ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"05" листопада 2015 р.Справа № 922/3609/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Усатого В.О.

при секретарі судового засідання Мазуренко А.О.

розглянувши матеріали справи

за заявою ТОВ "Арсен", м. Харків
про визнання банкрутом ТОВ "Стальконструкція", м. Харків

за участю :

розпорядника майна - ОСОБА_1, свід. № 1215 від 03.07.2013 р.

представника Виробничого підприємства "Газкомунбуд" у формі ТОВ ОСОБА_2, дов. від 01.09.2015 р.

представника боржника - ОСОБА_3, дов. від 15.04.2015 р.,

ВСТАНОВИВ:

На адресу господарського суду після публікації оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство (19.08.2015 р.) надійшла заява "Виробниче підприємство "Газкомунбуд" у формі ТОВ (вх.№ 37280 від "17" вересня 2015 р.) з грошовими вимогами до боржника ТОВ "Стальконструкція" в сумі 251541,46 грн.

В судовому засіданні 22.10.2015 р. розпорядник майна зазначив, що вимоги Виробничого підприємства "Газкомунбуд" у формі ТОВ ним та боржником визнані частково в сумі 22673,72 грн. основного боргу та включені до 4 черги реєстру вимог кредиторів. Суми інфляційних в розмірі 184132,77 грн. та 3% річних в розмірі 25824,33 грн. ними відхилені, оскільки за період введення мораторію не застосовуються індекс інфляції та 3% річних за весь час прострочення. Щодо пені у розмірі 18910,64 грн., то вона також відхилена боржником та розпорядником майна у зв"язку з тим, що вона не передбачена договором.

Представник Виробничого підприємства "Газкомунбуд" у формі ТОВ погодилася з невірним нарахуванням пені, проте з відхиленням нарахованих індексу інфляції та 3% річних заперечувала.

Заслухавши учасників процесу, враховуючи необхідність отримання додаткових доказів в обгрунтування вимог до боржника, розгляд заяви Виробничого підприємства "Газкомунбуд" у формі ТОВ було відкладено на 05.11.2015 р.

В судовому засіданні 05.11.2015 р. представник Виробничого підприємства "Газкомунбуд" у формі ТОВ наполягав на визнанні грошових вимог без врахування пені.

Розпорядник майна та боржник наполягали на їх результаті розгляду вимог Виробничого підприємства "Газкомунбуд" у формі ТОВ.

Заслухавши учасників процесу, розглянувши заяву Виробничого підприємства "Газкомунбуд" у формі ТОВ з грошовими вимогами до боржника, суд зазначає наступне.

Відповідно до п.6 ст.23 Закону, заяви з вимогами конкурсних кредиторів або забезпечених кредиторів, у тому числі щодо яких є заперечення боржника чи інших кредиторів, розглядаються господарським судом у попередньому засіданні суду.

Відповідно до п.2 ст.25 Закону, у попередньому засіданні господарський суд розглядає всі вимоги кредиторів, у тому числі щодо яких були заперечення боржника і які не були внесені розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів, а також ті, що визнані боржником та внесені розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів, і вирішує питання про його затвердження.

Відповідно до п.1 ст.22 Закону, конкурсні кредитори за вимогами, які виникли до дня порушення провадження у справі про банкрутство, зобовязані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом тридцяти днів від дня офіційного оприлюднення оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство.

Як свідчать матеріали справи, публікація оголошення про порушення справи про банкрутство ТОВ "Стальконструкція" відбулася 19.08.2015 р. на офіційному веб-сайті ВГСУ (№ 21635).

17.09.2015 р. у встановлений Законом строк до суду надійшла заява Виробничого підприємства "Газкомунбуд" у формі ТОВ з грошовими вимогами до боржника в загальній сумі 253977,46 грн., яка складається з 22673,72 грн. основного боргу, 184132,77 грн. інфляційних, 25824,33 грн. 3% річних та 18910,64 грн. пені.

Вимоги кредитора грунтуються на невиконанні боржником умов договору підряду № 25/08-11 від 25.08.2011 р., відповідно умов якого Субпідрядник (кредитор) зобов"язався виконати будівельно-монтажні роботи на об"єкті "Будівництво спортивного залу загальноосвітньої школи №2 за адресою: Харківська область, смт.Золочів, вул.Паризьких Комунарів, 63" і здати у встанолвений строк виконані роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а Генпідрядник (боржник) зобов"язався надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію , прийняти належним чином виконані роботи та оплатити вартість робіт.

Відповідно п.2.1 Договору, загальний термін виконання робіт не пізніше 31.12.2011 р.

Відповідно 3.1.4 Договору, генпідрядник зобов"язаний сплатити вартість виконаних субпідрядником робіт за цим Договором у порядку та в обсягах, передбачених розділом 4 цього Договору.

В розділі 4 Договору зазначено, що загальна сума Договору складається з витрат підрядника та вартості робіт субпідрядника, загальна сума цього договору 339234,00 грн.. Оплата за цим Договором здійснюється Генпідрядником Субпідряднику у безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок субпідрядника у національній валюті України та здійснюється оплата наступним чином: розрахунки проводяться Генпідрядником шляхом переказу Субпідряднику коштів протягом 5 банківських днів з дня надходження коштів з цільовим призначення на рахунок Генпідрядника.

Відповідно до статті 837 Цивільного кодексу України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Згідно статті 838 Цивільного кодексу України, підрядник має право, якщо інше не встановлено договором, залучити до виконання роботи інших осіб (субпідрядників), залишаючись відповідальним перед замовником за результат їхньої роботи.

Відповідно до ст. 627 Цивільного кодексу України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

За змістом ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (п.1 ст. 612 Цивільного кодексу України).

30.12.2011 р. кредитор та боржник підписали акт №1 виконаних будівельних робіт на загальну суму 339234,00 грн.

Боржником 04.11.2011 р. здійснено передплату по Договору на суму 87000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 120 від 04.11.2011 р.

Станом на 05.12.2012 р. боржник та кредитор підписали акт звірки розрахунків із сумою боргу в розмірі 252234,00 грн.

31.12.2014 р. між боржником та кредитором укладено угоду про проведення зарахування зустрічних вимог на суму 34277,30 грн. та 20.04.2015 на суму 31246,98 грн., після чого заборгованість боржника склала 182673,72 грн.

20.07.2015 р. згідно договору про переведення боргу (зміни боржника у зобов"язанні в сумі 160000,00 грн.), кредитором були отримані грошові кошти у розмірі 160000,00 грн. від Нового боржника - ТОВ "Іст констракшн груп".

Таким чином, залишок заборгованості боржника по Договору склав 22673,72 грн., який підтверджений первинною документацією, визнаний боржником та розпорядником майна, у зв"язку з чим суд вважає за необхідне її визнати.

Щодо нарахованих інфляційних в сумі 184132,77 грн. та 25824,33 грн. 3% річних, то суд зазначає наступне.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплату боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть якого полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Як свідчать умови Договору, зобов"язання у боржника по оплаті за Договором наступає протягом 5 банківських днів з дня надходження коштів з цільовим призначенням на рахунок Генпідрядника.

Таким чином, у зобов'язанні по Договору встановлений строк (термін) його виконання в частині оплати вказівкою на подію, яка неминуче мала настати, проте до закінчення терміну виконання робіт не настала та кредитором 02.02.2012 р. направлено боржнику вимогу про сплату заборгованості, яка отримана останнім 02.02.2015 р.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних з простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд вважає за необхідне зазначити, що інфляційні нарахування на суму боргу та 3% річних, сплата яких передбачена ст. 625 Цивільного кодексу України не є штрафними санкціями, а виступають відповідно способом захисту майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утриманими ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Приймаючи до уваги викладене та враховуючи, що наданий кредитором розрахунок 3% річних відповідає обставинам справи та чинному законодавству України, суд визнає вимоги кредитора в сумі нарахованих 3% річних в розмірі 25824,33 грн.

Інфляційні втрати, які передбачені ст. 625 Цивільного Кодексу України, є компенсацією від знецінення грошових коштів.

Індекс інфляції - це додаткова сума, яка сплачується боржником і за своєю правовою природою є самостійним засобом захисту цивільного права кредитора у грошових зобов'язань і спрямована на відшкодування його збитків, заподіяних знеціненням грошових коштів внаслідок інфляційних процесів в державі.

Офіційний індекс інфляції, що розраховується Державним комітетом статистики України, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто зменшення купівельної спроможності гривні.

Відповідні індекси розраховуються, починаючи з серпня 1991 року щомісячно і публікуються, зокрема, у газеті "Урядовий кур'єр". Повідомлені друкованими засобами масової інформації з посиланням на Державний комітет статистики України ці показники згідно зі статтями 19, 21 і 22 Закону України "Про інформацію" є офіційними і можуть використовуватись для визначення розміру завданих збитків. (лист Верховного Суду України від 03.04.1997 року № 62-97 Про рекомендації відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ).

З огляду на викладене, оскільки, індекс інфляції є змінною величиною, позивач, який бажає стягнути заборгованість з урахуванням цього індексу, повинен у кожному конкретному випадку подати господарському суду обґрунтований розрахунок відповідної суми. При цьому оцінюючи поданий позивачем розрахунок слід виходити з розміру заборгованості, обрахованого за цінами і тарифами, що діють в умовах інфляції.

При нарахуванні індексу інфляції треба мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць; тому умовно треба рахувати, що сума внесена за період з 1 по 15 число відповідного місяця, наприклад грудня, індексується за період з урахуванням грудня, а якщо з 16 по 31 число, то розрахунок починається з наступного місяця - січня.

Відповідно до п.1.12 постанови № 14 від 17.12.2013р. "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань", з огляду на вимоги частини першої статті 4-7 і статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд має з'ясовувати обставини, пов'язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв'язку з порушенням грошового зобов'язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов'язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

Суд, здійснив перерахунок суми інфляційних втрат та визнає їх частково в сумі 143450,11 грн. Інші вимоги по визнанню інфляційних підлягають відхиленню як безпідставно заявлені .

Щодо нарахування пені в сумі 18910,64 грн., то суд не погоджується з доводами кредитора виходячи з наступного.

В частині 2 статті 343 Господарського кодексу України прямо зазначається, що пеня за прострочку платежу встановлюється за згодою сторін господарських договорів, але її розмір не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України.

Як свідчать додані до заяви документи, сторонами в договорі підряду № 25/08-11 від 25.08.2011 р. не передбачено нарахування пені, у зв"язку з чим суд відхиляє вимоги по сплаті пені в сумі 18910,64 грн.

Суд вважає помилковим думку розпорядника майна та боржника щодо неможливості нарахування інфляційних та 3% річних, оскільки відповідно до п.3 ст.19 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошового зобовязання, три проценти річних від простроченої суми тощо.

Кредитором нараховано інфляційні та 3% річних до моменту введення мораторію, а саме: до 19.08.2015 р.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне частково визнати вимоги "Виробниче підприємство "Газкомунбуд" у формі ТОВ в сумі основного боргу в розмірі 191948,16 грн. та включити їх до четвертої черги реєстру вимог кредиторів, а також 2436,00 грн. судового збору до першої черги, інші вимоги відхилити.

Керуючись ст. 1,23 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", ст. 86 ГПК України,

УХВАЛИВ:

Частково визнати вимоги "Виробниче підприємство "Газкомунбуд" у формі ТОВ в сумі основного боргу в розмірі 191948,16 грн. та включити їх до четвертої черги реєстру вимог кредиторів, а також 2436,00 грн. судового збору до першої черги.

Інші вимоги відхилити.

Ухвалу направити боржнику, розпоряднику майна, кредитору.

Суддя ОСОБА_4