ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"16" листопада 2015 р.Справа № 916/3337/15

Господарський суд Одеської області у складі:

судді Петренко Н.Д.

при секретарі Мурачашвілі Х.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні справу №916/3337/15

за позовом державного підприємства "Іллічівський морський торговельний порт"

до відповідача товариства з обмеженою відповідальністю "Транс-Сервіс"

про стягнення 22 957 грн. 12 коп.

За участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, згідно довіреності № 22 від 12.03.2015р.

від відповідача: ОСОБА_2, згідно довіреності від 03.04.2015р.

СУТЬ СПОРУ: позивачем у справі заявлені вимоги про стягнення з відповідача заборгованості у сумі 22 957 грн. 12 коп. за договором на надання послуг підйомно-транспортною технікою № 372-О від 21 жовтня 2014 року, з яких 21 552 грн. 27 коп. - пеня та 1 404 грн. 85 коп. 3% річних.

Відповідач позов визнає частково з підстав, викладених у відзиві на позов.

Розглядом матеріалів справи встановлено:

21 жовтня 2014р. між Державним підприємством "Іллічівський морський торговельний порт" (Виконавець) та товариством з обмеженою відповідальністю "Транс-Сервіс" (Замовник) був укладений Договір про надання послуг підйомно-транспортною технікою № 372-О (далі Договір), згідно якого Виконавець зобовязується в порядку і на умовах даного договору, за заявками Заявника, поданим у диспетчерську Виконавця, надавати послуги (далі Послуги) необхідною підйомно-транспортною технікою та обладнанням (далі - техніка) для виконання вантажно-розвантажувальних робіт на території порту. Даний Договір набуває чинності з дня його підписання Сторонами та скріплення печатками, при цьому Сторони домовились, що даний Договір регламентує взаємовідносини між Сторонами з 01 жовтня 2014р. у відповідності до положень ст.. 631 Цивільного кодексу України і діє до 31.12.2014р. та вважається автоматично продовженим на кожен наступний календарний рік, якщо за 1 місяць до закінчення строку не буде заявлено однією із Сторін про відмову від цього Договору або перегляду його умов.

Відповідно до п. 1.3. Договору фактичним часом надання Послуг з використанням техніки вважається дата і час виїзду її з гаражу Виконавця до місця виконання робіт та повернення до гаражу згідно з даними, занесеними в дорожні листи. Робота техніки від 01 до 30 хвилин вважається за 0,5 години, робота техніки від 30 до 60 хвилин вважається за 1 годину.

Згідно п. 2.1.3. Договору Замовник зобовязується вчасно і в повному розмірі оплачувати рахунки Виконавця за надані Послуги відповідно до розділу 5 даного договору.

Відповідно до п. 2.1.6. Договору Замовник зобовязується протягом 10 банківських днів після підписання ОСОБА_1 наданих послуг провести оплату за тарифами та розцінками, що діють на день надання Послуг відповідно до рахунків Виконавця та на підставі затвердженого ОСОБА_1 наданих послуг.

Згідно п. 5.2. Договору вартість наданих послуг з використанням техніки визначається, виходячи із фактичної тривалості її використання, визначеної згідно з умовами п. 1.3. цього Договору.

Відповідно до п. 5.4. Договору оплата за послуги, що надаються Виконавцем з використанням техніки здійснюється Замовником щомісячно на підставі рахунків Виконавця та затвердженого ОСОБА_1 протягом 10 (десяти) банківських днів з дати надання рахунку.

Позивач зазначає, що він повністю виконав умови договору, а також ним було виставлено наступні рахунки: - рахунок № Пр/21774 від 31 жовтня 2014р. з актом здачі-прийняття робіт; - рахунок № Пр/4217 від 31 березня 2015р. з актом здачі-прийняття робіт; - рахунок № Пр/6075 від 30 квітня 2015р. з актом здачі-прийняття робіт. Однак, відповідач розрахувався з позивачем не вчасно. Несплату відповідачем наявної заборгованості позивач вважає порушенням своїх прав та охоронюваних законом інтересів, у звязку з чим звернувся до суду за захистом.

Позивач зазначає, що відповідно до п. 6.4. Договору за несвоєчасну оплату рахунків Виконавця за надані послуги згідно з умовами даного договору Замовник зобовязаний сплатити пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожний день прострочення, а за прострочення понад 30 (тридцяти) днів Виконавець має право додатково стягнути з Замовника штраф у розмірі 7 (семи) відсотків від суми простроченого платежу. На підставі зазначеного пункту Договору позивач нарахував відповідачу пеню у сумі 21 552 грн. 27 коп., яку також просить суд стягнути з відповідача.

Крім того, позивач зазначає, що відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі зазначеної норми законодавства позивач нарахував відповідачу 3% річних у сумі 1 404 грн. 85 коп., які також просить стягнути з відповідача.

В обґрунтування позову позивач зазначає, що відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати свої зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Відповідач позов визнає частково, посилаючись на те, що позивач розраховуючи кількість днів прострочення оплати рахунку від 31.03.2015р. № Пр/4 217 позивач не врахував наявність у квітні неробочого (небанківського) дня 13.04.2015р., тому на думку відповідача, невірно вказав термін сплати до 21.04.2015р., який насправді є 22.04.2015р.

Також, відповідач зазначає, що позивач розраховуючи кількість днів прострочення оплати рахунку від 30.04.2015р. № Пр/6 075 не врахував наявність у травні неробочих (небанківських) днів з 09.05.2015р. по 11.05.2015р., тому на думку відповідача, невірно вказав термін сплати до 22.05.2015р., який насправді є 25.05.2015р.

Розглянув матеріали справи, на підставі чинного законодавства України, суд доходить до такого висновку:

Згідно ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію: передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо, або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Частиною 2 зазначеної статті встановлено, що зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1, 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки. Підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.

За приписами ст. 174 Господарського кодексу України однією з підстав виникнення господарського зобовязання є укладання господарського договору та іншої угоди, що передбачені законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Згідно ст. 627 Цивільного кодексу України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Як вбачається з матеріалів справи, 21 жовтня 2014р. між Державним підприємством "Іллічівський морський торговельний порт" (Виконавець) та товариством з обмеженою відповідальністю "Транс-Сервіс" (Замовник) був укладений Договір про надання послуг підйомно-транспортною технікою № 372-О (далі Договір), згідно якого Виконавець зобовязується в порядку і на умовах даного договору, за заявками Заявника, поданим у диспетчерську Виконавця, надавати послуги (далі Послуги) необхідною підйомно-транспортною технікою та обладнанням (далі - техніка) для виконання вантажно-розвантажувальних робіт на території порту.

Згідно п. 2.1.3. Договору Замовник зобовязується вчасно і в повному розмірі оплачувати рахунки Виконавця за надані Послуги відповідно до розділу 5 даного договору.

Відповідно до п. 2.1.6. Договору Замовник зобовязується протягом 10 банківських днів після підписання ОСОБА_1 наданих послуг провести оплату за тарифами та розцінками, що діють на день надання Послуг відповідно до рахунків Виконавця та на підставі затвердженого ОСОБА_1 наданих послуг.

Згідно п. 5.2. Договору вартість наданих послуг з використанням техніки визначається, виходячи із фактичної тривалості її використання, визначеної згідно з умовами п. 1.3. цього Договору.

Відповідно до п. 5.4. Договору оплата за послуги, що надаються Виконавцем з використанням техніки здійснюється Замовником щомісячно на підставі рахунків Виконавця та затвердженого ОСОБА_1 протягом 10 (десяти) банківських днів з дати надання рахунку.

За наявними у справі матеріалами, позивачем були повністю виконав умови договору, а також ним було виставлено відповідачу наступні рахунки: - рахунок № Пр/21774 від 31 жовтня 2014р. з актом здачі-прийняття робіт; - рахунок № Пр/4217 від 31 березня 2015р. з актом здачі-прийняття робіт; - рахунок № Пр/6075 від 30 квітня 2015р. з актом здачі-прийняття робіт. Однак, відповідач розрахувався з позивачем не вчасно.

За приписами ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати свої зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Згідно ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобовязання встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до п. 6.4. Договору за несвоєчасну оплату рахунків Виконавця за надані послуги згідно з умовами даного договору Замовник зобовязаний сплатити пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожний день прострочення, а за прострочення понад 30 (тридцяти) днів Виконавець має право додатково стягнути з Замовника штраф у розмірі 7 (семи) відсотків від суми простроченого платежу.

Що стосується вимоги позивача щодо стягнення з відповідача пені у сумі 21 552 грн. 27 коп. (за рахунками № 21774 від 31.10.2014р. за період з 27.11.2014р. по 10.12.2014р. у сумі 5 726 грн. 63 коп., № 4217 від 31.03.2015р. за період з 21.04.2015р. по 05.05.2015р. у сумі 7 394 грн. 65 коп., № 6075 від 30.04.2015р. за період з 22.05.2015р. по 04.06.2015р. у сумі 8 430 грн. 99 коп.), то визначена позивачем сума пені підлягає частковому задоволенню у сумі 19 078 грн. 47 коп., так як позивач не врахував наявність у травні неробочих (небанківських) днів 13.04.2015р., з 09.05.2015р. по 11.05.2015р.

Згідно ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Що стосується вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 3% річних у сумі 1 404 грн. 85 коп. (за рахунками № 21774 від 31.10.2014р. за період з 27.11.2014р. по 10.12.2014р. у сумі 613 грн. 57 коп., № 4217 від 31.03.2015р. за період з 21.04.2015р. по 05.05.2015р. у сумі 369 грн. 73 коп., № 6075 від 30.04.2015р. за період з 22.05.2015р. по 04.06.2015р. у сумі 421 грн. 55 коп.), то визначена позивачем сума 3% річних підлягає частковому задоволенню у сумі 1 281 грн. 16 коп., так як позивач не врахував наявність у травні неробочих (небанківських) днів 13.04.2015р., з 09.05.2015р. по 11.05.2015р.

Статтею 32 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідач доказів повного та належного виконання своїх зобовязань за Договором не надав.

Згідно зі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

За таких обставин, позовна заява державного підприємства "Іллічівський морський торговельний порт" підлягає частковому задоволенню.

Судові витрати по сплаті судового збору покласти на відповідача згідно ст.ст. 44, 49 ГПК України.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовну заяву державного підприємства "Іллічівський морський торговельний порт" задовольнити частково.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Транс-Сервіс" (68000, Одеська область, м. Іллічівськ, вул. Транспортна, буд. 20/1, ) на користь державного підприємства "Іллічівський морський торговельний порт" (68001, Одеська область, м. Іллічівськ, вул.. Праці, 6, р/р 3819 ПАО "Банк Восток", МФО 307123, ) пеню у сумі 19 078 (девятнадцять тисяч сімдесят вісім) грн. 47 коп., 3% річних у сумі 1 281 (одна тисяча двісті вісімдесят одна) грн. 16 коп., витрати по сплаті судового збору у сумі 1 080 (одна тисяча вісімдесят) грн. 18 коп.

3. В решті позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 16 листопада 2015 р.

Суддя Н.Д. Петренко