РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.10.2015Справа №910/11847/15

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ПАРИТЕТ-СМІК»

до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит»

третя особа, без самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Компанія MADRAS ENTERPRISES LIMITED

про стягнення коштів та зобов'язання вчинити дії

Головуючий суддя: Бондарчук В.В.

Судді: Ващенко Т.М.

Стасюк С.В.

Представники:

від позивача: Магас А.І.;

від відповідача: Волошин В.А., Нейровський А.О.

від третьої особи: Магас А.І.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Товариство з обмеженою відповідальністю «ПАРИТЕТ-СМІК» (далі-позивач) звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» (далі-відповідач) про:

- стягнення з відповідача на поточний рахунок позивача № 8 в Публічному акціонерному товаристві «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» грошових коштів у розмірі 17 084 080, 47 грн., з яких: 13 255 000, 00 грн. - кошти неповернутих депозитів, 3 603 013, 77 грн. - неповернуті кошти з поточного рахунку, 226 066, 70 грн. - пеня;

- зобов'язання відповідача перерахувати кошти у гривнях на загальну суму 465 100, 00 грн. за платіжними дорученням Товариства з обмеженою відповідальністю «ПАРИТЕТ-СМІК», а саме: № 310 від 16.04.2015 р., № 311 від 16.04.2015 р., № 312 від 16.04.2015 р., № 313 від 16.04.2015 р., № 314 від 16.04.2015 р., № 315 від 16.04.2015 р., № 316 від 16.04.2015 р., № 317 від 16.04.2015 р., № 318 від 16.04.2015 р., № 319 від 16.04.2015 р., № 320 від 16.04.2015 р., № 321 від 16.04.2015 р., № 322 від 16.04.2015 р., № 323 від 16.04.2015 р., № 324 від 16.04.2015 р.;

- зобов'язання відповідача перерахувати кошти у доларах США на загальну суму 542 338, 14 доларів США на користь компанії MADRAS ENTERPRISES LIMITED (Кіпр) за платіжними дорученням позивача: № 160 від 21.01.2015 р., № 166 від 22.01.2015 р., № 160/1 від 23.01.2015 р., № 160/2 від 26.01.2015 р., № 161. від 27.01.2015 р., № 162. від 28.01.2015 р., № 163. від 28.01.2015 р., № 164. від 21.01.2015 р., № 165. від 28.01.2015 р., № 162/1 від 29.01.2015 р., № 167. від 29.01.2015 р., № 167/1 від 30.01.2015 р., № 168/2 від 05.02.2015 р., № 168/3 від 09.02.2015 р., № 169. від 09.02.2015 р., № 170. від 09.02.2015 р., № 171. від 09.02.2015 р., № 171/1 від 10.02.2015 р., № 172. від 10.02.2015 р., № 173. від 10.02.2015 р., № 174 від 10.02.2015 р.;

- зобов'язання відповідача перерахувати кошти у євро за платіжними дорученнями позивача: № 157/1 від 19.01.2015 р. та № 157/2 від 22.01.2015 р. на загальну суму 16 562, 72 євро на користь компанії SMYK ALL FOR KIDS (Румунія).

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань за договором № 182-06/АНВ на розрахунково-касове обслуговування від 10.11.2006, договором банківського вкладу «Класичний» № 34 від 21.09.2011 та за договором обслуговування банківського рахунку системою FC BUSINESS № 182-06/АНВ від 17.12.2013.

Разом із позовною заявою, Товариство з обмеженою відповідальністю «ПАРИТЕТ-СМІК» подало заяву про забезпечення позову, в якій просило суд:

1) накласти арешт на грошові суми Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит», на всі види валют і банківських металів, у тому числі й на національну валюту України, в межах суми позову 29 343 185,64 грн., суми судових витрат на момент подання позову, що включає судовий збір за подання позову у розмірі 71 253,00 грн. та судового збору за подання заяви про вжиття заходів забезпечення позову у розмірі 1 827,00 грн., усього 29 416 265,64 грн., як в готівковій формі, так і в безготівковій формі:

- на рахунках AT «Банк «Фінанси та Кредит»;

- на кореспондентських рахунках, відкритих AT «Банк «Фінанси та Кредит» в Національному банку України (кореспондентський рахунок в Головному управлінні НБУ по м. Києву і області №1, МФО 321024);

- на кореспондентських рахунках, відкритих AT «Банк «Фінанси та Кредит» в банках-нерезидентах: Citibank Х.А.. London (Великобританія); Deutsche Bank AG, Frankfurt (Німеччина); ОАО «Белвнешєкономбанк», Минск (Білорусь); MBANK S.A. Warsaw (Польща); AO КБ «Интерпромбанк», Москва (Росія); ПАО «ІІромсвязьбанк», Москва (Росія); Citibank N.A., New York (США); Deutsche Bank Trust Company Americas, New York (США); Banque de Commerce et de Placements SA, Geneva (Швейцарія); MIZUHO BANK, LTD, Tokyo (Японія);

- на кореспондентських рахунках AT «Банк «Фінанси та Кредит» в будь-яких інших банках-кореспондентах;

2) заборонити Публічному акціонерному товариству «Банк «Фінанси та Кредит» у будь-який спосіб відчужувати (в тому числі укладати правочини, які у подальшому можуть призвести до обтяження та/або відчуження) належне йому рухоме та нерухоме майно, у тому числі майнові права Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит», за будь-якими договорами та іншими правочинами, стороною яких є Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит», у межах розміру позовних вимог, а саме, 29 343 185,64 грн., суми судових витрат на момент подання позову, що включає судовий збір за подання позову у розмірі 71 253,00 грн. та судового збору за подання заяви про вжиття заходів забезпечення позову у розмірі 1 827,00 грн., усього 29 416 265,64 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 12.05.2015 порушено провадження у даній справі, призначено її до розгляду у судовому засіданні на 15.06.2015 за участю представників сторін, яких зобов'язано надати суду певні документи.

12.06.2015 через загальний відділ діловодства суду представник позивача подав заяву про збільшення розміру позовних вимог, в якій просив суд:

- стягнути з відповідача на поточний рахунок позивача № 8 в Публічному акціонерному товаристві «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» грошові кошти у розмірі 18 280 114, 93 грн., з яких: 13 255 000, 00 грн. - кошти неповернутих депозитів, 4 124 542, 65 грн. - неповернуті кошти з поточного рахунку, 900 572, 28 грн. - пеня;

- зобов'язати відповідача перерахувати кошти у доларах США на загальну суму 542 338, 14 доларів США на користь компанії MADRAS ENTERPRISES LIMITED (Кіпр) за платіжними дорученням позивача: № 160 від 21.01.2015 р., № 166. від 22.01.2015 р., № 160/1 від 23.01.2015 р., № 160/2 від 26.01.2015 р., № 161. від 27.01.2015 р., № 162. від 28.01.2015 р., № 163. від 28.01.2015 р., № 164. від 21.01.2015 р., № 165. від 28.01.2015 р., № 162/1 від 29.01.2015 р., № 167. від 29.01.2015 р., № 167/1 від 30.01.2015 р., № 168/2 від 05.02.2015 р., № 168/3 від 09.02.2015 р., № 169. від 09.02.2015 р., № 170. від 09.02.2015 р., № 171. від 09.02.2015 р., № 171/1 від 10.02.2015 р., № 172. від 10.02.2015 р., № 173. від 10.02.2015 р., № 174 від 10.02.2015 р.

Також, 12.06.2015 представник позивача подав заяву про надання доказів та витребування доказів, в якій просив суд витребувати у відповідача:

- гривневі платіжні доручення: № 310 від 16.04.2015 р., № 311 від 16.04.2015 р., № 312 від 16.04.2015 р., № 313 від 16.04.2015 р., № 314 від 16.04.2015 р., № 315 від 16.04.2015 р., № 316 від 16.04.2015 р., № 317 від 16.04.2015 р., № 318 від 16.04.2015 р., № 319 від 16.04.2015 р., № 320 від 16.04.2015 р., № 321 від 16.04.2015 р., № 322 від 16.04.2015 р., № 323 від 16.04.2015 р., № 324 від 16.04.2015 р.; № 325 від 16.04.2015 р., № 326 від 16.04.2015 р.; № 336 від 16.04.2015 р., № 337 від 16.04.2015 р., № 338 від 16.04.2015 р., № 339 від 16.04.2015 р., № 339 від 16.04.2015 р., № 340 від 20.04.2015 р., № 343 від 22.04.2015 р., № 348 від 21.05.2015 р., № 349 від 25.05.2015 р., № 350 від 11.06.2015 р.;

- платіжні доручення у доларах США: № 160 від 21.01.2015 р., № 166 від 22.01.2015 р., № 160/1 від 23.01.2015 р., № 160/2 від 26.01.2015 р., № 161 від 27.01.2015 р., № 162 від 28.01.2015 р., № 163 від 28.01.2015 р., № 164 від 21.01.2015 р., № 165 від 28.01.2015 р., № 162/1 від 29.01.2015 р., № 167 від 29.01.2015 р., № 167/1 від 30.01.2015 р., № 168/2 від 05.02.2015 р., № 168/3 від 09.02.2015 р., № 169 від 09.02.2015 р., № 170 від 09.02.2015 р., № 171 від 09.02.2015 р., № 171/1 від 10.02.2015 р., № 172 від 10.02.2015 р., № 173 від 10.02.2015 р., № 174 від 10.02.2015 р.

15.06.2015 через загальний відділ діловодства суду представник відповідача подав клопотання про відкладення розгляду справи на більш пізню дату.

15.06.2015 Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» звернулося до господарського суду міста Києва із зустрічною позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «ПАРИТЕТ-СМІК» про визнання недійсним договору за первинним позовом.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 15.06.2015 зустрічну позовну заяву та додані до неї матеріали повернуто Публічному акціонерному товариству «Банк «Фінанси та Кредит» без розгляду.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 15.06.2015 до вирішення спору у справі № 910/11847/15 по суті та набрання рішенням законної сили вжито заходів до забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» (04054, м. Київ, вул. Артема, буд. 60, ідентифікаційний код - 09807856) в межах суми позову 29 343 185,64 грн., суми судових витрат на момент подання позову, що включає судовий збір за подання позову у розмірі 71 253,00 грн. та судового збору за подання заяви про вжиття заходів забезпечення позову у розмірі 1 827,00 грн., усього 29 416 265,64 грн., що обліковуються на рахунках Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит».

09.07.2015 через загальний відділ діловодства суду представник відповідача подав клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку з необхідністю сторонам часу для врегулювання спору мирним шляхом та клопотання про продовження строку розгляду справи на п'ятнадцять днів.

У судовому засіданні 09.07.2015 суд визнав подану заяву про збільшення розміру позовних вимог такою, що відповідає вимогам ст. 22 ГПК України у зв'язку з чим прийняв її до розгляду.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 09.07.2015 витребувано у Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» (04050, м. Київ, вул. Артема, буд. 60) платіжні доручення у гривнях: №310 від 16.04.2015 р., № 311 від 16.04.2015 р., № 312 від 16.04.2015 р., № 313 від 16.04.2015 р., № 314 від 16.04.2015 р., № 315 від 16.04.2015 р., № 316 від 16.04.2015 р., № 317 від 16.04.2015 р., № 318 від 16.04.2015 р., № 319 від 16.04.2015 р., № 320 від 16.04.2015 р., № 321 від 16.04.2015 р., № 322 від 16.04.2015 р., № 323 від 16.04.2015 р., № 324 від 16.04.2015 р.; № 325 від 16.04.2015 р., № 326 від 16.04.2015 р.; № 336 від 16.04.2015 р., № 337 від 16.04.2015 р., № 338 від 16.04.2015 р., № 339 від 16.04.2015 р., № 339 від 16.04.2015 р., № 340 від 20.04.2015 р., № 343 від 22.04.2015 р., № 348 від 21.05.2015 р., № 349 від 25.05.2015 р., № 350 від 11.06.2015 р.; платіжні доручення у доларах США: № 160 від 21.01.2015 р., № 166 від 22.01.2015 р., № 160/1 від 23.01.2015 р., № 160/2 від 26.01.2015 р., № 161 від 27.01.2015 р., № 162 від 28.01.2015 р., № 163 від 28.01.2015 р., № 164 від 21.01.2015 р., № 165 від 28.01.2015 р., № 162/1 від 29.01.2015 р., № 167 від 29.01.2015 р., № 167/1 від 30.01.2015 р., № 168/2 від 05.02.2015 р., № 168/3 від 09.02.2015 р., № 169 від 09.02.2015 р., № 170 від 09.02.2015 р., № 171 від 09.02.2015 р., № 171/1 від 10.02.2015 р., № 172 від 10.02.2015 р., № 173 від 10.02.2015 р., № 174 від 10.02.2015 р. та продовжено строк вирішення спору на п'ятнадцять днів.

30.07.2015 через загальний відділ діловодства суду представник позивача подав заяву про збільшення розміру позовних вимог (остаточні позовні вимоги), в якій просив суд стягнути з відповідача на поточний рахунок позивача № 8 у Публічному акціонерному товаристві «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» грошові кошти у розмірі 19 201 471, 81 грн., з яких: 13 255 000, 00 грн. - кошти неповернутих депозитів, 4 155 980, 07 грн. - неповернуті кошти з поточного рахунку, 1 790 491, 74 грн. - пеня;

- зобов'язати відповідача перерахувати кошти у доларах США на загальну суму 542 338, 14 доларів США на користь компанії MADRAS ENTERPRISES LIMITED (Кіпр) за платіжними дорученням позивача: № 160 від 21.01.2015 р., № 166. від 22.01.2015 р., № 160/1 від 23.01.2015 р., № 160/2 від 26.01.2015 р., № 161. від 27.01.2015 р., № 162. від 28.01.2015 р., № 163. від 28.01.2015 р., № 164. від 21.01.2015 р., № 165. від 28.01.2015 р., № 162/1 від 29.01.2015 р., № 167. від 29.01.2015 р., № 167/1 від 30.01.2015 р., № 168/2 від 05.02.2015 р., № 168/3 від 09.02.2015 р., № 169. від 09.02.2015 р., № 170. від 09.02.2015 р., № 171. від 09.02.2015 р., № 171/1 від 10.02.2015 р., № 172. від 10.02.2015 р., № 173. від 10.02.2015 р., № 174 від 10.02.2015 р.

10.08.2015 через загальний відділ діловодства суду представник відповідача подав відзив на заяву про збільшення розміру позовних вимог, мотивуючи тим, що позивачем не було належним чином та у встановленому чинним законодавством порядку ініційовано переказ грошових коштів вкладних траншів банківського вкладу, а отже, банком не було допущено прострочення платежу, що унеможливлює стягнення пені у порядку ст. 32.2. Закону України «Про платіжні системи та переказ грошових коштів України».

У судовому засіданні 10.08.2015 представник відповідача подав клопотання про зупинення провадження у справі № 910/11847/15 до закінчення розгляду апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» на ухвалу господарського суду міста Києва від 15.06.2015 у Київському апеляційному господарському суді.

Розглянувши подане клопотання, суд визнав його необґрунтованим, відповідно у задоволенні відмовив.

У судовому засіданні 10.08.2015 оголошувалась перерва до 20.08.2015.

14.08.2015 через загальний відділ діловодства суду представник позивача подав заяву про зменшення розміру позовних вимог (остаточні вимоги), в якій просив суду стягнути з відповідача на поточний рахунок позивача № 8 у Публічному акціонерному товаристві «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» 13 255 000, 00 грн. - кошти неповернутих депозитів, 4 155 980, 07 грн. - неповернуті кошти з поточного рахунку, 1 697 706, 74 грн. - пені;

- зобов'язати відповідача перерахувати кошти у доларах США на загальну суму 542 338, 14 доларів США на користь Компанії MADRAS ENTERPRISES LIMITED (Кіпр) за платіжними дорученнями позивача: № 215/1 від 21.01.2015 р., № 221 від 15.01.2015 р., 215/2 від 23.01.2015 р., № 215/3 від 26.01.2015 р., № 216 від 15.01.2015 р., № 217/1 від 28.01.2015 р., № 218 від 15.01.2015 р., № 219 від 15.01.2015 р., № 220 від 15.01.2015 р., № 217/2 від 29.01.2015 р., № 230 від 29.01.2015 р., № 230/1 від 30.01.2015 р., № 223/3 від 05.02.2015 р., № 223/4 від 09.02.2015 р., № 224 від 15.01.2015 р., № 225 від 15.01.2015 р., № 226/1 від 09.02.2015 р., № 226/2 від 11.02.2015 р., № 227 від 15.01.2015 р., № 228 від 15.01.2015 р., № 229 від 15.01.2015 р.

20.08.2015 представник відповідача через загальний відділ діловодства господарського суду міста Києва подав заяву про залучення до участі у справі Компанії MADRAS ENTERPRISES LIMITED (Кіпр) третьою особою, мотивуючи тим, що за твердженням позивача грошові кошти за платіжними дорученнями до компанії-контрагента не надходили, відповідно зазначені обставини потребують встановлення за участю останньої.

У судовому засіданні 20.08.2015 суд визнав подану заяву про зменшення розміру позовних вимог такою, що відповідає вимогам ст. 22 ГПК України у зв'язку з чим прийняв її до розгляду.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 20.08.2015 призначено колегіальний розгляд справи.

Згідно довідки про автоматичний розподіл справ між суддями (повторний розподіл) від 20.08.2015 визначено склад суду для розгляду справи № 910/11847/15 - головуючий суддя Бондарчук В.В., суддя Ващенко Т.М. та суддя Стасюк С.В.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 25.08.2015 справу № 910/11847/15 прийнято до провадження колегією суддів у складі - головуючий суддя Бондарчук В.В., суддя Ващенко Т.М. та суддя Стасюк С.В., зокрема, залучено до участі у справі Компанію MADRAS ENTERPRISES LIMITED, третьою особою без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, розгляд справи призначено на 05.10.2015 за участю представників сторін.

15.09.2015 через загальний відділ діловодства суду від Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» надійшла скарга на дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, у якій скаржник просить суд скасувати постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Медведєва Олександра В'ячеславовича про арешт коштів боржника № 48155812 від 22.07.2015 в межах суми 29 416 265, 64 грн.

29.09.2015 р. через загальний відділ діловодства суду представник позивача подав клопотання про витребування доказів, в якому просив суд витребувати від відповідача документи про рух коштів з транзитного рахунку відповідача №1 за період після 28.01.2015.

05.10.2015 через загальний відділ діловодства суду відповідач подав відзив на заяву про зменшення позовних вимог, в якому зазначив, що позов не підлягає задоволенню повністю з огляду на мораторій на задоволення вимог кредиторів відповідно до статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

У судовому засіданні 05.10.2015 представник позивача та третьої особи просив суд залишити без розгляду клопотання про витребування доказів, оскільки до матеріалів справи надано копію виписки для долучення до матеріалів справи.

У судовому засіданні 05.10.2015 оголошувалася перерва відповідно до 22.10.2015 на підставі ст. 77 ГПК України.

19.10.2015 через загальний відділ діловодства суду представник позивача подав заяву про збільшення позовних вимог, в якій просить суд стягнути з відповідача на поточний рахунок позивача № 8 у Публічному акціонерному товаристві «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» 13 255 000, 00 грн. - кошти неповернутих депозитів, 4 155 980, 07 грн. - неповернуті кошти з поточного рахунку, 1 697 706, 74 грн. - пені та 11 708 186,13 грн., що надійшли на рахунок позивача 30.09.2015.

Як підставу для стягнення з відповідача 11 708 186,13 грн., що надійшли на рахунок позивача 30.09.2015, позивачем вказано частину 5 статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», що регламентує обов'язок банку здійснювати операції з переказу коштів юридичних осіб, що надійшли на їхні рахунки, починаючи з наступного дня після запровадження процедури тимчасової адміністрації, та фактичною відмовою банку виконати платіжне доручення №355 від 07.10.2015.

Проаналізувавши матеріали справи та заяву позивача про збільшення позовних вимог, суд дійшов висновку, що остання є заявою про зміну підстав позову, враховуючи наступне.

Так, підстави для задоволення позову позивачем були визначені як порушення відповідачем ст. 509, ст. 525, ст. 1060, ст. 1068 Цивільного кодексу України та Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні».

Натомість, у поданій 19.10.2015 заяві про збільшення позовних вимог, підставою для стягнення з відповідача 11 708 186,13 грн. вказано частину 5 статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Як роз'яснено пунктом 3.12 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", право позивача на зміну предмета або підстави позову може бути реалізоване лише до початку розгляду господарським судом справи по суті та лише у суді першої інстанції шляхом подання до суду відповідної письмової заяви, яка за формою і змістом має узгоджуватися із статтею 54 ГПК з доданням до неї документів, зазначених у статті 57 названого Кодексу. Невідповідність згаданої заяви вимогам цих норм процесуального права є підставою для її повернення з підстав, передбачених частиною першою статті 63 ГПК.

Початок розгляду справи по суті має місце з того моменту, коли господарський суд після відкриття судового засідання, роз'яснення (за необхідності) сторонам та іншим учасникам судового процесу їх прав та обов'язків і розгляду інших клопотань і заяв (про відкладення розгляду справи, залучення до участі в ній інших осіб, витребування додаткових доказів тощо) переходить безпосередньо до розгляду позовних вимог, про що зазначається в протоколі судового засідання. При цьому неявка у судове засідання сторін або однієї з сторін, за умови, що їх належним чином повідомлено про час і місце цього засідання, не перешкоджає такому переходові до розгляду позовних вимог, якщо у господарського суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи, передбачені частиною першою статті 77 ГПК.

Оскільки у судовому засіданні 05.10.2015 представники сторін висловлювали свої позиції та доводи щодо заявлених позовних вимог, що відображено у протоколі судового засідання, та є свідченням початку розгляду справи по суті, суд відхиляє подану 19.10.2015 позивачем заяву про збільшення позовних вимог, яка є фактично заявою про зміну підстав позову, з підстав подання такої після початку розгляду справи по суті.

У судовому засіданні представник позивача та третьої особи просив суд задовольнити позов.

Представники відповідача проти позову заперечили з підстав, викладених у відзиві.

Відповідно до ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

У судовому засіданні 22.10.2015 відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

10.11.2006 між позивачем та відповідачем укладено договір на розрахунково-касове обслуговування №182-06/АНВ, умовами якого передбачено, що відповідач відкриває позивачу поточний рахунок у національній валюті №9801, у доларах США №9801 та здійснює розрахунково-касове обслуговування рахунків в операційний день банку у порядку і на умовах, визначених чинним законодавством України та банківськими правилами.

Відповідно до п. 2.2 договору, відповідач здійснює списання банком грошових коштів з рахунку за дорученням позивача або без його доручення у випадках, передбачених договором.

Згідно п. 3.3.2. відповідач зобов'язується виконувати за дорученням клієнта розрахункові, касові та інші операції, які не суперечать та передбачені для даного виду рахунків чинним законодавством України.

17.12.2013 між позивачем та відповідачем укладено договір №182-06/ННВ обслуговування банківського рахунку системою FC BUSINESS, за яким відповідач підключив позивача до системи FC BUSINESS для здійснення останнім дистанційного обслуговування своїх рахунків, відкритих у банку, а також обміну технологічною та іншою інформацією.

За умовами пункту 4.3.2. договору, відповідач зобов'язаний приймати за допомогою засобів системи FC BUSINESS електронні документи та виконувати їх за умови дотримання клієнтом правил оформлення і передачі таких документів, а також процедури їх захисту.

21.09.2011 між позивачем та відповідачем укладено договір банківського вкладу «Класичний» №34, за яким позивач надає відповідачу суму грошових коштів, у тимчасове користування на умовах терміновості, платності та зворотності, а відповідач виплачує позивачу таку суму та проценти, нараховані на неї.

Відповідно до пункту 1.5. договору, в додатках, які укладаються сторонами на підставі цього договору, визначаються наступні умови: - сума вкладного траншу; - строк, на який розміщується вкладний транш; - процентна ставка; - термін виплати процентів.

Згідно пункту 3.1. договору, при закінченні строку розміщення вкладного траншу повернення вкладного траншу здійснюється банком шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок позивача, що вказаний в розділі 7 цього договору. Повернення вкладного траншу може бути здійснено також на інший поточний рахунок позивача, що вказаний в листі позивача про повернення коштів.

Як вказує позивач, ним було перераховано відповідачеві наступні вкладні транші:

- згідно додатку №34/21 від 16.05.2013 р. - 5 000 000,00 грн., кінцевий строк розміщення вкладу - 05.02.2015 р., неповернута сума - 3 000 000,00 грн.;

- згідно додатку №34/29 від 09.04.2015 р. - 1 000 000,00 грн., кінцевий строк розміщення вкладу - 05.02.2015 р., неповернута сума - 2 000 000,00 грн.;

- згідно додатку №34/34 від 09.04.2015 р. - 3 000 000,00 грн., кінцевий строк розміщення вкладу - 16.02.2015 р., неповернута сума - 1 700 000,00 грн.;

- згідно додатку №34/38 від 09.04.2015 р. - 1 000 000,00 грн., кінцевий строк розміщення вкладу - 19.01.2015 р., неповернута сума - 2 550 000,00 грн.;

- згідно додатку №34/39 від 09.04.2015 р. - 4 000 000,00 грн., кінцевий строк розміщення вкладу - 22.01.2015 р., неповернута сума - 4 000 000,00 грн.;

23.04.2015 позивач надав відповідачеві листи №23/04/15-1, №23/04/15-2, №23/04/15-3, №23/04/15-4, №23/04/15-5 з проханням негайно повернути вкладні транші на поточний рахунок позивача №8 в АТ «Райффайзен банк Аваль» у м. Києві (копії в матеріалах).

Також позивач зазначає, що звертався до відповідача з платіжними дорученнями №310 від 16.04.2015 р., № 311 від 16.04.2015 р., № 312 від 16.04.2015 р., № 313 від 16.04.2015 р., № 314 від 16.04.2015 р., № 315 від 16.04.2015 р., № 316 від 16.04.2015 р., № 317 від 16.04.2015 р., № 318 від 16.04.2015 р., № 319 від 16.04.2015 р., № 320 від 16.04.2015 р., № 321 від 16.04.2015 р., № 322 від 16.04.2015 р., № 323 від 16.04.2015 р., № 324 від 16.04.2015 р.; № 325 від 16.04.2015 р., № 326 від 16.04.2015 р.; № 336 від 16.04.2015 р., № 337 від 16.04.2015 р., № 338 від 16.04.2015 р., № 339 від 16.04.2015 р., № 339 від 16.04.2015 р., № 340 від 20.04.2015 р., № 343 від 22.04.2015 р., № 348 від 21.05.2015 р., № 349 від 25.05.2015 р., № 350 від 11.06.2015 р. на переказ коштів в сумі 4 155 980,07 грн., проте відповідач всупереч положенням договору операції за розрахунковими документами не виконав перерахував коштів на загальну суму 4 155 980,07 грн., а такі кошти обліковуються на поточному рахунку позивача.

Крім того, позивач стверджує, що звертався до відповідача з платіжними дорученнями у доларах США: №215/1 від 21.01.2015 р., №221 від 15.01.2015 р., №215/2 від 23.01.2015 р., №215/3 від 26.01.2015 р., №216 від 15.01.2015 р., №217/1 від 28.01.2015 р., №218 від 15.01.2015 р., №219 від 15.01.2015 р., №220 від 15.01.2015 р., №217/2 від 29.01.2015 р., №230 від 29.01.2015 р., №230/1 від 30.01.2015 р., №223/3 від 05.02.2015 р., №223/4 від 09.02.2015 р., №224 від 15.01.2015 р., №225 від 15.01.2015 р., №226/1 від 09.02.2015 р., №226/2 від 11.02.2015 р., №227 від 15.01.2015 р., №228 від 15.01.2015 р., №229 від 15.01.2015 р.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначає, що у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань щодо здійснення виплати вкладних траншів, переказу коштів, просить суд стягнути з відповідача 13 255 000, 00 грн. - кошти неповернутих депозитів, 4 155 980, 07 грн. - неповернуті кошти з поточного рахунку, 1 697 706, 74 грн. - пені та зобов'язати відповідача перерахувати кошти у доларах США на загальну суму 542 338, 14 доларів США на користь Компанії MADRAS ENTERPRISES LIMITED (Кіпр) за платіжними дорученнями позивача: № 215/1 від 21.01.2015 р., № 221 від 15.01.2015 р., 215/2 від 23.01.2015 р., № 215/3 від 26.01.2015 р., № 216 від 15.01.2015 р., № 217/1 від 28.01.2015 р., № 218 від 15.01.2015 р., № 219 від 15.01.2015 р., № 220 від 15.01.2015 р., № 217/2 від 29.01.2015 р., № 230 від 29.01.2015 р., № 230/1 від 30.01.2015 р., № 223/3 від 05.02.2015 р., № 223/4 від 09.02.2015 р., № 224 від 15.01.2015 р., № 225 від 15.01.2015 р., № 226/1 від 09.02.2015 р., № 226/2 від 11.02.2015 р., № 227 від 15.01.2015 р., № 228 від 15.01.2015 р., № 229 від 15.01.2015 р.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Так, згідно з частиною першою статті 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частиною першою статті 626 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі ст. 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до частини 3 статті 1060 ЦК України, за договором банківського строкового вкладу банк зобов'язаний видати вклад та нараховані проценти за цим вкладом із спливом строку, визначеного у договорі банківського вкладу. Повернення вкладникові банківського строкового вкладу та нарахованих процентів за цим вкладом на його вимогу до спливу строку або до настання інших обставин, визначених договором, можливе виключно у випадках, якщо це передбачено умовами договору банківського строкового вкладу.

Положеннями ст. 1066 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами.

Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Згідно ч. 3 ст. 1068 Цивільного кодексу України, банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

Статтею 1073 Цивільного кодексу України передбачено, у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

За платіжним дорученням банк зобов'язується за дорученням платника за рахунок грошових коштів, що розміщені на його рахунку у цьому банку, переказати певну грошову суму на рахунок визначеної платником особи (одержувача) у цьому чи в іншому банку у строк, встановлений законом або банківськими правилами, якщо інший строк не передбачений договором або звичаями ділового обороту (ч. 1 ст. 1089 Цивільного кодексу України).

Згідно ч. 1 ст. 1091 Цивільного кодексу України банк, що прийняв платіжне доручення платника, повинен перерахувати відповідну грошову суму банкові одержувача для її зарахування на рахунок особи, визначеної у платіжному дорученні.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до п. 8.1 ст. 8 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження.

Пунктом 8.4 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" передбачено, що міжбанківський переказ виконується в строк до трьох операційних днів.

У разі невиконання або неналежного виконання платіжного доручення клієнта банк несе відповідальність відповідно до цього Кодексу та закону (ч. 1 ст. 1092 Цивільного кодексу України).

Положеннями статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Разом з тим, судом встановлено, що постановою Правління Національного банку України від 17.09.2015 №512 було віднесено Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» до категорії неплатоспроможних.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 2 ст. Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", неплатоспроможний банк - банк, щодо якого Національний банк України прийняв рішення про віднесення до категорії неплатоспроможних у порядку, передбаченому Законом України "Про банки і банківську діяльність".

Згідно п.п. 16, 6 ст. 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом; ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 17.09.2015 №171 було розпочато процедуру виведення Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» з ринку та здійснення в ньому тимчасової адміністрації з 18.09.2015 до 17.12.2015 включно.

Відповідно до ч. ч. 1 та 2 ст. 1 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", встановлено правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків. Метою цього Закону є захист прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків.

Згідно з ч. 1 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", з дня призначення уповноваженої особи Фонду призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Уповноважена особа Фонду від імені Фонду набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення.

Відповідно до п. 1 ч. 5 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", під час тимчасової адміністрації не здійснюється, зокрема, задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку.

Згідно пунктів 3, 4 ч. 1 ст. 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", вклад - кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти, в свою чергу, вкладник - фізична особа (крім фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Як вбачається з ч. 1 та п. п. 3, 4 ч. 2 ст. 37 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", уповноважена особа Фонду діє від імені Фонду відповідно до цього Закону і нормативно-правових актів Фонду. Уповноважена особа Фонду має право, зокрема, продовжувати, обмежувати або припиняти здійснення банком будь-яких операцій та відмовлятися від виконання або розривати в порядку, встановленому законодавством України, будь-які договори (правочини) за участю банку, які є збитковими чи непотрібними для банку або виконання яких має негативний вплив на фінансовий стан банку.

Таким чином, Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» унеможливлено здійснювати перерахування грошових коштів позивачу у спосіб або в іншому порядку, ніж у порядку задоволення вимог кредиторів, що визначений Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

З огляду на вищенаведене, у банку відсутні правові підстави для виконання вищезазначених платіжних доручень позивача у зв'язку зі здійсненням тимчасової адміністрації.

Крім того, встановлені Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" обмеження та положення щодо порядку задоволення вимог кредиторів банку при тимчасовій адміністрації є імперативними і застосовуються навіть за умови подання платіжного документа до введення тимчасової адміністрації.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Вищого господарського суду України від 06.10.2015 у справі № 910/10060/15.

Суд вважає за необхідне також зазначити наступне.

На підставі ч. 6 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" обмеження, встановлене пунктом 1 частини п'ятої цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку, зокрема, щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників.

Положеннями ч. 1 ст. 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" визначено, що: вкладник - фізична особа (крім фізичних осіб-суб'єктів підприємницької діяльності), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Таким чином, враховуючи, що згідно наведених норм закону вкладником є лише фізична особа, встановлені ч. 6 ст. 36 вказаного Закону винятки не можуть бути застосовані у правовідносинах, що виникли між сторонами даного спору, такого ж висновку дійшов Вищий господарський суд України у постанові від 30.09.2015 у справі №910/1965/15-г.

Отже, відповідно до ст. ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги не підлягають задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору відповідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову відмовити.

2. Скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою господарського суду міста Києва від 15.06.2015.

Відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено: 23.10.2015.

Головуючий суддя Бондарчук В.В.

Судді Ващенко Т.М.

Стасюк С.В.