ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

"16" листопада 2015 р.№ 907/1156/15

Суддя Желєзна С.П., розглянувши матеріали позовної заяви (вх. № 4805/15 від 12.11.2015р.), що надійшли за територіальною підсудністю від господарського суду Закарпатської області, -

за позовом: фізичної особи - підприємця ОСОБА_1

до відповідача: публічного акціонерного товариства „Юніон Стандарт Банк"

про стягнення 389 484,07 грн.

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 звернувся до господарського суду Закарпатської області із позовом до публічного акціонерного товариства „Юніон Стандарт Банк" про стягнення грошових коштів в загальній сумі 389 484,07 грн.

Ухвалою господарського суду Закарпатської області від 09.11.2015р. по справі № 907/1156/15 позовну заяву фізичною особи - підприємця ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства „Юніон Стандарт Банк" про стягнення 389 484,07 грн. в порядку ст.ст. 15, 17 ГПК України було направлено за територіальною підсудністю до господарського суду Одеської області.

Після надходження матеріалів справи № 907/1156/15 до господарського суду Одеської області, вказані матеріали в порядку ст. 2-1 ГПК України було передано на розгляд судді Желєзній С.П.

Вирішуючи питання про прийняття вказаної позовної заяви до розгляду, суд виходить із наступного.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 57 ГПК України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Положеннями ст. 44 ГПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

В свою чергу, у відповідності до ст.ст. 1 - 3 Закону України „Про судовий збір" від 08.07.2011р. № 3674-VI (з наступними змінами та доповненнями) судовим збором є збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, а також за видачу судами документів і включається до складу судових витрат. Платниками судового збору є громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду. Судовий збір справляється зокрема за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Статтею 4 Закону України „Про судовий збір" встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. За подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру встановлено ставку судового збору в сумі 2 відсотків ціни позову, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 60 розмірів мінімальних заробітних плат.

Проте, всупереч наведеним нормам закону позивачем взагалі не було сплачено в дохід державного бюджету судового збору за пред'явлення даного позову. При цьому, в обґрунтування підстав для невиконання даного процесуального обов'язку фізична особа - підприємець ОСОБА_1 посилається на той факт, що даний позов обґрунтований порушенням його прав як споживача, у зв'язку з чим, позивач, діючий в межах господарського процесу як суб'єкт підприємництва, відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України „Про захист прав споживач" вважає себе таким, що звільнений від сплати судового збору.

Дійсно, згідно з ч. 3 ст. 22 Закону України „Про захист прав споживачів" споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов'язані з порушенням їх прав. Проте, відповідно до п. 22 ст. 1 Закону України „Про захист прав споживачів" споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника.

Тобто, позивач, що в межах даної справи діє як суб'єкт підприємництва та позовні вимоги якого випливають із правовідносин, пов'язаних із здійсненням ним господарської діяльності, не є споживачем в розумінні Закону України „Про захист прав споживачів", у зв'язку із чим, в контексті спірних правовідносин не може користуватись відповідними пільгами, встановленими цим законом для споживачів.

Таким чином, суд доходить висновку, що позивач, неправильно розуміючи свій правовий статус та норми чинного законодавства, безпідставно вважає себе таким, що може бути звільнений від сплати судового збору за пред'явлення даного позову. Вказане порушення тягне за собою визначені ст. 63 ГПК України правові наслідки.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 63 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Підсумовуючи вищевикладене, приймаючи до уваги, що фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 до даної позовної заяви взагалі не було додано доказів сплати судового збору до державного бюджету у встановленому законом порядку, на підставі п. 4 ч. 1 ст. 63 ГПК України вказану позовну заяву і додані до неї документи слід повернути позивачу без розгляду.

Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущених порушень.

Керуючись п. 4 ч. 1 ст. 63, ст. 86 ГПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Повернути позовну заяву і додані до неї документи позивачу без розгляду.

Позовні матеріали повернути позивачу на 13 аркушах.

Відповідно до ч. 2 ст. 63, ст. 106, 111-13 ГПК України ухвалу про повернення позовної заяви може бути оскаржено в апеляційному та касаційному порядку.

Суддя С.П. Желєзна