ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

05.11.2015 Справа № 905/1707/15

Господарський суд Донецької області у складі судді Бокової Ю.В.

при секретарі судового засідання Степаненко Д.І.,

розглянувши матеріали справи за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Істрейт», м Дніпропетровськ

до відповідача: Горлівської міської ради , м. Горлівка

про розірвання договору оренди земельної ділянки

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_1 за довіреністю від 07.10.2015 р.

від відповідача: не зявився

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Істрейт», м Дніпропетровськ звернулось до господарського суду Донецької області з позовом до Горлівської міської ради, м. Горлівка про розірвання договору оренди земельної ділянки від 23.04.2012 р., зареєстрований в Управлінні Держкомзему у м. Горлівка 18.06.2012 р. № 00746.

Позивач в судових засіданнях наполягав на задоволенні позовних вимог.

Представник відповідача в судові засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не надав.

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців місцезнаходженням відповідача Горлівської міської ради є: 84646, Донецька область, м. Горлівка, центрально-міський район, проспект Премоги, будинок 67.

У відповідності до листа Дніпропетровської дирекції Українського державного підприємства поштового звязку Укрпошта від 06.08.2015 року № 3-01-Ю-4668 відділення поштового звязку призупинили приймання та пересилання поштових відправлень на адресу м. Горлівка, у звязку з чим ухвали суду були розміщені на сторінці господарського суду Донецької області (у розділі Новини та події суду) офіційного веб-порталу Судова влада в Україні в мережі Інтернет, відповідно до Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 01.12.2014р. №01-06/2052/14, про що свідчать відповідні копії витягів з сайту. Аналогічні відомості щодо місцезнаходження відповідача містяться у позовній заяві.

За змістом правової позиції Вищого господарського суду України, викладеної в п.3.9.2 постанови №18 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору. При цьому неявка у судове засідання однієї з сторін, належним чином повідомленої про час і місце цього засідання, не перешкоджає такому переходові до розгляду позовних вимог, якщо у господарського суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи, передбачені частиною першою статті 77 ГПК України (п.3.12 постанови).

Оскільки, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, та, відповідачем не надано доказів в підтвердження поважності причин неявки його представника в судове засідання, справа розглядається відповідно до ст. 75 ГПК України без явки відповідача за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши обставини спору, доводи учасників судового процесу суд, -

ВСТАНОВИВ:

16.12.2011 р. рішенням Горлівської міської ради № VI/18-27 було прийнято рішення про передачу Товариству з обмеженою відповідальністю «Істрейт» земельної ділянки загальною площею 0,1403 га (кадастровий номер :01:003:0451) для обслуговування та експлуатації будівлі магазину строком на 5 років.

На підставі цього рішення 23.04.2012 р. між Горлівською міською радою та Товариством з обмеженою відповідальністю «Істрейт» було укладено договір оренди землі (далі Договір), зареєстрований в Управлінні Держкомзему у м. Горлівка 18.06.2012 р. за № 00746.

Відповідно до п. 1 Договору орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку для обслуговування та експлуатації будівлі магазину.

Згідно до п. 2 Договору в оренду передається земельна ділянка, кадастровий номер :01:003:045, розташована за адресою: вул. Малинича, 42 у Калінінському районі, м. Горлівка Донецької області, розміром 0,1403 га.

На земельній ділянці знаходяться обєкти нерухомого майна: будинок магазину А-ІІ, будівля складу Г-І, ганок а2, а7, прибудова А1-ІІ, а8, Г1-І, ворота-1, огорожа-2, вимощення ІІ, ІІІ, ІV, які належать орендарю на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна від 18.05.2011 р., посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського місткого нотаріального округу ОСОБА_2 за реєстраційним № 7575 (п. 3 Договору).

Договір укладено на строк пять років, який обчислюється з моменту його державної реєстрації (п. 8 Договору).

Договір зареєстрований в Управлінні Держкомзему у м. Горлівка 18.06.2012 р. № 00746.

Позивач вказує, що не може володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому об'єктом нерухомості, а відтак, і використовувати земельну ділянку згідно її цільового призначення внаслідок виникнення форс-мажорних обставин (обставини непереборної сили), що підтверджується сертифікатом від 18.02.2015 № 334/12-15 про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), який виданий Дніпропетровською торгово-промисловою палатою.

Торгово-промислова палата засвідчує настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), пов'язаних з проведенням антитерористичної операції (АТО) на території Луганської та Донецької областей, розпочатої на підставі Указу Президента Україна від 14.04.2014 № 405/2014, яким введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України", з урахуванням Закону України від 02.10.2014 № 1669-VII "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції". Станом на 17 лютого поточного року АТО триває, рішення про її припинення не прийнято, та дат її закінчення встановити неможливо. У проведенні АТО, у встановленому законом порядку, задіяні сили (особовий склад, спеціалісти) і засоби (зброя, транспортні, спеціальні та інші матеріально-технічні засоби) суб'єктів боротьби з тероризмом та інших суб'єктів, відповідно до законів України. В ході проведення АТО уповноваженими правоохоронними органами виявляються та розслідуються численні кримінальні правопорушення, які мають ознаки терористичних актів, диверсій, умисних вбивств, захоплень будівель і споруд, незаконного заволодіння транспортними засобами, незаконного позбавлення волі, захоплення заручників, блокування і пошкодження об'єктів транспортної системи тощо. Зазначені правопорушення, вчинювані озброєними організованими злочинними угрупуваннями та окремими фізичними особами, створюють загрозу життю і здоров'ю людей, збереженню їх майна, обмежують свободу пересування 'територією зазначених областей. Нерухоме майно, що розташоване за адресою: вул. Малинича, 42 у Калінінському районі, м. Горлівка Донецької області і знаходиться на території проведення АТО, яка контролюється терористами, а адміністрація ТОВ "Істрейт" знаходиться в м. Дніпропетровську, внаслідок чого представники ТОВ " Істрейт" (органи управління і інші працівники) не мають доступу до вказаного нерухомого майна, а тому не можуть забезпечити господарське використання цього майна за його цільовим призначенням.

Період дії форс-мажорних обставин визначено з 01.10.2015, дату закінчення встановити неможливо, обставини непереборної сили тривають.

Також позивач зазначає, що об'єкт нерухомості розташований на спірній земельній ділянці, списаний з балансу підприємства на підстві наказу від 31.12.2014 р., а тому, вважає, що ним втрачено право власності на вказане майно.

Зазначені обставини стали підставою для звернення позивача з даним позовом до суду.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про оренду землі" відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цих Законів, а також договором оренди землі.

Згідно ст. 1 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Згідно ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.4 ст.31 Закону України "Про оренду землі" розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором.

Згідно ч. 1 ст. 32 Закону України Про оренду земліна вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

Стаття 651 Цивільного кодексу України визначає, що підставами для зміни або розірвання договору є згода сторін, якщо інше не встановлено договором або законом; за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Позивач не обґрунтував та не довів суду факту істотного порушення договору з боку відповідача.

Також, суд вважає хибним посилання позивача щодо істотної зміни обставин, які на його думку є підставами для розірвання договору оренди земельної ділянки.

Так, відповідно до ст.652 ЦК України, у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання.

Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

При цьому, договір може бути розірваний, на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов:

1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане;

2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися;

3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору;

4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Тобто, для розірвання договору на підставі ч.2 ст. 652 Цивільного кодексу України у справі має бути встановлено наявність у сукупності вищенаведених умов. Така правова позиція з вказаного питання наведена в постановах Верховного Суду України від 21.02.2011 у справі № 3-10гс11, від 23.05.2011 у справі № 3-47гс11, від 27.02.2012 у справі № 3-9гс12.

Як вказано вище, на земельній ділянці, яка отримана позивачем в оренду, розташований обєкт нерухомості. На теперішній час, відповідно до оригіналу довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 46735215 від 02.11.2015 р. нежитлова будівля, що розташована за адресою: : вул. Малинича, 42 у Калінінському районі, м. Горлівка Донецької області, належить позивачу на праві власності (свідоцтво про право власності від 21.06.2012 р. Горлівської міської ради згідно з рішенням виконавчого комітету Горлівської міської ради № 617 від 20.06.2012 р.).

Крім того, дії позивача щодо виведення з експлуатації та списання з балансу підприємства будівлі магазину, не свідчать про припинення права власності, з огляду на таке.

Дійсно, ст. 346 ЦК України, однією із підстав припинення права власності є відмова власника (п.2 ч.1 ст.346 ЦК України).

Реалізація такої відмови здійснюється шляхом заяви або вчинення інших дій, які свідчать про таку відмову.

Разом з цим, відповідно до ч.3 ст.347 ЦК України, у разі відмови від права власності на майно, права на яке підлягають державній реєстрації, право власності на нього припиняється з моменту внесення за заявою власника відповідного запису до державного реєстру.

Проте, як вказано вище, право власності на об'єкт нерухомості, розташований на земельній ділянці за спірним договором, й досі зареєстроване за позивачем.

Суд зазначає, що саме статус позивача, як власника нерухомості (будівлі магазину), в силу ч.3 ст.377 ЦК України, ч.1 ст.120 Земельного кодексу України, гарантував йому безумовне право на перехід прав на земельну ділянку на якій вона розташована, в даному випадку, шляхом укладання договору оренди.

Зазначене законодавче регулювання направлене на дотримання співвідношення (балансу) інтересів обох власників нерухомості, як власника будівлі (що є обєктом нерухомості), так, і власника земельної ділянки, на якій вона розташована.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.3 ЦК України однією із загальних засад цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.

Отже, незалежно від обставин, які існують в теперішній час, позивач, як власник будівлі мав виключне право на оренду земельної ділянки, та відповідний обовязок перед землевласником, щодо укладання договору оренди.

Враховуючи вищевикладине, суд вважає, що одна із безпосередніх обставин, яка визначена п. 1. ч. 2 ст. 652 ЦК України, в даному випадку не має місця, оскільки, навіть якщо б позивач і знав про майбутню неможливість використання своєї власності (будівлі), він все одно мав обов'язок укласти договір оренди на весь час, поки він є власником цієї будівлі.

Окремо, слід зазначити, що відповідно до ст. 6 Закону України Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції, субєктів господарювання, які здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, звільнено від сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності, під час проведення такої операції.

Крім того, відповідно до ч. 6 ст. 762 ЦК України, наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає.

Отже, на теперішній час, права та інтереси позивача є захищеними, оскільки, він не несе ніяких втрат (звільнений від них у порядку встановленому законом), при наявному договору оренди земельної ділянки.

Таким чином, вказаний позов є необґрунтованим навіть за недоведеністю ознак порушень прав позивача.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Судовий збір покладається на позивача, згідно ст.ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст.44, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

В И Р І Ш И В:

Відмовити у задоволенні позовних вимог Товариству з обмеженою відповідальністю Істрейт, м. Дніпропетровськ до Горлівської міської ради, м. Горлівка, Донецька область про розірвання договору оренди земельної ділянки від 23.04.2012 р., зареєстрований в Управлінні Держкомзему у м. Горлівка 18.06.2012 р. № 00746.

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Рішення може бути оскаржено в Донецький апеляційний господарський суд згідно розділу XII ГПК України.

Повний текст рішення підписаний 10.11.2015 р.

Суддя Ю.В. Бокова