Будмеханізація», м.Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал Інвестмент ЛТД», м.Вишневе

про стягнення 42687,02 грн.

Суддя А.Ю.Кошик

Представники:

Від позивача: ОСОБА_1

Від відповідача: не зявився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду Київської області надійшла позовна заява Дочірнього підприємства «Управління баштових кранів» Товариства з обмеженою відповідальністю «УБК Будмеханізація» (далі позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал Інвестмент ЛТД» (далі відповідач) про стягнення 42687,02 грн.

Провадження у справі №911/4292/15 порушено відповідно до ухвали суду від 21.09.2015 року та призначено справу до розгляду на 08.10.2015 року.

Відповідач, належним чином повідомлений про час і місце розгляду спору, у судове засідання 08.10.2015 року без поважних причин не зявився, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не подав. Розгляд справи відкладався до 22.10.2015 року.

В судовому засіданні 22.10.2015 року позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

В судовому засіданні 22.10.2015 року позивач позовні вимоги підтримав. Відповідач в судове засідання 22.10.2015 року не зявився, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не надав.

Враховуючи, що неявка відповідача в судове засідання не перешкоджає розгляду спору по суті, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи відповідно до статті 75 Господарського процесуального кодексу України за відсутності представника відповідача на підставі матеріалів наявних у справі.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення прийнято господарським судом за результатами оцінки доказів, поданих позивачем, у нарадчій кімнаті.

Згідно ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, після закінчення розгляду справи у судовому засіданні було оголошено рішення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з викладених у позові обставин та підтверджується матеріалами справи, 19.02.2014 року між Дочірнім підприємством «Управління баштових кранів» Товариства з обмеженою відповідальністю «УБК Будмеханізація» (позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Глобал Інвестмент ЛТД» (відповідач) було укладено Договір №16/15 (далі - Договір).

Предметом Договору є надання позивачем для відповідача послуг по виконанню будівельно-монтажних робіт на будівельному об'єкті за адресою «Будівництво комплексу житлових будинків з вбудованими приміщеннями громадського призначення по вул. Теодора Драйзера, 40 у Деснянському районі м. Києва» (пункт 1.1. Договору).

Відповідно до пункту 1.2. Договору позивач зобовязався надати послуги на будівельному об'єкті баштовими кранами модифікації КБ-674, а відповідач зобов'язався організувати надання послуг на об'єкті та проводити оплату наданих позивачем послуг.

На виконання умов Договору, позивачем надано відповідачу послуги по виконанню будівельно-монтажних робіт на загальну суму 395 265,60 грн., які прийняті відповідачем, що підтверджується підписаними представниками Сторін та скріпленими печаткам позивача та відповідача ОСОБА_2 про вартість виконаних будівельних робіт та витрат форми КБ-3 та Актами здачі приймання робіт виконаних послуг за період з лютого по травень 2015 року, а саме: за лютий 201 5 року на суму 119 923,20 грн.: за березень 2015 року на суму 124 819,20 грн.; за квітень 201 5 року на суму 85 975,20 грн.; за травень 2015 року на суму 64 548,00 грн.

Пунктом 5.3 Договору передбачено, що відповідач щомісячно в термін до 10 числа, проводить оплату наданих позивачем послуг за попередній місяць. Оплата наданих позивачем послуг проводиться на підставі Довідок та Актів.

Однак, відповідач в порушення умов Договору своєчасно та в повному обсязі свої зобовязання з оплати наданих послуг не виконав (не проведено оплату послуг за травень 2015 року), у звязку з чим, за відповідачем утворилась заборгованість по оплаті послуг по виконанню будівельно-монтажних робіт в сумі 36 316,80 грн., що відповідачем не заперечено та не спростовано.

Згідно приписів статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зазначена норма кореспондується з приписами статті 193 Господарського кодексу України.

Так, у відповідності до ч. 1 статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідаб^дст закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з ч. 2 статті 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до ч. 7 статті 193 Господарського кодексу України не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язання, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Приписами статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

У відповідності з ч. 1 статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Таким чином, матеріалами справи підтверджується прострочена заборгованість відповідача в сумі 36 316,80 грн., що відповідачем не заперечено та не спростовано.

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У звязку з простроченням відповідачем оплати наданих послуг, тобто прострочення виконання грошового зобовязання, позивач просить стягнути з відповідача також 310,45 грн. 3% річних та 6059,77 грн. пені на суму боргу 36318,80 грн. за період з 10.06.2015 року по 21.09.2015 року.

Стягнення пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ передбачено п. 6.4. Договору в разі прострочення відповідачем оплати більш ніж на 30 календарних днів.

Судом встановлено, що відповідач прострочив оплату робіт за травень 2015 року, які мали бути оплачені до 10 числа наступного місяця. Таким чином, нарахування річних та пені з 10.06.2015 року відповідає фактичним обставинам справи.

Статтею 549 Цивільного кодексу України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, що передбачено ст. 3 зазначеного Закону.

Відповідно до п. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом досліджено та встановлено, що позивачем нарахована пеня та 3 % річних на фактичну суму заборгованості протягом періоду прострочення. Враховуючи встановлені судом обставини щодо наявності заборгованості відповідача та фактів прострочення платежів, суд дійшов висновку про правомірність вимог позивача про стягнення пені та річних.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог і заперечень.

За наслідками розгляду спору суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивачем доведені та обґрунтовані, відповідачем не заперечені та не спростовані, тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відшкодування судових витрат відповідно до статей 44, 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються судом на відповідача в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 33, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд Київської області, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал Інвестмент ЛТД» (08132, Київська обл., Києво-Святошинський р-н, м.Вишневе, вул. Жовтнева, 28, оф. 2, код 39365700) на користь Дочірнього підприємства «Управління баштових кранів» Товариства з обмеженою відповідальністю «УБК Будмеханізація» (04209, м. Київ, вул. Лебединська, 2, код 04012856) 36 316,80 грн. основного боргу, 310,45 грн. 3% річних, 6059,77 грн. пені та 1218 грн. витрат по сплаті судового збору.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя А.Ю. Кошик