ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

10.11.15р. Справа № 904/8638/15

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Санторин", м. Кривий Ріг, Дніпропетровська обл.

до відповідача-1: Публічного акціонерного товариства "Центральний гірничо-збагачувальний комбінат", м. Кривий Ріг, Дніпропетровська обл.

відповідача-2: Товариства з обмеженою відповідальністю "Макрокурсор", м. Кривий Ріг

про стягнення заборгованості в сумі 138 778, 50 грн.

Суддя Мельниченко І.Ф.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1, дов. б/н від 17.01.15 р., представник;

від першого відповідача: ОСОБА_2, дов. № 04/08 від 11.08.15р., представник;

від другого відповідача: ОСОБА_3, наказ № 6 від 31.07.14 р., в.о. директора.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю „Санторин звернулось до господарського суду Дніпропетровської області із позовом про стягнення 75 478, 40 грн., що складають суму заборгованості за Договором № 2089-08-01 від 31.08.2012 р., 56 302, 75 грн. інфляції та 6 997, 35 грн. річних.

Перший відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому просить суд припинити провадження у справі на підставі п. 5. ч. 1 ст. 80 ГПК України, у зв'язку із наявністю у п. 9.2 Договору узгодженого сторонами третейського застереження.

Другий відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому посилається на скрутне фінансове становище та просить суму боргу стягнути з першого відповідача.

22.10.15 р. в судовому засідання оголошувалась перерва до 10.11.15 р.

10.11.15 року в судовому засіданні оголошені вступна та резолютивна частини рішення (ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.).

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представників сторін, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

31.08.2012 р. Публічним акціонерним товариством „Центральний гірничо-збагачувальний комбінат (Покупець; перший відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю „Санторин (Постачальник; позивач) укладено договір № 2089-08-01 (на придбання технологічного обладнання) від 31.08.2012 р. (далі Договір).

Відповідно до п. 1.1. вище зазначеного Договору, постачальник зобовязується передати, а Покупець прийняти та сплатити за обладнання на умовах, передбачених Договором.

Згідно ч. 1 ст.712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до п. 2.1. Договору, кількість, номенклатура обладнання зазначається в специфікаціях до Договору, які є невідємною його частиною.

Згідно умов Специфікації № 1 до Договору, постачальник зобовязується передати, а Покупець прийняти та сплатити поставку наступного обладнання: перфоратор телескопний, вартість якого складає 85 478, 40 грн.

Виконуючи умови Договору, позивач поставив першому відповідачу товар на загальну суму 85 478, 40 грн., що підтверджується накладними № 4 від 03.09.2012 р. та № 6 від 12.09.2012 р., копії яких залучено до матеріалів справи (а.с. 25-26).

Відповідно до п.п. 5.1., 5.2., 5.3. оплата Покупцем обладнання здійснюється в національній валюті України шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника, зазначений в Договорі.

Оплата за обладнання, що поставляється буде здійснюватись протягом строку, зазначеного в специфікації, який обчислюється з моменту поставки обладнання.

Датою оплати обладнання вважається дата списання грошових коштів з поточного рахунку Покупця.

Згідно п. 5 Специфікації, строк оплати поставленого обладнання складає 5 календарних днів з моменту поставки.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту, або інших вимог, що звичайно ставляться.

Перший відповідач неналежним чином виконав зобовязання щодо оплати поставленого товару, здійснивши розрахунки частково в сумі 10 000 грн., про що свідчить банківська виписка, копія якої залучена до матеріалів справи (а.с. 29).

Доказів сплати заборгованості в сумі 75 478, 40 грн., перший відповідач, на момент розгляду спору, не надав.

Відповідно ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошових зобов'язань на вимогу кредитора, зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом.

Згідно наданого позивачем розрахунку сума річних за період з 18.09.2012 р. по 30.06.2015 р. складає 6 997, 35 грн.; сума інфляції за період з жовтня 2012 р. по липень 2015 р. складає 56 302, 75 грн.

Звертаючись із даним позовом, позивач просить солідарно стягнути з відповідачів 75 478, 40 грн. основного боргу, 56 302, 75 грн. інфляції та 6 997, 35 грн. річних.

В частині вимог до першого відповідача провадження у справі підлягає припиненню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 5 Закону України "Про третейські суди" , юридичні та/або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом. Спір може бути переданий на розгляду третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам закону. Спір може бути переданий на вирішення третейського суду до прийняття компетентним судом рішення у спорі між тими ж сторонами, з того ж предмету і з тих самих підстав.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», Інформаційного листа ВГСУ «Про деякі питання практики застосування Закону України «Про третейські суди» від 17.09.2012 р. № 01-06/1258/2012, таку угоду сторони вправі укласти як до, так і після порушення провадження по справі. В останньому випадку провадження підлягає припиненню з посиланням на зазначену норму ГПК України. Якщо таку угоду укладено до порушення провадження по справі, то у разі, коли відповідач не заперечує проти розгляду справи саме господарським судом, спір підлягає вирішенню останнім, у випадку, якщо відповідач з посиланням на згадану угоду, яка є чинною та не визнавалась недійсною, наполягає на вирішенні спору саме третейським судом, господарський суд має припинити провадження по справі на підставі п. 5 ч. 1 ст. 80 ГПК України.

Зважаючи на те, що при укладенні договору № 2089-08-01 від 31.08.2012 р., в п. 9.2. сторонами досягнуто згоди про те, що всі спори, розбіжності, вимоги та претензій, яки виникають по даному договору або у звязку з ним, в тому числі, відносно його укладення, виконання, порушення його умов, припинення або визнання його недійсним, підлягають вирішенню в Постійно діючому Регіональному Третейському суді України при Асоціації „Регіональна правова група, у відповідності з Регламентом зазначеного суду.

А також беручи до уваги те, що до початку розгляду даного спору по суті представник ПАТ „Центральний гірничо-збагачувальний комбінат наполягав на вирішенні спору саме третейським судом, провадження у справі відносно першого відповідача, відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 80 ГПК України, підлягає припиненню.

15.09.2014 р. позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю „Макрокурсор (поручитель; другий відповідач) укладено Договір поруки № 15//09/14 (далі Договір поруки).

Відповідно до п. 1.1. вище зазначеного Договору поруки, поручитель зобовязується відповідати перед кредитором за виконання зобовязань ПАТ „Центральний гірничо-збагачувальний комбінат, що виникли з Договору № 2089-08-01 від 31.08.2012 р. на придбання технологічного обладнання, який був укладений між кредитором та Боржником.

Відповідно до ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Стаття 553 Цивільного кодексу України передбачає, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.

Згідно зі ст. 554 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

В п. 4.1. Договору поруки сторони узгодили, що Поручитель відповідає перед Кредитором за виконання зобовязання Боржником, згідно Основного Договору у сумі, що дорівнює 75 478, 40 грн. станом на момент укладення Договору поруки, а також за відшкодування Кредитору збитків, сплату неустойки, несе відповідальність за порушення Боржником грошового зобовязання у вигляді сплати інфляційних нарахувань і 3% річних.

Згідно п. 3.1. Договору поруки, Поручитель та Боржник несуть солідарну відповідальність перед Кредитором за неналежне виконання Боржником забезпеченого зобовязання. Але в будь-якому випадку розмір відповідальності Поручителя не повинен перевищувати розміру забезпеченого зобовязання, зазначеного в п. 4 цього Договору.

Відповідно до п. 3.2. Договору поруки, Поручитель цією порукою забезпечує виконання зобовязання за Основним договором в повному обсязі.

З огляду на викладене, вимоги позивача щодо стягнення 75 478, 40 грн. основного боргу, 56 302, 75 грн. інфляції та 6 997, 35 грн. річних підлягають задоволенню та стягненню з другого відповідача.

Посилання другого відповідача на тяжке фінансове становище не може бути прийняте до уваги, оскільки, вказані обставини не є підставою для припинення зобовязань за Договором поруки.

Керуючись ст.ст. 526, 543, 546, 553, 554, 625 Цивільного кодексу України, ст. 5 Закону України „Про третейські суди, ст.ст. 44, 49, 80, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю „Макрокурсор (50049, м. Кривий Ріг, вул. Курчатова, 1д, п/р 2695 в АБ „Південний, МФО 328209, ОКПО 33874110) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „Санторин (50004, м. Кривий Ріг, вул. Халтуріна, 3, п/р 8200 в АТ „Укрсиббанк, МФО 351005, ОКПО 30643180) 75 478 (сімдесят пять тисяч чотириста сімдесят вісім гривень) 40 коп. основного боргу, 56 302 (пятдесят шість тисяч триста дві гривні) 75 коп. інфляції, 6 997 (шість тисяч девятсот девяносто сім гривень) 35 коп. річних, 2 081 (дві тисячі вісімдесят одна гривня) 68 коп. судового збору.

В частині вимоги до першого відповідача провадження у справі припинити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання і може бути оскарженим протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено: 16.11.15 р.

Суддя ОСОБА_4