ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

11.11.2015 Справа № 905/2307/15

Cуддя Філімонова О.Ю., розглянувши позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Краматорськтеплоенерго» м.Краматорськ Донецька область

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дельта» м.Краматорськ Донецька область

про стягнення суми основного боргу у розмірі 27783,44грн., пені у розмірі 2754,15грн., інфляційних витрат у розмірі 8321,94грн., 3% річних у розмірі 580,12грн.

Представники сторін:

від позивача: не явився

від відповідача: не явився

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Краматорськтеплоенерго» м.Краматорськ Донецька область звернулось до господарського суду Донецької області з позовними вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дельта» м.Краматорськ Донецька область про стягнення суми основного боргу у розмірі 27783,44грн., пені у розмірі 2754,15грн., інфляційних витрат у розмірі 8321,94грн., 3% річних у розмірі 580,12грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідно до умов укладеного договору купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді №404 від 01.01.2007р., позивач зобовязався постачати відповідачу теплову енергію в гарячій воді, а відповідач зобовязався оплачувати одержану теплову енергію за встановленими тарифами в строки, передбачені даним договором.

Відповідач свої зобовязання у повному обсязі не виконав, в результаті чого за ним утворилась заборгованість у розмірі 27783,44грн.

Нормативно позовні вимоги позивач обґрунтовує ст.ст. 526, 625 Цивільного кодексу України, ст. 1 Господарського процесуального кодексу України, ст.ст. 193, 216, 224, 229 Господарського кодексу України.

11.11.2015р. відповідач через канцелярію суду надав клопотання про відкладення розгляду справи.

Суд відмовляє у задоволенні наданого відповідачем клопотання, в звязку з необгрунтованістю та відсутністю доказів, викладених в клопотанні обставин.

Розглянувши надані документи, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд

В С Т А Н О В И В:

01.01.2007р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Краматорськтеплоенерго» (теплопостачальна організація) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Дельта» (споживач) укладено договір купівлі-продажу теплової енергії гарячій воді №404.

Відповідно до п.1.1., за цим договором теплопостачальна організація зобовязується продати вчасно та відповідної якості теплову енергію в гарячій воді, а споживач зобовязується приймати та своєчасно оплачувати одержану теплову енергію за встановленими тарифами (цінами) в терміни, передбачені цим договором.

Згідно з п. 2.1. договору, теплова енергія передається споживачу в обсягах згідно з додатком 1 до цього договору у вигляді гарячої води на такі потреби:

-опалення в період опалювального сезону;

-вентиляцію в період опалювального сезону;

-підігрівання холодної води протягом року.

Розділом 3.2 договору передбачені зобовязання споживача теплової енергії.

Згідно з п.3.2.1. договору, споживач зобовязується виконувати умови належного оформлення актів-рахунків та порядок оплати спожитої теплової енергії в обсягах і в терміни, які передбачені договором.

Пунктом 4.1.1. договору передбачено, що нараховувати у разі несвоєчасного внесення споживачем плати за отриману теплову енергію пеню у розмірі, встановленому законом та умовами цього Договору.

Відповідно до п.6.1. договору, розрахунки за теплову енергію та мережну воду, що споживається, проводиться виключно в грошовій формі відповідно до встановленого тарифу:

-209-45 грн. за 1(одну) Гкал (включаючи ПДВ в розмірі 20 %);

-7-00 грн. за 1(одну) тону мережної води (включаючи ПДВ в розмірі 20 %).

Негрошова форма розрахунків потребує додаткового письмового узгодження.

Пунктом 6.2. договору передбачено, що розрахунковим періодом є календарний місяць.

Цей договір набуває чинності з дня його підписання та діє до 01.01.2008 року. (п.10.1. договору).

Крім того до договору купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді №404 від 01.01.2007 року було підписано дві додаткові угоди, а саме:

- додаткову угоду №1 від 16.04.2009 року, в якій додаток №1 до договору «ПЕРЕЛІК ОБЄКТІВ ОСОБА_1 ПОСТАЧАННЯ ТЕПЛОВОЇ ЕНЕРГІЇ» було викладено в новій редакції;

-додаткову угоду № 2 від 01.07.2010 року, було доповнено договір №404 пунктом 3.2.18., який викладено в наступній редакції:

« 3.2.18. Протягом трьох робочих днів з моменту закінчення розрахункового періоду отримувати в Теплопостачальній організації акти-рахунки та податкові накладні. У разі неотримання уповноваженим представником споживача акту-рахунку теплопостачальна організація надсилає акт-рахунок поштою. В такому разі акт-рахунок вважається отриманим і узгодженим споживачем на третю добу з моменту його надсилання.»

Пункт 6.3 договору викладено в редакції: «Споживач здійснює розрахунок протягом 3 (трьох) робочих днів з дня отримання споживачем акту-рахунку за умовами цього договору шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок теплопостачальної організації.»

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Статтею 33 Господарського процесуального кодексу України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обгрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим (ст.43 Господарського процесуального кодексу України).

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно з ч. 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Правовідносини у сфері теплопостачання регулюються Цивільним та Господарським кодексами України, Законом України «Про теплопостачання», «Правилами користування тепловою енергією», Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про теплопостачання" постачання теплової енергії, теплопостачання, - господарська діяльність, пов'язана з наданням теплової енергії, теплоносія, споживачам за допомогою технічних засобів транспортування та розподілом теплової енергії на підставі договору; споживачем теплової енергії є фізична або юридична особа, яка використовує теплову енергію на підставі договору.

Статтею 714 Цивільного кодексу України унормовано, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона, постачальник, зобов'язується надавати другій стороні, споживачеві, абонентові, енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Статтею 275 Господарського кодексу України унормовано, що за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство, енергопостачальник, відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду, енергію, споживачеві, абоненту, який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Відпуск енергії без оформлення договору енергопостачання не допускається.

Згідно з ч. 6, 7 статті 276 Господарського кодексу України, розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється відповідно до умов договору. Договір може передбачати попередню оплату, планові платежі з наступним перерахунком або оплату, що проводиться за вартість прийнятих ресурсів.

За приписами статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Отже, виходячи з наведених норм законодавства постачання теплової енергії здійснюється лише на підставі договору

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

За приписами статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

На виконання умов договору купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді №404 від 01.01.2007р., позивач виставив відповідачу для оплати акти-рахунки: №404-10 від 31.10.2013р. на суму 27471,18грн., №404-11 від 30.11.2013р. на суму 29355,92грн., №404-12 від 31.12.2013р. на суму 32361,04грн., №404-1 від 31.01.2014р. на суму 35017,06грн., №404-2 від 28.02.2014р. на суму 37038,34грн., №404-3 від 31.03.2014р. на суму 38518,94грн., №404-4 від 30.04.2014р. на суму 39030,57грн., №404-10 від 31.10.2014р. на суму 39264,81грн., №404-11 від 30.11.2014р. на суму 41748,37грн., №404-12 від 31.12.2014р. на суму 45175,67грн., №404-1 від 31.01.2015р. на суму 48670,50грн., №404-2 від 28.02.2015р. на суму 50878,42грн., №404-3 від 31.03.2015р. на суму 53167,53грн., №404-4 від 30.04.2015р. на суму 53921,84грн.

Про факт надсилання позивачем відповідачу рахунків, свідчать поштові квитанції (а.с.18,22-32).

Тобто, дані рахунки відповідачем отримані, але не оплачені повністю.

Відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

За змістом ст.625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Відповідно до ст. 202 Господарського кодексу України та ст.599 Цивільного кодексу України зобовязання припиняються виконанням, проведеним належним чином

Відповідач доказів погашення заборгованості у розмірі 53921,84грн. до матеріалів справи не надав, тому суд вважає позовні вимоги в частині стягнення суми основного боргу доведеними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Оскільки суд не може виходити за межі заявлених позовних вимог, то позовні вимоги в частині стягнення основної суми боргу підлягають стягненню з відповідача у розмірі 27783,44 грн.

Також, позивач просить стягнути с відповідача пеню у розмірі 2754,15грн., інфляційні витрати у розмірі 8321,94грн., 3% річних у розмірі 580,12грн.

Стаття 611 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, якими зокрема є сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди.

Аналогічні положення закріплені і в ст.ст. 216, 217 Господарського кодексу України. При цьому, несвоєчасне виконання грошових зобовязань є належною підставою у розумінні ст. 218 Господарського кодексу України для застосування заходів господарсько-правової відповідальності.

Як встановлено ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є вид неустойки, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 1 статті 230 Господарського кодексу України передбачено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 258 Цивільного кодексу України, позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог, про стягнення неустойки (штрафу, пені).

У відповідності до вимог ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконано.

Суд, перерахувавши пеню зазначає, що розмір пені, яка підлягає стягненню з відповідача складає 36297,40 грн.: за період з 23.09.2014р. по 23.03.2015р.

Оскільки суд не може виходити за межі заявлених позовних вимог, то позовні вимоги в частині стягнення пені підлягають стягненню з відповідача у розмірі 2754,15грн.

Відповідно до ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд, перерахувавши інфляційні витрати зазначає, що розмір інфляційних витрат, який підлягає стягненню з відповідача складає 209 933грн.: за період: листопад 2013р. - серпень 2015р. на суму заборгованості 27471,18грн. інфляційні витрати у розмірі 20263,15грн.; за період: грудень 2013р. - серпень 2015р. на суму заборгованості 29355,92грн. інфляційні витрати у розмірі 21551,55 грн.; за період: березень 2014р.- серпень 2015р. на суму заборгованості 35017,06 грн. інфляційні витрати у розмірі 24925,29грн.; за період квітень 2014р.- серпень 2015р. на суму заборгованості 37038,34грн. інфляційні витрати у розмірі 24999,21грн.; за період: квітень 2014р.-серпень 2015р. на суму заборгованості 38518,94грн. інфляційні витрати у розмірі 25998,55грн.; за період: червень 2014р.-серпень 2015р. на суму заборгованості 39030,57грн. інфляційні витрати у розмірі 21938,61грн.; за період: листопад 2014р. серпень 2015р. на суму заборгованості 39264,81грн. інфляційні витрати у розмірі 17683,13грн.; за період: січень 2015р.-серпень 2015р. на суму заборгованості 41748,37грн. інфляційні витрати у розмірі 15941,91грн.; за період: лютий 2015р.-серпень2015р. на суму заборгованості 45175,67грн. інфляційні витрати у розмірі 15373,62грн.; за період: березень 2015р.-серпень 2015р. на суму заборгованості 48670,50грн. інфляційні витрати у розмірі 13279,58грн.; за період: квітень 2015р.- серпень 2015р. на суму заборгованості 50878,42грн. інфляційні витрати у розмірі 7569,62грн.; за період: травень 2015р.- серпень 2015р. на суму заборгованості 53167,53грн. інфляційні витрати у розмірі 409,42грн.

Оскільки суд не може виходити за межі заявлених позовних вимог, то стягненню з відповідача підлягають інфляційні витрати у розмірі 8321,94грн.

Суд, перерахувавши 3% річні зазначає, що розмір 3% річних, який підлягає стягненню з відповідача складає 14709,33грн.: за період з 14.11.2013р. по 31.08.2015р. на суму заборгованості 27471,18грн. 3% річні у розмірі 1481,19грн.; за період з 10.12.2013р. по 31.08.2015р. на суму заборгованості 29355,92грн. 3% річні у розмірі 1520,07грн.; за період з 27.052015р. по 31.08.2015р. на суму заборгованості 32361,04грн. 3% річні у розмірі 258,00грн.; за період з 18.02.2014р. по 31.08.2015р. на суму заборгованості 35017,06грн. 3% річні у розмірі 1611,74грн.; за період з 20.03.2014р. по 31.08.2015р. на суму заборгованості 37038,34грн. 3% річні у розмірі 1613,45грн.; за період з 15.04.2014р. по 31.08.2015р. на суму заборгованості 38518,94грн. 3% річні у розмірі 1595,63грн.; за період з 22.05.2014р. по 31.08.2015р. на суму заборгованості 39030,57грн. 3% річні у розмірі 1498,13грн.; за період з 13.11.2014р. по 31.08.2015р. на суму заборгованості 39264,81грн. 3% річні у розмірі 942,36грн.; за період з 24.12.2014р. по 31.08.2015р. на суму заборгованості 41748,37грн. 3% річні у розмірі 861,27грн.; за період з 22.01.2015р. по 31.08.2015р. на суму заборгованості 45175,67грн. 3 % річні у розмірі 824,30грн.; за період з 19.02.2015р. по 31.08.2015р. на суму заборгованості 48670,50грн. 3% річні у розмірі 776,06грн.; за період з 19.03.2015р. по 31.08.2015р. на суму заборгованості 50878,42грн. 3% річні у розмірі 694,18грн.; за період з 16.04.2015р. по 31.08.2015р. на суму заборгованості 53167,53грн. 3% річні у розмірі 603,05грн.; за період з 27.05.2015р. по 31.08.2015р. на суму заборгованості 53921,84грн. 3% річні у розмірі 429,90грн.

Оскільки суд не може виходити за межі заявлених позовних вимог, то позовні вимоги в частині стягнення 3% річних підлягають стягненню з відповідача у розмірі 580,12 грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 32-34, 36, 43, 49, 82-85, 115, 116, Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Дельта» (84323, Донецька область, м.Краматорськ, вул.Паркова б.50 , ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Краматорськтеплоенерго» (84305, Донецька область, м.Краматорськ, вул.Орджонікідзе, 5, ) суму основного боргу у розмірі 27783 (двадцять сім тисяч сімсот вісімдесят три) грн. 44коп., пеню у розмірі 2754 (дві тисячі сімсот пятдесят чотири) грн. 15коп., інфляційні витрати у розмірі 8321 (вісім тисяч триста двадцять одна) грн. 94 коп.,3% річних у розмірі 580 (пятсот вісімдесят) грн. 12 коп., судовий збір у розмірі 1218 (одна тисяча двісті вісімнадцять)грн.00коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня складення повного рішення та може бути оскаржене в порядку та у строки, визначені Господарським процесуальним кодексом України.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Суддя О.Ю. Філімонова

Дата складання та підписання повного тексту рішення 16.11.2015р.

Надруковано 3 примірника:

1-до справи;

1-позивачу;

1-відповідачу