донецький апеляційний господарський суд

Постанова

Іменем України

04.11.2015 справа № 905/1686/15

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:ОСОБА_1,
СуддівОСОБА_2, ОСОБА_3,
за участю представників сторін
від позивача:не зявився,
від відповідача:не зявився,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Гірничі машини Дружківський машинобудівний завод», м. Дружківка Донецької області,
на рішення господарського судуДонецької області
від16.09.2015
у справі№ 905/1686/15
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Індастріал-Сервіс», м. Харків,
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Гірничі машини Дружківський машинобудівний завод», м. Дружківка Донецької області,
простягнення 64 224, 90 грн.
Рішенням господарського суду Донецької області від 16.09.2015 у справі № 905/1686/15 (суддя Гринько С. Ю.) позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Індарстріал-Сервіс», м. Харків, (далі ТОВ «Індастріал-Сервіс», Постачальник) задоволено та стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Гірничі машини Дружківський машинобудівний завод», м. Дружківка Донецької області, (далі ТОВ «Гірничі машини ДрМЗ», Покупець) на користь позивача основний борг у розмірі 49 000, 00 грн., інфляційні втрати у сумі 14 504, 00 грн., 3% річних у сумі 720, 90 грн. та судові витрати у сумі 1 827 грн.

Відповідач, не погодившись з прийнятим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати в частині стягнення 3% річних та інфляційних втрат. Апелянт вважає рішення місцевого господарського суду необґрунтованим і таким, що прийнято з порушенням норм матеріального права. Зокрема, заявник зазначає, що виконання зобовязання є неможливим у звязку з проведенням антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей, тому ТОВ «Гірничі машини ДрМЗ» не повинно нести відповідальність за порушення зобовязання.

Позивач у наданому відзиві на апеляційну скаргу вважає рішення місцевого господарського суду законним і обґрунтованим, тому просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Представники позивача та відповідача у судове засідання 04.11.2015 не зявились, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Оскільки явка представників сторін у судове засідання визнана апеляційним судом необовязковою, колегія суддів вважає можливим розглянути апеляційну скаргу за їх відсутності.

Колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду відповідно до ст. 101 ГПК України, на підставі встановлених фактичних обставин, переглядає матеріали господарської справи та викладені в скарзі доводи щодо застосування судом при розгляді норм як матеріального, так і процесуального права, що мають значення для справи. Апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши матеріали господарської справи, апеляційну скаргу, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні з урахуванням такого.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, між ТОВ «Індастріал-Сервіс» та ТОВ «Гірничі машини ДрМЗ» 19.11.2014 укладено Договір № ДрМЗ/416-14П (далі Договір), відповідно до якого Постачальник зобовязується передати в обумовлені договором строки Покупцю продукцію та/або товар, а Покупець зобовязується прийняти вказаний товар і сплатити за нього узгоджену суму.

Відповідно до п. 4.1 Договору ціна товару за одиницю та за позиціями вказана у специфікаціях до Договору. Загальна сума цього договору визначається загальною сумою всіх специфікацій, які є складовими і невідємними частинами цього договору (а. с. 7-10).

Сторони підписали Специфікацію № 1 від 19.11.2015 до Договору, відповідно до якої Постачальник зобовязується поставити, а Покупець прийняти та оплатити товар на суму 49 000, 00 грн. (а. с. 11).

За п. 2 зазначеної Специфікації строк поставки складає 4-5 тижнів з моменту підписання сторонами Специфікації № 1.

Сторони встановили відстрочку оплати товару 60 календарних днів від дати поставки кожної узгодженої у Специфікації партії товару (п. 3.1).

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору Постачальник передав, а Покупець прийняв товар за видатковою накладною № 321 від 19.12.2014 на суму 49 000, 00 грн. (а. с. 12).

З урахуванням умов п. 3.1 Специфікації Покупець повинен розрахуватися за поставлений товар не пізніше 27.02.2015, але свої зобовязання не виконав, у звязку з чим утворилась заборгованість у сумі 49 000, 00 грн., що стало приводом для звернення ТОВ «Індастріал-Сервіс» до суду з відповідним позовом.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

На підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України відповідачу були нараховані 3% річних у сумі 720, 90 грн. та інфляційні втрати у сумі 14 504, 00 грн.

При цьому судова колегія враховує лист Верховного суду України № 62-97 від 03.04.1997 та Постанову Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань» (п. 3 пп. 3.2), щодо порядку застосування індексу інфляції.

Виходячи з наведеного та перевіривши розрахунки позивача і періоди нарахування інфляційних втрат та 3% річних, колегія суддів дійшла висновку, що вони відповідають положенням чинного законодавства, тому суд першої інстанції правомірно задовольнив позовні вимоги в частині стягнення інфляційних втрат у сумі 14 504, 00 грн. та 3 % річних у сумі 720, 90 грн.

Щодо доводів відповідача про неможливість виконання зобовязання у звязку настанням обставин непереборної сили судова колегія вважає за необхідне зазначити таке.

Як встановлено ст. 617 ЦК України, особа, яка порушила зобовязання, звільняється від відповідальності за порушення зобовязання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» протягом терміну дії цього закону єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобовязань, є сертифікат Торгово-промислової палати України.

Відповідач ОСОБА_4 Торгово-промислової палати суду не надав.

Колегія суддів враховує доводи апеляційної скарги щодо посилання відповідача на те, що належне виконання зобовязання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин, а тому він не несе відповідальності за невиконання зобовязання з оплати товару, і вважає їх помилковими і такими, що не ґрунтуються на вимогах закону з урахуванням наступного.

Виходячи з приписів ч. 2 ст. 218 ГК України та ст. 617 ЦК України, відсутність у боржника необхідних коштів не вважається випадком або обставиною непереборної сили, тому не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення грошового зобовязання та обовязку сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції, а також 3 % річних від простроченої суми.

Таким чином, підстави для звільнення відповідача від відповідальності за порушення грошового зобовязання внаслідок дії непереборної сили відсутні.

Посилання відповідача на положення Конвенції ООН про договори міжнародної купівлі-продажу товарів від 11.04.1980 колегія суддів вважає безпідставними, оскільки згідно зі ст. 1 зазначеної Конвенції її положення застосовуються до договорів купівлі-продажу товарів між сторонами, комерційні підприємства яких перебувають у різних державах, а тому не можуть регулювати відносини сторін за Договором від 19.11.2014 № ДрМЗ/416-14П.

Відповідно до ст. 49 ГПК України витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101, 102, 103, 105 ГПК України, Донецький апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Гірничі машини ДрМЗ» на рішення господарського суду Донецької області від 16.09.2015 у справі № 905/1686/15 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Донецької області від 16.09.2015 у справі № 905/1686/15 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову може бути оскаржено до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Т. М. Колядко

Судді К. І. Бойченко

ОСОБА_3