ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" листопада 2015 р.Справа № 922/5429/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Суслової В.В.

при секретарі судового засідання Помпі К.І.

розглянувши справу

за позовом Інституту рослинництва імені ОСОБА_2 Національної академії аграрних наук України, м. Харків
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агроексперт", с. Радгоспне
про стягнення 184643,96 грн.
за участю представників сторін:

позивача - не з'явився;

відповідача - не з'явився;

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2015 року Інститут рослинництва імені ОСОБА_2 Національної академії аграрних наук України (надалі - позивач) звернувся до господарського суд Харківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агроексперт" (надалі - відповідач), в якому просив суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість в розмірі 184 643,96 грн., а також витрати на оплату судового збору в сумі 2 769,65 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем покладених на нього зобов'язань за Договором на реалізацію наукової продукції № 38-14 від 18.04.2014 року в часті проведення розрахунків за передану в адрес останнього продукцію.

У призначене судове засідання 03 листопада 2015 року позивач свого представника не направив, про причину неявки суду не повідомив. Подав до суду заяву (вх.№42732 від 22.10.2015 р.), в якій повідомив суду про те, що до звернення позивача до суду з даним позовом відповідач повністю погасив заборгованість в розмірі 184643,96 грн., що підтверджується банківською випискою.

Відповідач про дату, час і місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, в судове засідання свого повноважного представника не направив, про причину неявки суду не повідомив, витребуваних документів до суду не подав.

За таких обставин суд вважає, що судом вжито всіх необхідних заходів щодо повідомлення відповідача, тому суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача за наявними у справі матеріалами відповідно до ст. 75 ГПК України.

Зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, вивчивши матеріали справи, всебічно та повно дослідивши надані позивачем докази в їх сукупності, суд встановив таке.

18 квітня 2014 року між позивачем (виробник) та відповідачем (споживач) укладено договір № 38-14 на реалізацію наукової продукції (далі - договір), за умовами п.1.1. якого позивач передає відповідачеві насіння батьківських компонентів гібрида кукурудзи Гарантія MB (патент 08141) на площу 47 га, що є науковою продукцією (далі - продукція, насіння), а споживач приймає його і оплачує.

Як свідчать матеріали справи, на виконання даного договору позивач передав представникові відповідача ОСОБА_1 за довіреністю №13 від 28.04.2014 року насіння на загальну суму 184643,96 грн., що підтверджується накладною №320 від 28.04.2014 року, підписаною уповноваженими представниками сторін і скріпленою їх печаткою.

Згідно з пунктами 4.1. Договору, відповідач зобов'язаний повністю оплатити прийняту продукцію до 30.09.2014 року.

Відповідно до п. 4.2.- 4.3. Договору, на вимогу відповідача для проведення розрахунків за цим договором позивач надає рахунок-фактуру. Порядок розрахунків - безготівковий розрахунок.

Позивач у позові зазначив, що станом на день звернення до суду з даним позовом відповідач свої договірні зобов'язання за договором не виконав, внаслідок чого у відповідача перед позивачем виникла заборгованість в розмірі 184643,96 грн., що і стало підставою для звернення до суду з цим позовом.

Разом з тим, під час розгляду справи позивач подав до суду заяву (вх.№42732 від 22.10.2015 року), в якій повідомив суду про те, що до звернення позивача до суду з даним позовом відповідач повністю погасив заборгованість в розмірі 184643,96грн., що підтверджується банківською випискою, яка була подана разом із заявою.

При цьому відповідач в судове засідання свого повноважного представника жодного разу не направив, про причини неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву до суду не подав.

Дослідивши надані позивачем до матеріалів справи докази (копія банківської виписки), суд дійшов висновку про те, що позивач звернувся до суду з позовом 22.09.2015 року, а відповідач перерахував позивачеві грошову суму в розмірі 184643,96 грн. у квітні 2015 року, тобто до звернення позивача до суду з даним позовом.

Проаналізувавши вищевикладені обставини справи і надані позивачем до матеріалів справи докази, суд дійшов такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно зі ст. 1 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ГПК України господарський суд порушує справи за позовними заявами підприємств та організацій, які звертаються до господарського суду за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів.

Тобто, право на судовий захист у суб'єкта господарювання виникає у разі порушення або оспорювання його права або охоронюваного законом інтересу.

Відповідно до ч. 2 ст. 4-3 та ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

При цьому за умовами ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно з ч. 1 ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи те, що позивач звернувся до суду з позовом 22.09.2015 року, а відповідач перерахував позивачеві грошову суму в розмірі 184643,96 грн. у квітні 2015 року, тобто до звернення позивача до суду, суд дійшов висновку про те, що у позивача відсутні правові підстави для звернення до суду із позовом в частині стягнення даної грошової суми, тому в задоволенні даної позовної вимоги слід відмовити.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується ст. 49 ГПК України. Судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін. Суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: при задоволенні позову - на відповідача; при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

В даній справі судовий збір у розмірі 2769,65 грн. залишається за позивачем.

На підставі викладеного, керуючись ст. 15 Цивільного кодексу України, ст. ст. 1, 4-3, 32-34, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В позові відмовити.

Повне рішення складено 04.11.2015 р.

Суддя ОСОБА_3

справа № 922/5429/15