номер провадження справи 1/35/15
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.10.2015 Справа № 908/3143/15

За позовом: Публічного акціонерного товариства ЄВРОПЕЙСЬКИЙ ОСОБА_1 (04073,м. Київ, проспект Московський, буд.16)

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю ІНДРА ЕНЕРДЖІ (69037, м. Запоріжжя, вул. 40 років Радянської України, буд. 40)

про звернення стягнення на предмет застави

Суддя Немченко О.І.

Представники сторін:

від позивача не зявився;

від відповідача ОСОБА_2, довіреність № 01 від 22.01.2015 р.

СУТНІСТЬ СПОРУ:

Господарським судом Запорізької області розглядається справа за позовом Публічного акціонерного товариства ЄВРОПЕЙСЬКИЙ ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю ІНДРА ЕНЕРДЖІ про звернення стягнення на предмет застави (транспортні засоби) в рахунок часткового задоволення грошових вимог позивача за кредитним договором № 660-010313 від 01.03.2013 року в сумі 5 195 459 грн. 27 коп. (5 258 579 грн. 27 коп.) в тому числі: сума кредиту - 3 729 600 грн. 57 коп., сума відсотків за користування кредитом 651 384 грн. 16 коп., сума комісійної винагороди 63 120 грн. 00 коп., сума пені 814 474 грн. 54 коп., встановивши спосіб реалізації предмету застави шляхом продажу на прилюдних торгах в межах виконавчого провадження за початковою ціною згідно оцінки, визначеної субєктом оціночної діяльності.

Позов заявлено на підставі ст.ст. 6, 16, 526, 530, 546, 549, 610, 611, 612, 629, 1046, 1048, 1049,1054 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, ст.ст. 1,22,54-57,61,64 Господарського процесуального кодексу України, ст. 20 Закону України Про заставу, ст. 24 Закону України Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень, ст. 5 Закону України Про судовий збір.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 13.05.2015 р., справу № 908/3143/15 призначено до розгляду на 16.06.2015 р. на 14 год. 30 хв., про що сторони були повідомлені належним чином, відповідно до вимог Господарського процесуального кодексу України.

11.06.2015 р. до суду від відповідача надійшов відзив по справі та клопотання про зупинення провадження у справі із документами в підтвердження відзиву та клопотання.

15.06.2015 р. від відповідача у справі надійшла заява про долучення до матеріалів справи контррозрахунку заборгованості за кредитним договором та доказів його направлення позивачеві у справі.

У задоволенні клопотання позивача про участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції судом було відмовлено ухвалою суду від 16.06.2015 р. у цій справі.

Представник позивача в судове засідання 16.06.2015 р. не зявився, вимоги суду, викладені в ухвалі суду про порушення провадження у справі, не виконав, про причини неявки суду не повідомив.

Представник відповідача на початку судового засідання 16.06.2015 р. оголосив клопотання про зупинення провадження у справі до вирішення іншим судом повязаною з нею іншої справи.

Судом було задоволено клопотання відповідача про зупинення провадження у справі

Ухвалою суду від 16.06.2015 року зупинено провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства ЄВРОПЕЙСЬКИЙ ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю ІНДРА ЕНЕРДЖІ до вирішення Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя повязаної із нею цивільної справи № 335/10459/14-ц за позовом Публічного акціонерного товариства ЄВРОПЕЙСЬКИЙ ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю ІНДРА ЕНЕРДЖІ, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства ЄВРОПЕЙСЬКИЙ ОСОБА_1, треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю ІНДРА ЕНЕРДЖІ", ОСОБА_3, про зобовязання вчинити дії, та набрання чинності судовим рішенням у цій цивільній справі.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 08.09.2015 року у справі № 908/3143/15 ухвалу господарського суду від 16.06.2015 року у справі № 908/3143/15 скасовано, справу направлено для розгляду до господарського суду Запорізької області.

Відповідно до ч. 3 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи усунення обставин, що зумовили зупинення провадження у цій справі, ухвалою від 21.09.2015 р., суд поновив провадження у цій справі з 27.10.2015 р., призначивши судове засідання на 27.10.2015 р., про що сторони були повідомлені належним чином.

19.10.2015 р. до суду надійшло клопотання від 16.10.2015 р. за № 2385-6 Публічного акціонерного товариства ЄВРОПЕЙСЬКИЙ ОСОБА_1 про участь в режимі відеоконференцій у судових засіданнях з розгляду справи № 908/3143/15. Повідомленням від 19.10.2015 р., заявник був повідомлений про розгляд його заяви після виходу судді з відпустки. Після виходу з відпустки, суддя, ухвалою від 26.10.2015 р. відмовив позивачу у задоволенні вказаного клопотання.

27.10.2015 р. до суду від відповідача надійшли письмові пояснення, в яких останній просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, у т.ч., у звязку з безпідставно розрахованою суму заборгованості, безпідставно нарахованими процентами за користування кредитом та відсотками з дня відкликання банківської ліцензії. Вказує, що 30.07.2015 р. на підставі звернення позивача, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 вчинено виконавчий напис № 1245, яким звернено стягнення на автомобілі марки CHEVROLET, моделі СRUZE, 2010 року випуску, номер НОМЕР_1, та автомобіль марки CHERY, модель TIGGO SQR 7240 Т11Т, 2008 року випуску, номер НОМЕР_2, відповідно до якого, сума заборгованості, яка встановлена на час вчинення напису становить 5 261 579 грн. 27 коп.

У письмових поясненнях відповідач, також, просить задовольнити клопотання про зупинення провадження у цій справі до вирішення справи № 335/10459/14-ц, обґрунтовуючи це тим, що основною обставиною, яку встановить Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя і яка спливає на вирішення справи № 908/3143/15 є взагалі встановлення факту наявності невиконаного зобовязання ТОВ «Індра Енерджі» перед ПАТ «Європейський газовий банк» по договору про кредитну лінію в формі овердрафту № 660-010313 від 01.03.2013 року.

Судом відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про зупинення провадження у цій справі з наступних підстав:

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 16.06.2015 р., на підставі ч. 1 ст.79 Господарського процесуального кодексу України, вже було зупинено провадження у справі №908/3143/15 за позовом Публічного акціонерного товариства Європейський ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю Індра Енерджі, про звернення стягнення на предмет застави, до вирішення Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя повязаної із нею цивільної справи № 335/10459/14-ц за позовом Публічного акціонерного товариства Європейський ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю Індра Енерджі, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства Європейський ОСОБА_1, треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю Індра Енерджі, ОСОБА_3, про зобовязання вчинити дії, та набрання чинності судовим рішенням у цій цивільній справі. Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 08.09.2015 р. у справі № 908/3143/15 вказану ухвалу господарського суду першої інстанції у цій справі скасовано, у т.ч. з тих підстав, що «…наявність судового спору про стягнення заборгованості за кредитним договором №660-010313 від 01.03.2013 р. - за первісним позовом та про зобовязання вчинити дії - за зустрічним позовом, не припиняє право кредитора на звернення стягнення на предмет застави в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, не зупиняє дію договору застави транспортних засобів № 1175-210613/ТЗ від 21.06.2013р., та не перешкоджало господарському суду Запорізької області здійснювати розгляд справи про звернення стягнення на предмет застави, оскільки договір є дійсним і має створювати правові наслідки. Наведене свідчить, що для даної справи не існувало обставин, які б унеможливлювали її розгляд, тому помилковим є висновок господарського суду Запорізької області про необхідність зупинення та зупинення судом провадження у справі № 908/3143/15 на підставі ч.1 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України, до вирішення Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя справи №335/10459/14-ц…».

Враховуючи вищевикладене, суд не задовольняє повторно подане клопотання відповідача про зупинення провадження у цій справі.

В судове засідання 27.10.2015 р. представник позивача не зявився. Позивач був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

Клопотанням, яке надійшло на адресу суду електронною поштою, позивач просив суд винести окрему ухвалу стосовно директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Індра Енерджі» - ОСОБА_3 та повідомити органи прокуратури або органи досудового розслідування про наявність факту порушення законності, з посиланням на те, що відбулось відчуження транспортних засобів на користь третіх осіб без згоди заставодержателя (позивача), у звязку з чим наявні порушення законності, що містять ознаки кримінального провадження.

Так, порядок подання учасниками судового процесу до суду документів в електронному вигляді регулюється Тимчасовим регламентом обміну електронними документами між судом та учасниками судового процесу, затвердженим наказом Державної судової адміністрації України від 07.09.2012р. №105 (надалі Регламент).

Відповідно до розділу 2 Регламенту Документи можуть бути подані Користувачем до суду і надіслані йому судом в електронному вигляді лише після реєстрації в Системі, розміщеної на офіційному веб-порталі судової влади України.

У разі відповідності та повноти внесення Користувачем інформації у шаблон форми реєстрації, а також відповідності електронного цифрового підпису Системою автоматично генерується адреса електронної пошти Користувача у форматі: ідентифікаційний код юридичної особи або ідентифікаційний номер платника податків фізичної особи (у разі відсутності ідентифікаційного номеру серія та номер паспорту громадянина) "@mail.gov.ua".

Таким чином, обмін електронними документами між судом та учасниками судового процесу є можливим лише у разі реєстрації учасника судового процесу у зазначеній системі, за результатами чого обмін документами здійснюється шляхом їх надіслання за допомогою електронної пошти із наступним доменним іменем: mail.gov.ua.

Крім того, подані учасником судового процесу документи набувають статусу належного доказу в розумінні ст.ст. 33-35 Господарського процесуального кодексу лише після їх скріплення електронним цифровим підписом.

Позивач дійсно направив на електронну скриньку господарського суду Запорізької області () документи, в той же час таке повідомлення було здійснено з незареєстрованої в системі обміну електронними документами між судом та учасниками судового процесу електронної пошти.

Наведене вище свідчить про відсутність цифрового підпису на вищевказаному клопотанні та його направлення з незареєстрованого у системі поштового адресу, у звязку із чим зазначене клопотання не є для суду належним документом в розумінні норм Господарського процесуального кодексу України.

В письмовому вигляді із належним підписом клопотання, датоване 26.10.2015 р., від позивача до суду не надходило.

До того ж, у суду відсутні достатні правові підстави та докази щодо винесення окремої ухвали чи направлення повідомлення в порядку ст. 90 Господарського процесуального кодексу України. А позивач, не позбавлений права звернення до правоохоронних органів у разі наявності порушення щодо нього законності, що містять ознаки кримінального правопорушення.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав письмові пояснення та клопотання, та на запитання суду щодо знаходження майна, на яке позивач просить звернути стягнення, відповіла, що майно відповідачем було продано і знаходиться у покупців цього майна.

Неявка представника позивача в судове засідання не перешкоджає вирішенню цього спору, враховуючи достатність матеріалів справи для розгляду спору по суті.

За заявою присутнього представника відповідача, розгляд справи здійснювався без застосування технічних засобів фіксації судового процесу.

По закінченні судового засідання оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника відповідача, суд

ВСТАНОВИВ:

01.03.2013 р. між ПАТ «Європейський газовий банк» (позивачем у справі, банком) та ТОВ «ІНДРА ЕНЕРДЖІ» (відповідачем у справі, позичальником) був укладений договір про кредитну лінію в формі овердрафту № 660-010313 (надалі кредитний договір).

Відповідно до умов кредитного договору, банк надає позичальнику кредитну лінію в формі овердрафту з лімітом використання кредитних коштів, а позичальник зобовязується повертати отримані в рахунок кредитної лінії грошові кошти в установлені договором строки та сплатити за користування кредитними ресурсами проценти в розмірі 27% річних.

Згідно з п. 2.1 кредитного договору та додаткових угод до нього, ліміт кредитного договору встановлювався у розмірі 2 000 000 грн. 00 коп., 2 500 000 грн. 00 коп. (додаткова угода від 10.06.2013 р.), 4 000 000 грн. 00 коп. (додаткова угода від 21.06.2013 р.)

Додатковою угодою до кредитного договору від 26.02.2014 р., сторони встановили строк користування кредитною лінією з моменту укладення цього договору по 26 серпня 2014 року.

Згідно інших умов кредитного договору, позичальник зобовязувався повернути фактично отриманий кредит та сплачувати відсотки за користування кредитними коштами (п. 1.1 та п. 4.1), сплачувати комісійну винагороду (п. 2.10) та пеню (п. 8.1), у порядку, розмірах, строках та у випадках, передбачених кредитним договором.

Пунктом 7.1 кредитного договору передбачено право банку вимагати дострокового повернення кредиту та сплати процентів та обовязок позичальника повернути кредитні кошти та сплатити проценти протягом одного дня з моменту отримання вимоги банку, у випадках встановлених цим пунктом та припущення позичальником інших порушень умов цього договору.

Згідно п. 7.2 кредитного договору, при невиконанні позичальником вказаних в п. 7.1 договору зобовязань по поверненню кредиту і сплати процентів на вимогу банку до встановленого вказаним пунктом терміну (зобовязання дострокового повернення кредиту і сплати процентів на вимогу банку в передбачених договором випадках) банк має право звернути стягнення на предмет застави (якщо до забезпечення зобовязань за договором був укладений договір застави).

До забезпечення зобовязань за вказаним кредитним договором, сторонами був кладений договір застави транспортного засобу № 1175-210613/ТЗ, предметом якого є автомобілі марки CHEVROLET, моделі СRUZE, 2010 року випуску, номер НОМЕР_1, та марки CHERY, модель TIGGO SQR 7240 Т11Т, 2008 року випуску, номер НОМЕР_2, право власності на які належать заставодавцю за цим договором (відповідачу у справі) на підставі свідоцтв про реєстрацію транспортного засобу.

Згідно розрахунку позивача, наведеного у акті звірки заборгованості станом на 30.03.2015 р. заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором складала 5 258 579 грн. 27 коп. , яка складається із суми простроченого кредиту - 3 729 600 грн. 57 коп., суми процентів за користування кредитом 651 384 грн. 16 коп., суми комісійної винагороди за надання та управління кредитною лінією 63 120 грн. 00 коп., сума пені за прострочений кредит, проценти та комісію 814 474 грн. 54 коп.

Враховуючи несплату наявної кредиторської заборгованості, 02.04.2015 р. позивач направив на адресу відповідача повідомлення № 734-3-20 із вимогою про повернення грошових коштів.

Відповідач заборгованість не сплатив, у звязку із чим, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Звернення стягнення на предмет застави (транспортні засоби) в рахунок часткового задоволення грошових вимог за кредитним договором № 660-010313 від 01.03.2013 року в сумі 5 195 459 грн. 27 коп. (5 258 579 грн. 27 коп. згідно акту звірки та фактичного складання наступних сум), яка складається з суми простроченого кредиту - 3 729 600 грн. 57 коп., суми процентів за користування кредитом 651 384 грн. 16 коп., суми комісійної винагороди за надання та управління кредитною лінією 63 120 грн. 00 коп., сума пені за прострочений кредит, проценти та комісію 814 474 грн. 54 коп., було предметом судового розгляду в цій справі.

Суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню, на підставі наступного:

Як встановлено судом, правовідносини сторін були врегульовані договором про кредитну лінію в формі овердрафту № 660-010313 від 01.03.2013 р., додаткових угод до нього та договором застави транспортного засобу № 1175-210613/ТЗ від 21.06.2013 р.

Відповідно до ст.1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст.1048 цього ж кодексу України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Статтею 1049 Цивільного кодексу України встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Як свідчать матеріали справи та підтверджується сторонами у справі, на підставі кредитного договору, позивач надав відповідачу кредитну лінію у формі овердрафту з лімітом використання кредитних коштів.

За вказаним кредитним договором відповідач має перед позивачем несплачену заборгованість, оскільки відповідачем неналежним чином виконувались зобовязання за кредитним договором щодо повернення кредитних коштів та сплати процентів.

При цьому, позивач неодноразово звертався до відповідача із повідомленнями про повернення заборгованості та актом звірки на суму заборгованості у загальному розмірі 5258579грн.27коп. Відповідач погоджувався із основною сумою кредиту та частково із заборгованістю по процентах, однак посилався на те, що у звязку із введенням у банку тимчасової адміністрації своєчасно не розрахувався по кредитному договору. Крім того, відповідач вважає, що банком безпідставно були нараховані штрафні санкції після відкликання банківської ліцензії. А комісія не повинна була нараховуватись, у звязку із введенням тимчасової адміністрації. До того ж, відповідач наполягає, що спірна сума заборгованості за кредитним договором є предметом розгляду цивільної справи № 335/10459/14-ц, в рамках якої будуть встановлені обставини наявності цієї заборгованості та її стягнення. А отже, вважає цей позов безпідставним.

В даному випадку, предметом цієї господарської справи є звернення стягнення на предмет застави, якою забезпечені зобовязання за кредитним договором.

Положеннями ст. 546 Цивільного кодексу України визначено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися заставою.

Відповідно до ст.ст. 572, 574, 576 Цивільного кодексу України, ст.ст. 1, 4 Закону України Про заставу, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду.

До забезпечення зобовязань за вказаним кредитним договором, сторонами був укладений договір застави транспортного засобу № 1175-210613/ТЗ, предметом якого є автомобілі марки CHEVROLET, моделі СRUZE, 2010 року випуску, номер НОМЕР_1, та марки CHERY, модель TIGGO SQR 7240 Т11Т, 2008 року випуску, номер НОМЕР_2, право власності на які належать заставодавцю за цим договором (відповідачу у справі) на підставі свідоцтв про реєстрацію транспортного засобу.

Статтею 19 Закону України Про заставу визначено, що за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави.

За змістом ст.20 Закону України Про заставу, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Якщо предмет одного договору застави складають дві або більше речей (два чи більше прав), стягнення може бути звернено на всі ці речі (права) або на будь-яку з речей (на будь-яке з прав) за вибором заставодержателя. Якщо заставодержатель зверне стягнення на одну річ (право), він зберігає право наступного стягнення на інші речі (права), що складають предмет застави.

Правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов'язань, а також правовий режим виникнення, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна визначено Законом України Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень.

У частині 1 ст. 36 Законом України Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень зазначено, що обтяження за договором, який передбачає передачу належного обтяжувачу на праві власності рухомого майна у володіння боржника, надає обтяжувачу право в разі порушення боржником обов'язків згідно з цим договором витребувати відповідне рухоме майно з володіння боржника.

Відповідно до п. 3.1.4 договору застави, заставодержатель (позивач у справі), має право, у випадку невиконання (часткового невиконання) боржником (відповідачем у справі) зобовязань за кредитним договором, звернути стягнення на предмет застави.

Статтею 24 Закону України Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень передбачено, що звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом. Обтяжувач, який ініціює звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зобов'язаний до початку процедури звернення стягнення зареєструвати в Державному реєстрі відомості про звернення стягнення на предмет обтяження.

В матеріалах справи наявні докази реєстрації відомостей про обтяження в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна (реєстрації змін) 30.03.2015 р. та 18.05.2015 р.

Позов про звернення стягнення на майно подано до суду 07.05.2015 р.

30.07.2015 р. вчинено виконавчий напис № 1245 про звернення стягнення на транспортні засоби, що є предметом договору застави та цього судового спору, які, як зазначено у виконавчому написі, належать на праві власності ТОВ «Індра Енерджі». 11.08.2015 р. за цим виконавчим написом відкрите виконавче провадження та накладено арешт на ці автомобілі. Однак, УДАІ не накладено арешт на автомобілі, у звязку із тим, що транспортні засобі перереєстровані на інших власників. Зазначений виконавчий напис оскаржується у господарському суді Запорізької області. Перебуває в провадженні суду і справа про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок часткового погашення заборгованості за кредитним договором.

Нормами ст.12 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" встановлено, що взаємні права та обов'язки за правочином, на підставі якого виникло обтяження, виникають у відносинах між обтяжувачем і боржником з моменту набрання чинності цим правочином, якщо інше не встановлено законом. Реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. У разі відсутності реєстрації обтяження таке обтяження зберігає чинність у відносинах між боржником і обтяжувачем, проте воно є не чинним у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. На підставі реєстрації встановлюється пріоритет обтяження, якщо інші підстави для виникнення пріоритету не визначені цим Законом.

Відповідно до ст.ст. 9, 10 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень", предмет обтяження, право власності на який належить боржнику, може бути відчужений останнім, якщо інше не встановлено законом або договором. Якщо законом або договором передбачена згода обтяжувача на відчуження боржником рухомого майна, яке є предметом обтяження, така згода не вимагається в разі переходу права власності на рухоме майно в порядку спадкування, правонаступництва або виділення частки у спільному майні. У разі відчуження предмета обтяження боржником він зобов'язаний негайно письмово повідомити про це обтяжувача, який протягом п'яти днів з дня отримання цього повідомлення повинен зареєструвати відповідні зміни у відомостях про обтяження згідно зі статтею 13 цього Закону. Якщо інше не встановлено законом, зареєстроване обтяження зберігає силу для нового власника (покупця) рухомого майна, що є предметом обтяження, за винятком таких випадків: 1) обтяжувач надав згоду на відчуження рухомого майна боржником без збереження обтяження; 2) відчуження належного боржнику на праві власності рухомого майна здійснюється в ході проведення господарської діяльності, предметом якої є систематичні операції з купівлі-продажу або інші способи відчуження цього виду рухомого майна. У разі відчуження рухомого майна боржником, який не мав права його відчужувати, особа, що придбала це майно за відплатним договором, вважається його добросовісним набувачем згідно зі статтею 388 Цивільного кодексу України за умови відсутності в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна (далі - Державний реєстр) відомостей про обтяження цього рухомого майна. Добросовісний набувач набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень.

У разі передачі рухомого майна в забезпечення боржником, який не мав на це права, таке забезпечення є чинним, якщо в Державному реєстрі немає відомостей про попереднє обтяження відповідного рухомого майна. Обтяжувач, права якого порушені внаслідок дій боржника, визначених цією статтею, вправі вимагати від боржника відшкодування завданих збитків.

Згідно з п. 1.4.1 договору застави, заставодавець (відповідач у справі) зобовязувався не відчужувати предмет застави у будь-який спосіб без отримання попередньої письмової згоди на це від заставодержателя (позивача у справі).

Як встановлено судом та підтверджується сторонами у справі, транспортні засоби, які були предметом договору застави, були відчужені відповідачем третім особам на підставі договорів купівлі-продажу автомобілів від 23.02.2015 р., що підтверджується копіями цих договорів та актами приймання-передачі транспортних засобів від продавця до покупця до договорів купівлі-продажу, а також листами УДАІ ГУМВС України в Запорізькій області.

Звернення стягнення на предмет договору застави, а саме - ці транспортні засоби, в рахунок часткового задоволення грошових вимог позивача за кредитним договором, є предметом судового позову у цій справі.

Відповідно до чинного законодавства України, позовні заяви повинні подаватись до суду в разі порушення відповідачем законних прав та інтересів позивача, для їх захисту у відповідності до чинного законодавства. Тобто, подання позовної заяви є способом захисту порушених прав та законних інтересів правомірної сторони. При цьому, відповідачем у справі є особа, до якої предявлено позов, учасник спірного матеріального правовідношення, особа яка повинна виконати зобовязання. В даному випадку, транспортні засоби, на які позивач просить звернути стягнення, не належать відповідачу, а належать на праві власності іншим особам.

Судове рішення, яке приймається за результатами розгляду судом такого позову повинно бути законним та справедливим.

Враховуючи вищевикладене, у суду відсутні правові підстави для задоволення позову, поданого позивачем у звязку із порушенням його прав та інтересів, у обраний ним спосіб захисту, заявленого до відповідача, якому на момент подання позову та розгляду справи в суді не належали транспортні засоби, які є предметом договору застави, та на які позивач просить звернути стягнення, у звязку із чим, у позові слід відмовити

Керуючись ст. ст. 22, 33, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У позові відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення оформлено і підписано « 05» листопада 2015 року.

Суддя О.І. Немченко