КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" листопада 2015 р. Справа№ 910/17448/13

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Рябухи В.І.

суддів: Калатай Н.Ф.

Ропій Л.М.

за участю секретаря судового засідання: Бовсунівської Л.О.,

представників:

від позивача Некряч А.В., дов. від 09.01.2015 б/н,

від відповідача 1 не з'явився,

від відповідача 2 Руденко О.П., дов. від 15.01.2015 б/н,

від третьої особи 1 не з'явився,

від третьої особи 2 не з'явився,

Розглянувши апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка»

на рішення Господарського суду міста Києва від 23.03.2015

у справі №910/17448/13 (суддя Мудрий С.М.)

за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка»

до 1. М.К. Маritime SA,

2. Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТЛ-Страхування»

третя особа 1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів Товариство з обмеженою відповідальністю «Український Універсальний Термінал»

третя особа 2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів Товариство з обмеженою відповідальністю «Меркс Україна ЛТД»

про відшкодування шкоди в порядку регресу в сумі 319 061,85 грн,

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Уніка» (позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з компанії Sovfracht UUT SA (відповідач 1) збитків в сумі 79 930 грн та з Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТЛ-Страхування» (відповідач 2) збитків в сумі 239 131,85 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.05.2014 у справі №910/17448/13 змінено найменування відповідача 1 з Sovfracht UUT SA на M.K. Maritime SA.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.11.2014 у справі №910/17448/13 залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів Товариство з обмеженою відповідальністю «Український Універсальний Термінал» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Меркс України ЛТД».

Рішенням Господарського суду міста Києва від 23.03.2015 у справі №910/17448/13 в позові відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, місцевий господарський суд виходив з того, що матеріалами справи не доведено вину відповідача 1 у завданих Товариству з обмеженою відповідальністю «Галфрост» збитках, як і не надано встановлених законом документів, що підтверджують втрату вантажу.

Не погодившись з вказаним рішенням, позивач звернувся з апеляційною скаргою до Київського апеляційного господарського суду, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 23.03.2015 скасувати, постановити нове, яким позов задовольнити. Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не дослідив умови договору про транспортне експедирування від 06.06.2012 №LOG 254 щодо обов'язку експедитора знайти безпосереднього виконавця, як не дослідив умов про те, хто має нести матеріальну відповідальність за отриманий до перевезення вантаж. Твердження суду, що позивачем не надано встановлених законом документів, що підтверджують втрату вантажу та доводять вину компанії М.К. Маritime SA, на думку апелянта, ґрунтуються на поверхнево досліджених матеріалах справи.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 18.05.2015 колегія суддів у складі: головуючого судді - Авдеєва П.П., суддів Ільєнок Т.В., Куксова В.В. прийняла апеляційну скаргу у справі №910/17448/13 до провадження та зупинила його до 12.11.2015. Дану ухвалу надіслано відповідно до вимог Інструкції з діловодства в господарських судах України, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України від 20.02.2013 №28.

Розпорядженням В.о. Керівника апарату Київського апеляційного господарського суду від 14.09.2015 №09-52/1172/15 «Щодо призначення повторного автоматичного розподілу справ» відповідно до абзацу 1 підпункту 2.3.52 пункту 2.3 Положення про автоматизовану систему документообігу суду призначено повторний автоматичний розподіл справи № 910/17448/13 у зв'язку з припиненням повноважень головуючого судді (судді-доповідача) Авдеєва П.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 12.11.2015 колегією суддів у складі: головуючого судді - Рябухи В.І., суддів Калатай Н.Ф., Ропій Л.М. прийнято апеляційну скаргу до свого провадження та поновлено апеляційне провадження у справі №910/17448/13.

05.11.2015 через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду відповідач 2 подав відзив на апеляційну скаргу.

У судовому засіданні 12.11.2015 представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити, рішення Господарського суду міста Києва від 23.03.2015 скасувати, постановити нове, яким позов задовольнити.

Представник відповідача 2 заперечив доводи апеляційної скарги, просив залишити її без задоволення, оскаржуване рішення - змінити, виключивши з мотивувальної частини положення щодо посилання чи визнання відповідача 1 як співстрахувальника за договором добровільного страхування відповідальності від 10.07.2012 №LIB/10/07/12, який був укладений між Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «ОТЛ-Страхування» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Український універсальний термінал». В інших частинах рішення Господарського суду міста Києва від 23.03.2015 у справі №910/17448/13 залишити без змін.

Відповідач 1 в судове засідання не з'явився. Доказів виконання судового доручення матеріали справи не містять.

Треті особи в судове засідання також не з'явились, про дату та час проведення, враховуючи наявні в матеріалах повідомлення про вручення поштових відправлень, повідомлені належним чином.

Відповідно до ст. 99 ГПК України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі.

Згідно зі ст.101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника позивача та відповідача 2, виходячи з вимог чинного законодавства, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 06.06.2012 між компанією Sovfracht UUT SA, найменування якої змінено на М.К. Маritime SA (експедитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Галфрост» (клієнт) укладено договір про транспортне експедирування № LOG 254 (договір від 06.06.2012), за умовами якого експедитор зобов'язався надавати клієнту по його дорученню і за його рахунок послуги в сфері транспортно-експедиторського обслуговування вантажів, а клієнт зобов'язався оплатити послуги експедитора. При наданні зазначених послуг експедитор діє від свого імені.

Відповідно до п.2.1 договору від 06.06.2012 експедитор надає клієнту послуги по:

- організації транспортно-експедиторського обслуговування вантажів,

- організації стафірування контейнерів вантажами клієнта,

- організації перевезення вантажів морським транспортом в контейнерах,

- митне оформлення вантажів.

У п.8.1 договору від 06.06.2012 визначено, що даний договір вступає в силу з моменту його підписання і діє до 31.12.2012, а в частині розрахунків сторін - до їх повного завершення.

10.07.2012 між Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «ОТЛ-Страхування» (страховик) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Український Універсальний Термінал» (страхувальник) укладено договір добровільного страхування відповідальності LIB/10/07/12 (далі - договір від 10.07.2012) за умовами якого, страховик, відповідно до Правил добровільного страхування відповідальності перед третіми особами, зареєстрованими 04.06.2011 за номером 1590382, на підставі заяви страхувальника здійснює страхування відповідальності та зобов'язується здійснити виплату страхового відшкодування у разі настання страхового випадку і в порядку, встановленому цим договором, а страхувальник зобов'язався сплатити страхові платежі в строки, встановлені цим договором та виконувати інші умов договору.

Під строком страхування сторони цього договору розуміють період, протягом якого страховик несе відповідальність перед страхувальником, у розмірі страхової суми згідно п.5 цього договору, у разі настання страхових подій, страховий період з даного договору починається з 11.07.2012, закінчується 10.07.2013 і дорівнює одному календарному року. Цей договір набуває чинності з дати початку періоду страхування, але не раніше дня, наступного за днем надходження стахового платежу (його першої частини) на поточний рахунок страхувальника. У випадку несплати чергового платежу у строки встановлені в п.6 основної частини договору, відповідальність страховика призупиняється, та буде відновлено з 00 годин 00 хвилин дня наступного за днем сплати відповідної частини платежу (п.7 договору від 10.07.2012).

У п.9 договору від 10.07.2012 визначено, що співстрахувальниками є:

1) Sovfracht UUT SA (Женева, вул. Мон-блан,3);

2) Дочірнє підприємство «Совмортранс Одеса» (65023, м. Одеса, вул. Коблевська, 40);

3) Дочірнє підприємство «МВ» (м. Іллічівськ, вул. Леніна, 1, кв. 2-Н.

До відзиву на апеляційну скаргу відповідачем 2 залучено копію додаткової угоди від 16.07.2012 №1 між Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «ОТЛ-Страхування» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Український Універсальний Термінал», за змістом якої сторони узгодили виключити в повному обсязі п.9 основної частини укладеного договору від 10.07.2012.

16.08.2012 між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Уніка» (страховик) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Галфрост» (страхувальник) укладено договір добровільного страхування вантажів №014037/2701/0000084 (далі - договір від 16.08.2012), за умовами якого страховик зобов'язався у разі настання страхового випадку виплатити страхове відшкодування страхувальнику або вигодонабувачу, якщо він призначений страхувальником та вказаний в цьому договорі, а страхувальник зобов'язався сплачувати страхові платежі в розмірі та в порядку, що передбачені цим договором та виконувати інші умови цього договору.

Відповідно до п.2.1 договору предметом останнього є майнові інтереси, що не суперечать закону, пов'язані з володінням, користуванням та розпорядженням вантажем, який зазначений в сертифікаті та перевозиться відповідно до умов, які зазначені в сертифікаті.

Початок строку дії договору: 00 годин 00 хвилин (за Київським часом) 21.08.2012. Закінчення строку дії договору: 23 годин 59 хвилин (за Київським часом) 21.11.2012 (п.п.5.1, 5.2 договору).

У п.5.3 договору передбачено, що він набирає чинності з моменту його підписання сторонами.

Сертифікатами від 21.08.2012 №№1-4 до договору від 16.08.2012 передбачено, зокрема, наступні умови з:

- страховик - Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Уніка»;

- страхувальник (вигодонабувач) - Товариство з обмеженою відповідальністю «Галфрост»;

- відомості про вантаж - чорниця морожена - 20°С;

- маса/обсяг вантажу - 25,00 т;

- вартість вантажу - 875 542,50 грн, що станом на 16.08.2012 становить 89 250 євро;

- відомості про перевезення вантажу - автомобільний та морський транспорт;

- маршрут перевезення - Жовква - порт Іллічівськ - Порт Нінгбо;

- місце проміжного/тимчасового зберігання - Іллічівський морський торговий порт.

Як вбачається з матеріалів справи, Товариством з обмеженою відповідальністю «Галфрост» надано відповідачу 1 замовлення №2 до договору від 06.06.2012, відповідно до якого замовлено перевезення по маршруту Жовква (Україна) - порт Іллічівськ - порт Ningbo (Китай), дата подачі контейнера 20.08.2012, вантаж - 1 конт. - заморожена ягода до темп. - 20С в паперових мішках (1000 шт) насипом, вага, об'єм - 25 350 кг брутто, дата погрузки на судно - 26.08.2012 , додаткові умови - температурний режим - 20С протягом всього періоду перевезення (як наземного так і морського).

Згідно пакувального листа від 20.08.2012 №12-2059-АВ/3 продавець - Товариство з обмеженою відповідальністю «Галфрост», одержувач - Shaghai Deja Internationl Trading Co на транспортний засіб ВН 0798 АР, причіп ВН 9695 ХХ завантажено в паперових мішках чорницю заморожену 2 класу, вага нетто 25 000 кг.

Згідно рахунку-фактури від 20.08.2013 №12-2059-АВ/З вартість одного кілограма вказаного вантажу складає 3,57 евро.

19.10.2012 Ningbo Green Health Pharmaceutical Сo. Ltd складено звіт про розвантаження, в якому зазначено, що при відкритті контейнеру вже було очевидно, що чорниця розтанула, всі мішки були в більшій чи меншій мірі деформовані та забруднені чорничним соком, що пролився на них. Деякі мішки були надірвані та чорниця повитікала з них.

В звіті Ningbo Green Health Pharmaceutical Сo. Ltd про пошкодження вантажу від 30.10.2012 вказано про те, що «19.10.2012 компанія отримала контейнер замороженої чорниці (транспортна накладна № 864501905, контейнер № MNBU0036590), та при відкритті і розвантаженні контейнеру було виявлено, що чорниця розтанула, мішки були деформовані та забруднені соком. Деякі мішки були надірвані та чорниця повитікала з них. Компанія розсортувала мішки, відокремивши ті, що були деформовані та забруднені соком, відібрала зразки та перевірила вміст чорниці окремо. Фактична кількість та шкода по прибутті була наступною: всього прибуло 965 мішків, пошкодження:

1) 329 мішків дуже сильно пошкоджені: мішки були деформовані, сильно забруднені соком, або чорниця повитікала,

2) 636 мішків були дещо пошкоджені: мішки були деформовані, дещо забруднені соком».

З огляду на підстави заявленого позову, матеріалами справи, належними та допустимими в розумінні ст. 34 ГПК України доказами, повинна бути доведена вина компанії М.К. Маritime SA, яка за договором від 06.06.2012 є експедитором, у завданих Товариству з обмеженою відповідальністю «Галфрост» збитках, протиправна поведінка, збитки, причинний зв'язок між протиправною поведінкою заподіювача та збитками, а також підтверджено обставини, що можуть бути підставою для майнової відповідальності страховика відповідними документами.

Відповідно до приписів ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

На підтвердження факту пошкодження вказаного вище вантажу позивачем було надано остаточний звіт про інспекцію та відшкодування ймовірного пошкодження вантажу, заявником якого є MAERKS MALAYSIA SDN BHD.

Зі змісту звіту вбачається, що пошкодження вантажу (1000 пакетів замороженої чорниці) сталось через порушення роботи холодильної установки. Відповідно до інструкції вищезазначеного заявника M/s Sealand Marine & Inspection (M) Sdn Bhd, в якості призначених незалежних морських інспекторів, прибули до M/s CFS 1, Пулау-Індах, Уест Порт, Порт Кланг, Малайзія, 24 вересня 2012 та провели інспекцію для встановлення стану 1х40-градусного холодильного контейнера №PONU4822480, а також вантажу, який було укладено у вказаному контейнері та встановили:

- зазначена контейнерна установка зберігалась у приміщеннях складу третьої сторони. Контейнер було опломбовано пломбою № МL-UA0252230. Інспекція засвідчила, що пломбу було зрізано у її присутності. Інспекція відмітила червоні плями від рідини/соку, що витекла з задніх дверей;

- відповідний контейнер був закупорений та холодильна установка відповідного контейнера здавалась у робочому режимі. Інспекція побачила, що індикатор температури холодильної установки показував задане значення -20 °С, з температурою подачі -18°С і температурою на виході - ?? °С. Було відмічено, що ручка вентиляційного отвору була зачинена;

- після відкриття дверей контейнерної установки для інспектування відмічено, що вантаж було укладено у паперових пакетах по 12-13 пакетів у висоту всередині контейнера. Спостерігалися плями від рідини/соку чорниць, що, мабуть, витік з пакетів та протік на двері та з контейнеру, а також на підлогу зазначеної установки;

- відразу після відкриття дверей контейнеру заміряно температуру м'якоті плодів, що становила від -5,0 °С до -7,3 °С, і ці показники відрізнялися від діапазону заданої температури;

- замінений на 1 х 40-градусний морозильний контейнер №MNBU0036590, було проінспектовано та визнано у стані, придатному для транспортування морем, було розміщено біля початкового контейнера;

- морозильну установку після вищезазначеної заміни контейнера закрито та залишено у робочому стані протягом принаймні однієї години для підтримки холоду, для досягнення оптимальної температури для полегшення процесу перевантаження вантажу. Інспекцією засвідчено початок процесу перевантаження вантажу у замінену установку;

- паперові пакети, в яких, як вважається, міститься вантаж, вручну вивантажували та клали на пластикові піддони (30 пакетів на 1 піддон). Протягом операції з розвантаження, відмічено, що більшість пакетів, укладених на нижньому рівні (прямо на Т-подібному виспуті підлоги) були розірвані при піднятті для перенесення. Ці розірвані пакети були негайно відкладені у бік з метою знищення;

- пакети, що були укладені на нижньому рівні контейнера, були роздавлені під вагою укладки, оскільки ці пакети бути у замороженому стані. Інспекція вибірково виміряла температуру м'якоті вантажу у контейнері, після чого було виявлено таке: Індикація температури у контейнері: на задній стінці від - 5,0°С до - 7,3°С, у середній секції від -7,2 °С до -7,5°С, у передній секції від -8,8°С до - 9,3°С. Було відмічено, що всі 35 пакетів, що розміщені на нижньому рівні, були розірвані, а їхній вміст роздавлено, тому ці пакети відкладено у бік для знищення;

- після завершення операції з перевантаження всі 965 пакетів були перераховані/розміщені у заміненому контейнері у тому ж порядку, як вони розміщувалися у початковому контейнері. Установку заміни було потім опломбовано пломбою № МL -МY1250539;

- приблизно через 45 хвилин після завершення перевантаження вантажу та після опломбування заміненого контейнеру, інспекцією зареєстровано показник температури холодильника, що був у діапазоні заданої температури, а саме - 18°С, температура подачі - 18°С і температурою на виході - ?? °С.

Згідно ст. 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Статтею 9 Закону України «Про страхування» визначено, що страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. При цьому, розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Вказаною статтею також визначено, що страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.

Судом встановлено, що позивач вказаний вище випадок визнав страховим та відповідно до страхового акта №00102172 вирішив виплатити Товариству з обмеженою відповідальністю «Галфрост» страхове відшкодування в сумі 297 870,14 грн (за вирахування франшизи у сумі 39 387,15 грн).

Відповідно до платіжного доручення від 24.01.2013 №002522 позивачем виплачено страхове відшкодування в сумі 297 870,14 грн.

10.07.2013 року Приватним акціонерним товариством «Страховою компанією «Уніка» здійснено доплату страхового відшкодування у розмірі 21 191,71 грн, що підтверджується платіжним дорученням №012313.

Загальна вартість виплаченого позивачем страхового відшкодування склала 319 061,85 грн.

Статтею 993 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та статтею 27 Закону України «Про страхування» визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

22.03.2013 позивачем направлено компанії Sovfracht UUT SA претензію про відшкодування збитків в порядку регресу в сумі 28 696,45 євро (297 870,14 грн).

23.05.2013 позивачем направлено Товариству з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «OTJI-Страхування» регресну вимогу про виплату страхового відшкодування в сумі 297 870,14 грн.

Відповідно до ч.1 статті 929 ЦК України за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов'язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов'язаних з перевезенням вантажу.

Договором транспортного експедирування може бути встановлено обов'язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, зобов'язання експедитора укласти від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечити відправку і одержання вантажу, а також інші зобов'язання, пов'язані з перевезенням.

За приписами статті 1 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність» експедитор - це суб'єкт господарювання, який за дорученням клієнта та за його рахунок виконує або організовує виконання транспортно-експедиційних послуг, визначених договором транспортного експедирування.

Відповідно до ч.1 статті 934 ЦК України за порушення обов'язків за договором транспортного експедирування експедитор відповідає перед клієнтом відповідно до глави 51 цього Кодексу.

Підставами її (відповідальності) настання є шкода, протиправна поведінка, причинний зв'язок між ними та вина.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 611 ЦК України правовими наслідками порушення зобов'язання є, зокрема, відшкодування збитків.

Статтею 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

З огляду на положення ст. 22 ЦК України, а також приписи ст.ст. 218, 224 Господарського кодексу України (далі - ГК України) для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками, вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

На позивача покладається обов'язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинно-наслідковий зв'язок такої поведінки із заподіяними збитками. При цьому важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинно-наслідкового зв'язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками потерпілої сторони. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які завдано особі - наслідком такої протиправної поведінки.

Відповідно до ст.381 Кодексу торгівельного мореплавства України обставини, що можуть бути підставою для майнової відповідальності перевізника, відправників, одержувачів вантажу і пасажирів, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми. В іноземному порту ці обставини засвідчуються за правилами, що існують у даному порту.

Тобто, ч.1 ст. 381 Кодексу торгівельного мореплавства України називає два види актів, що засвідчують обставини та які є підставою для відповідальності цих учасників: комерційні акти та акти загальної форми.

Важливою функцією, яку виконує комерційний акт, є те, що він виступає доказом існування тих обставин, які перераховані в ч.2 ст. 381 вказаного Кодексу.

Відтак, при виникненні спору відносно цих обставин комерційний акт необхідно пред'являти разом з претензією, який в будь-якому випадку має перевагу над іншими доказами.

Частина 2 ст.381 Кодексу торгівельного мореплавства України визначає, що комерційний акт складається для засвідчення:

1) невідповідності між найменуванням, масою або кількістю місць вантажу або багажу в натурі і даними, зазначеними у перевізному документі;

2) пошкодження чи зіпсуття вантажу або багажу;

3) виявлення вантажу або багажу без документів, а також документів без вантажу або багажу;

4) повернення перевізнику викраденого вантажу або багажу.

Форма актів, порядок їх складання і порядок засвідчення обставин, які не потребують складання актів, встановлюються правилами, що видаються відповідно до статті 3 цього Кодексу.

Однак, належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт втрати вантажу, а саме: акт встановленої форми про втрату вантажу матеріали справи не містять.

Наданий позивачем звіт про пошкодження товару та остаточний звіт про інспекцію складені підконтрольними відправникові та отримувачу вантажу структурам, а тому також не прийняті судом до уваги як належні докази.

Документи, які підтверджують вину компанії М.К. Маritime SA (Sovfracht UUT SA), Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Уніка» до матеріалів справи також не залучено.

З наявного в матеріалах справи листа «Maersk», пояснень Товариства з додатковою відповідальністю «ОТЛ-Страхування» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Український Універсальний Термінал», Компанією «MEEA/S», яка діє під торгівельною маркою «Maersk Line» «SEAGO LINE», і є орендодавцем контейнерів для перевезення, які здійснюються компанією Sovfracht UUT SA запропонована виплата компенсації в сумі 15 000 доларів США (том ІІ, а.с. 153).

З урахуванням того, що матеріалами справи не доведено наявності всіх умов для покладення на відповідачів обов'язку відшкодувати збитки, місцевий господарський суд дійшов правомірного висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Згідно ст.4-3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

За приписами ст.43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Доводи апеляційної скарги та заперечення на апеляційну скаргу не є підставами для скасування оскаржуваного рішення.

Отже, з огляду на викладене вище, колегія Київського апеляційного господарського суду не вбачає підстав для скасування рішення Господарського суду міста Києва від 23.03.2015 у даній справі, оскільки воно відповідає нормам матеріального та процесуального права, фактичним обставинам та матеріалам справи.

Керуючись ст.ст. 99, 101-103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 23.03.2015 у справі №910/17448/13 - без змін.

2. Матеріали справи №910/17448/13 повернути до Господарського суду міста Києва.

Дану постанову може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий суддя В.І. Рябуха

Судді Н.Ф. Калатай

Л.М. Ропій