ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
УХВАЛА

"03" листопада 2015 р.Справа № 922/4761/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Макаренко О.В.

без виклику представників сторін

розглянувши клопотання 3-го відповідача ОСОБА_1 служби Харківського міського управління юстиції про припинення провадження у справі

за позовом Заступника прокурора Київського району м. Харкова, м. Харків
до 1. Харківської міської ради, м. Харків 2. Обслуговуючого кооперативу "Житлово-будівельний кооператив "Ялинка", м. Харків 3. ОСОБА_1 служби Харківського міського управління юстиції, м. Харків
про скасування рішення, визнання недійсним рішення та зобов'язання вчинити певні дії
за участю представників сторін:

прокурора (позивача) - Боброва С.С., посвідчення № 026273 від 15.05.2014 р.

1-го відповідача - ОСОБА_2, довіреність №08-11/1604/2-15 від 09.04.2015 р.

2-го відповідача - ОСОБА_3, директор

3-го відповідача - ОСОБА_4, довіреність №01-31/11 від 05.01.2015 р.

ВСТАНОВИВ:

Заступник прокурора Київського району м. Харкова (позивач) звернувся до господарського суду Харківської області з позовною заявою до Харківської міської ради (1-го відповідача), Обслуговуючого кооперативу "ЖБК "Ялинка" (2-го відповідача) та ОСОБА_1 служби Харківського міського управління юстиції (3-го відповідача), в якій просить суд:

1. Визнати незаконним та скасувати п.2.2. додатку до рішення 23 сесії Харківської міської ради 6 скликання "Про надання земельних ділянок для будівництва об'єктів" від 17.04.2013 р. №1095/13.

2. Визнати недійсним та скасувати рішення державного реєстратора реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції Харківської області ОСОБА_5 про державну реєстрацію на земельні ділянки площею 14,0926 га з кадастровим номером :10:001:0199, номер свідоцтва про право власності 3513988 від 16.05.2013 р. та 8,1911 га з кадастровим номером :10:001:0351, номер свідоцтва про право власності 3508563 від 16.05.2013 р.

3. Зобов'язати ОК "ЖБК "Ялинка" передати, а Харківську міську раду прийняти земельну ділянку, площею 14,0926 га з кадастровим номером :10:001:0199 та земельну ділянку, площею 8,1911 га з кадастровим номером :10:001:0351, про що скласти акт прийому-передачі.

Прокурор також просить суд покласти на відповідачів судові витрати.

Свої вимоги прокурор мотивує тим, що в ході вивчення прокуратурою законності передачі у приватну власність земельних ділянок, розташованих на території м. Харкова, прокуратурою області встановлено, що спірне рішення прийнято всупереч вимогам ст. 41 Земельного кодексу України, ст. ст. 133, 135, 137 ЖК УРСР та Примірного статуту житлового-будівельного кооперативу, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 30.04.1985 р. №186, що і стало підставою для звернення прокурора до суду з даним позовом.

Представник 3-го відповідача (ОСОБА_1 служба Харківського міського управління юстиції) у судовому засіданні та у клопотанні про припинення провадження у справі (вх.№37984 від 22.09.2015 р.) просить суд припинити провадження у справі відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 80 ГПК України в частині позовних вимог прокурора до 3-го відповідача про визнання недійсним та скасування рішення державного реєстратора, наполягаючи на тому, що на правовідносини, які виникли у звязку зі здійсненням субєктом владних повноважень управлінських функцій, поширюється юрисдикція адміністративних судів, а отже позовні вимоги до ОСОБА_1 служби Харківського міського управління юстиції, як до субєкта владних повноважень, слід розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Прокурор у судовому засіданні просить відмовити у задоволенні клопотання 3-го відповідача про припинення провадження у справі в частині позовних вимог прокурора до 3-го відповідача. Наполягає на тому, що справи у спорах за участю державних органів та органів місцевого самоврядування, що виникають з правовідносин, у яких державні органи та органи місцевого самоврядування реалізують повноваження власника землі, а також в інших спорах, які виникають із земельних відносин приватноправового характеру, за відповідності складу сторін спору статті 1 ГПК України підвідомчі господарським судам. На підставі викладеного, прокурор вважає, що згідно з нормами чинного законодавства України прокурор правомірно звернувся до суду з позовними вимогами до 3-го відповідача. Тобто 3-й відповідач є належним відповідачем у справі.

Представники 1-го відповідача та 2-го відповідача у судовому засіданні просять суд розглянути клопотання 3-го відповідача про припинення провадження у справі в частині позовних вимог прокурора до 3-го відповідача на розсуд суду. ?????

Розглянувши клопотання 3-го відповідача про припинення провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 80 ГПК України, суд встановив наступне.

Так, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 80 ГПК України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в господарських судах України.

Відповідно до пунктів 1.1.-1.2.5. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011 р. № 6 "Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин" питання про те, чи підвідомча господарському суду справа у спорі, що виник із земельних правовідносин, повинно вирішуватись залежно від того, який характер мають спірні правовідносини, тобто чи є вони приватноправовими чи публічно-правовими, та чи відповідає склад сторін у справі статті 1 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК).

З цією метою господарським судам слід аналізувати предмет позову, підстави позову і зміст позовних вимог.

Господарським судам підвідомчі лише справи у спорах, що виникають із земельних відносин приватноправового характеру, тобто з відносин врегульованих нормами цивільного або господарського права і пов'язаних із здійсненням сторонами цивільних або інших майнових прав на земельні ділянки на засадах рівності.

У вирішенні питання про те, чи мають земельні відносини приватноправовий характер, слід враховувати таке.

Виходячи з положень статей 13, 14 Конституції України, статей 177, 181, 324, глави 30 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), статті 148 Господарського кодексу України (далі - ГК України), земля та земельні ділянки є об'єктами цивільних прав, а держава та територіальні громади через свої органи беруть участь у земельних відносинах з метою реалізації цивільних та інших прав у приватноправових відносинах, тобто прав власників земельних ділянок.

З положень статей 13, 14, 140, 142, 143 Конституції України, статей 11, 16, 167, 169,374 ЦК України, статей 2, 8, 48, 133, 148, 152, 197 ГК України, статей 80, 84, 123, 124, 127, 128 3емельного кодексу України (далі - ЗК України) випливає, що органи виконавчої влади або органи місцевого самоврядування у правовідносинах щодо розпорядження земельними ділянками державної та комунальної власності (наданні земельних ділянок громадянам та юридичним особам у власність або в користування, відчуженні земельних ділянок державної або комунальної власності, укладенні, зміні, розірванні договорів купівлі-продажу, ренти, оренди земельної ділянки та інших договорів щодо земельних ділянок, встановленні сервітуту, суперфіцію, емфітевзису, в тому числі прийнятті державними органами та органами місцевого самоврядування відповідних рішень) діють як органи, через які держава або територіальна громада реалізують повноваження власника земельних ділянок.

Реалізуючи відповідні повноваження, державні органи або органи місцевого самоврядування вступають з юридичними та фізичними особами у цивільні та господарські правовідносини. Отже, у таких відносинах держава або територіальні громади є рівними учасниками земельних відносин з іншими юридичними та фізичними особами, у тому числі з суб'єктами підприємницької діяльності.

Таким чином, справи у спорах за участю державних органів та органів місцевого самоврядування, що виникають з правовідносин, у яких державні органи та органи місцевого самоврядування реалізують повноваження власника землі, а також в інших спорах, які виникають із земельних відносин приватноправового характеру, за відповідності складу сторін спору статті 1 ГПК підвідомчі господарським судам.

Громадяни та юридичні особи у визначеному законом порядку набувають прав власності та користування земельними ділянками відповідно до їх цільового призначення для ведення господарської діяльності або задоволення особистих потреб.

Відносини, пов'язані з набуттям та реалізацією громадянами, юридичними особами прав на земельні ділянки та з цивільним оборотом земельних ділянок ґрунтуються на засадах рівності сторін і є цивільно-правовими.

За змістом статей 13, 14 Конституції України, статті 11 ЦК України, статей 123, 124,127, 128 ЗК України рішенням органу місцевого самоврядування або державної адміністрації про надання земельної ділянки господарюючому суб'єкту у власність або в користування здійснюється волевиявлення власника землі і реалізуються відповідні права у цивільних правовідносинах з урахуванням вимог ЗК України, спрямованих на раціональне використання землі як об'єкта нерухомості (власності).

Індивідуальні акти органів держави або місцевого самоврядування, якими реалізовуються волевиявлення держави або територіальної громади як учасника цивільно-правових відносин і з яких виникають, змінюються, припиняються цивільні права і обов'язки, не належать до правових актів управління, а спори щодо їх оскарження мають приватноправовий характер, тобто справи у них підвідомчі господарським судам.

Спір, що виник внаслідок порушення права суб'єкта господарської діяльності на земельну ділянку, в тому числі органами державної влади та місцевого самоврядування, є спором про право цивільне і підлягає розгляду за правилами ГПК.

Зокрема, відповідно до статті 20 ГК України, статей 16, 393 ЦК України визнання судом незаконним і скасування акта органів державної влади, влади Автономної Республіки Крим або місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, належить до способів захисту права власності. Предметом спору є захист права власності особи, а не публічно-правових інтересів держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади.

З огляду на вищевказані роз'яснення Вищого господарського суду України, суд дійшов висновку, що спір у даній справі є підвідомчий господарським судам.

При цьому позовні вимоги до 3-го відповідача про визнання недійсним та скасування рішення державного реєстратора реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції Харківської області ОСОБА_5 про державну реєстрацію на земельні ділянки є похідними від вимог прокурора про визнання незаконним та скасування п.2.2. додатку до рішення 23 сесії Харківської міської ради 6 скликання "Про надання земельних ділянок для будівництва об'єктів" від 17.04.2013 р. №1095/13, тому спір у цій частині також підлягає розгляду господарським судом.

За таких обставин, суд вважає за необхідне у задоволенні клопотання 3-го відповідача про припинення провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 80 ГПК України в частині позовних вимог прокурора до 3-го відповідача відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 80, 86 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 служби Харківського міського управління юстиції про припинення провадження у справі №922/4761/15 в частині позовних вимог прокурора до 3-го відповідача відмовити.

Суддя ОСОБА_6