ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" листопада 2015 р.Справа № 922/4735/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Лавренюк Т.А.

при секретарі судового засідання Вознюк С.В.

розглянувши справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Центренерго" в особі відокремленого підрозділу Зміївської ТЕС , с. Комсомольське 3-я особа , яка не заявляє самостійні вимоги на предмет позову - Державна фінансова інспекція України, м. Київ
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Востокэнергоремонт", м. Харків
про стягнення 806 149,81грн.
за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1, дов. № 528/22 від 31.12.2014р.;

3-ї особи - ОСОБА_2, дов. № 26-16-17-17/9263 від 08.09.2015р.

відповідача - не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з відповідача матеріальну шкоду (збитки) в розмірі 806 149,81грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що під час проведення ревізії Державною фінансовою інспекцією було встановлено, що під час укладання та виконання договору на закупівлю робіт з виготовлення (ремонту) обладнання № 16/207 від 18.04.2014р. відповідачем неправильно розраховано вартість виконаних ремонтних робіт, що в свою чергу призвело до нанесення позивачу збитків на вказану вище суму.

Представник позивача позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити в повному обсязі. Позивач 07.092015р. звернувся до суду з клопотанням про зупинення провадження у справі до набрання законної сили постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 31.08.2015р. у справі № 826/12530/15.

В судовому засіданні 02.11.2015р. представник позивача звернувся до суду з заявою, в якій відмовився від клопотання про зупинення провадження у справі, у зв'язку з чим просить суд його не розглядати.

Суд приймає заяву позивача про відмову від клопотання про зупинення провадження у справі, оскільки вона не порушує чиї-небудь права та не суперечить вимогам чинного законодавства.

Представник третьої особи позовні вимоги позивача підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача у призначене судове засідання не з'явився, про причини неявки не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином.

Враховуючи те, що судом вжито всі заходи для належного повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи, тому суд вважає за можливе розглядати справу за наявними в справі матеріалами, відповідно до ст.75 Господарського процесуального кодексу України.

Зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, заслухавши пояснення представників позивача та третьої особи, суд встановив наступне.

18.04.2014р. між Публічним акціонерним товариством "Центренерго" в особі відокремленого підрозділу Зміївської ТЕС (позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Востокэнергоремонт" (відповідач) укладено договір № 16/207 про закупівлю робіт з виготовлення (ремонту) обладнання (далі - договір), відповідно до умов якого відповідач зобов'язався у 2014 році виконати на свій ризик роботи, зазначені у додатку № 1 до договору зі свого матеріалу і своїми засобами, а позивач прийняти та оплатити їх вартість.

У п.3.1 договору сторони погодили, що ціна договору зазначається у додатку № 1 до договору, відповідно до якого відповідач зобов'язався здійснити капітальний ремонт енергетичного обладнання блоку № 9 Зміївської ТЕС.

Безпосередній перелік, обсяг і вартість робіт, обумовлюються сторонами в кошторисній документації (калькуляції), що є додатком № 2 до даного договору (п.3.2 договору).

Відповідно до п.3.1 договору та п.2 додатку № 1 до договору, сторони погодили, що загальна вартість робіт (ціна договору) становить 7 386 721,43грн.

Кошторис (калькуляція), за умовами п.3.3 договору, є твердим.

Як зазначає позивач, відповідач взяті на себе зобов'язання за договором виконав та здійснив роботи на загальну суму 6 703 494,17грн.

Факт виконання робіт відповідачем підтверджується актами виконаних робіт, які були підписані з боку позивача без будь-яких зауважень та заперечень. Після чого, як зазначає позивач, ним були повністю оплачені ці роботи на загальну суму 6 703 494,17грн.

Позивач в обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що у період з 15.01.2015р. по 06.04.2015р. Державною фінансовою інспекцією України у м. Києві на підприємстві позивача проведено планову виїзну ревізію фінансово-господарської діяльності, за результатами якої виявлено суттєве завищення відповідачем вартості ремонтних робіт, у зв'язку з чим позивачу нанесено матеріальну шкоду (збитки) на суму 806 149,81грн.

Надаючи правову кваліфікацію спірним відносинам сторін суд встановив наступне.

Предметом позову у даній справі є стягнення з відповідача збитків в розмірі 806 149,81грн.

Відповідна вимога позивача мотивована тим, що ним за спірним договором оплачено завищену вартість виконаних відповідачем робіт з капітального ремонту енергетичного обладнання блоку № 9 Зміївської ТЕС на суму 806 149,81грн., що встановлено Державною фінансовою інспекцією України у м. Києві під час проведення ревізії.

Приписами ст. 22 Цивільного кодексу України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до ч. 1 ст. 225 Господарського кодексу України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Таким чином погоджена сторонами у договорі вартість робіт не може вважатись збитками, у розумінні ст. 22 Цивільного кодексу України та ст. 225 Господарського кодексу України.

При цьому суд вважає за необхідне зазначити, що обовязковою умовою відшкодування збитків є порушення особою свого зобовязання.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 623 Цивільного кодексу України боржник, який порушив зобовязання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

Позивач суду не довів в чому саме полягає порушення відповідачем договірних зобовязань.

Судом вбачається, що між сторонами виникли зобов'язальні правовідносини на підставі укладеного ними договору, який за своєю правовою природою є договором підряду.

У відповідності до приписів ст. 837 Цивільного кодексу України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Судом встановлено, що умови спірного договору виконані сторонами в повному обсязі та без будь - яких зауважень та заперечень з боку жодної із сторін.

Що стосується посилання позивача на проведення Державною фінансовою інспекцією України у м. Києві ревізії, якою встановлено завищення договірної вартості робіт, на що позивач посилається як на підставу поданого ним позову, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

За приписами ст.15 Закону України від 26.01.93р. № 2939-XII "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" законні вимоги службових осіб державної контрольно-ревізійної служби є обов'язковими для виконання службовими особами об'єкта, що ревізується.

Виявлені під час проведення ревізії Державною фінансовою інспекцією порушення не впливають на умови спірних договірних відносин і не можуть їх змінювати, а виявлення перевіркою будь-яких порушень у діяльності посадових осіб позивача є підставою для звернення до правоохоронних органів (у випадку виявлення ознак кримінально караних діянь) і вирок суду загальної юрисдикції (якщо буде встановлено факт незаконних дій посадових осіб відповідача) може бути підставою для звернення до суду з позовом до відповідних посадових осіб про стягнення понесених збитків при наявності їх обєктивної та субєктивної сторони.

Саме така правова позиція викладена Верховним судом України в постанові № 5006/18/13/2012 від 22.01.13р.

Відповідно до ст.33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст.43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Позивач не довів суду належними та допустимими доказами факт порушення зобов'язання з боку відповідача, а також наявність між сторонами кондиційних, а не договірних правовідносин.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується ст.49 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої судовий збір при відмові в позові покладається на позивача.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст.1, 4, 12, 32, 33, 43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Повне рішення складено 09.11.2015 р.

Суддя ОСОБА_3