ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
УХВАЛА

02 червня 2015 року Справа № 915/585/15

м.Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складi головуючого суддi ОСОБА_1,

за участю:

секретаря судового засідання Долгової А.О.,

представника позивача: ОСОБА_2 дов. №20/7-1587 від 14.11.2014,

ОСОБА_3 - дов. №20/7-1589 від 14.11.2014,

представника відповідача: не зявився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ДП «Одеський морський торговельний порт» про забезпечення позову у справі

за позовом: Державного підприємства «Одеський морський торговельний порт»

(65026, м.Одеса, пл.Митна, 1)

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Український правовий альянс»

(54030, м.Миколаїв, вул.Шевченка, 42/18),

про: спонукання до виконання мирової угоди шляхом стягнення 21000000,0 грн., -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить спонукати відповідача виконати мирову угоду від 25.02.2013, затверджену ухвалою Господарського суду Одеської області від 11.03.2013 у справі №5017/3129/2012 шляхом стягнення з ТОВ «Український правовий Альянс» на користь Державного підприємства «Одеський морський торговельний порт» 21000000,0 грн.

Разом з вищезазначеною позовною заявою позивачем подана заява №20/2-532 від 16.04.2015 про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладання арешту на незакінчений будівництвом буксир «Гермес» проекту №1510, який належить ТОВ «Український правовий Альянс».

02.06.2015 від позивача надійшла заява про уточнення заяви про забезпечення позову №20/2-873 від 29.05.2015, в якій він просить суд забезпечити позов шляхом накладення арешту на незакінчений будівництвом буксир «Гермес» проекту 1510, який належить ТОВ «Український правовий альянс» та заборони ТОВ «Український правовий альянс» та/або будь-яким третім особам вчиняти будь-які дії, що стосуються майна - незакінченого будівництвом буксиру «Гермес» проекту 1510, який належить ТОВ «Український правовий альянс», у тому числі, здійснювати будь-які дії по відчуженню вказаного майна, здачу в оренду, під заставу тощо.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на наступне.

25.02.2013 між Державним підприємством «Одеський морський торговельний порт» та ТОВ «Український правовий альянс», в межах справи №5017/3129/2012, що розглядалася Господарським судом Одеської області, було укладено мирову угоду, якою передбачено повернення ТОВ «Український правовий альянс» суми боргу Державному підприємству «Одеський морський торговельний порт» у розмірі 21 000 000,00 грн. на протязі одного року з моменту затвердження мирової угоди Господарським судом Одеської області.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 11.03.2013 мирова угода від 25.02.2013 була затверджена.

Згідно пунктів 2 - 4 мирової угоди, ТОВ «Український правовий альянс» визнає свої зобовязання перед ДП «Одеський морський торговельний порт» за договором №КБ-1576/08 від 05.06.2008 купівлі-продажу незавершеного будівництвом буксира та обладнання до нього та додаткової угоди №1 від 12.06.2008 до нього, щодо перерахування на користь ДП «Одеський морський торговельний порт» суми 21 000 000,00 грн. Розуміючи необхідність буксиру та його подальшої реалізації сторони домовились про надання відстрочки виконання зобовязань ТОВ «Український правовий альянс», зазначених в п.2 цією мирової угоди, на один рік. Строк відстрочки може бути продовжений за взаємною згодою сторін. Сторони домовились, що в будь-якому разі ТОВ «Український правовий альянс» зобовязується виконати свої зобовязання з перерахування на користь ДП «Одеський морський торговельний порт» суми 21 000 000,00 грн. на протязі одного року з моменту затвердження цієї мирової угоди Господарським судом Одеської області у справі № 5017/3129/2012.

Таким чином, за умовами мирової угоди від 25.02.2013, ТОВ «Український правовий альянс» мало перерахувати грошові кошти у сумі 21 000 000,0 грн. на користь ДП «Одеський морський торговельний порт» не пізніше одного року з моменту затвердження мирової угоди судом, тобто до 12.03.2014.

Однак у добровільному порядку відповідачем умови мирової угоди виконані не були. Лист порту №20/1-173 від 12.02.2014 з вимогою добровільно виконати умови мирової угоди, затвердженої ухвалою суду від 11.03.2013, відповідач проігнорував.

Враховуючи викладене, позивач вважає, що задля забезпечення збереження державного майна та ймовірності утруднення виконання чи навіть невиконання рішення господарського суду в разі невжиття заходів із забезпечення позову, запобігання порушенню інтересів держави щодо державного майна, вжиття господарським судом заходів до забезпечення позову є вкрай необхідним та доцільним у цій справі

Відповідно до ст.66 ГПК України, господарський суд за заявою сторони, прокурора чи його заступника, який подав позов, або з своєї ініціативи має право вжити, передбачених статтею 67 цього Кодексу, заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Частина 1 статті 67 ГПК України передбачає, що позов може бути забезпечено, зокрема, накладенням арешту на майно або грошові суми, що належать відповідачу; забороною відповідачеві та іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору.

Відповідно до п.п.1, 3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову» №16 від 26.12.2011, особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності звязку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у звязку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Розглянувши заяву позивача про забезпечення позову №20/2-532 від 16.04.2015 (з уточненнями №20/2-813 від 29.05.2015) та дослідивши матеріали справи з урахуванням приписів ст.ст.66, 67 ГПК України та правової позиції викладеної у постанові Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову» №16 від 26.12.2011, суд дійшов висновку, що заява задоволенню не підлягає, оскільки висловлені позивачем припущення стосовно можливого заподіяння шкоди правам та інтересам позивача не носять очевидного характеру та не підтверджені будь-якими доказами.

Крім того, предметом позову є спонукання відповідача виконати мирову угоду шляхом стягнення грошових коштів, тому накладення арешту на майно відповідача та заборона вчиняти певні дії щодо нього не відповідатимуть принципам забезпечення збалансованості інтересів сторін та відповідності конкретних заходів забезпечення позову предмету позовної заяви, що є необхідною умовою при вирішенні питання про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст.66, 67, 86 ГПК України, суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви Державного підприємства «Одеський морський торговельний порт» про забезпечення позову №20/2-532 від 16.04.2015 (з уточненнями №20/2-813 від 29.05.2015), відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в порядку, передбаченому ст.ст.91, 93 ГПК України.

Суддя М.В. Мавродієва