КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" листопада 2015 р. Справа№ 910/18660/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Майданевича А.Г.

суддів: Федорчука Р.В.

Лобаня О.І.

за участю представників сторін: згідно з протоколом судового засідання від 09.11.2015

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України на рішення господарського суду міста Києва від 21.09.2015 (повне рішення складено 24.09.2015)

у справі №910/18660/15 (суддя Грєхова О.А.)

за позовом державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України

до товариства з обмеженою відповідальністю «Центр «Будівництво та Архітектура»

про стягнення 19 044,26 грн. штрафу, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста Києва від 21.09.2015 у справі №910/18660/15 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду міста Києва від 21.09.2015 у справі №910/18660/15 скасувати та прийняти нове рішення суду, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

В своїх доводах скаржник посилається на те, що рішення суду першої інстанції прийнято з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи та має місце порушення норм матеріального права.

Ухвалою від 08.10.2015 Київським апеляційним господарським судом прийнято до провадження вказану вище апеляційну скаргу та призначено розгляд справи №910/18660/15 у судовому засіданні за участю уповноважених представників сторін.

ТОВ «Центр «Будівництво та Архітектура» підставі ст. 96 Господарського процесуального кодексу України надано суду відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач просить апеляційну скаргу ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України залишити без задоволення, а рішення господарського суду міста Києва від 21.09.2015 у справі №910/18660/15 - без змін.

Представник позивача брав участь в судову засіданні, надав свої пояснення, підтримував доводи апеляційної скарги та просив апеляційну скаргу ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України задовольнити, а рішення господарського суду міста Києва від 21.09.2015 у справі №910/18660/15 скасувати та прийняти нове рішення суду, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В судове засідання апеляційної інстанції відповідач повноважних представників не направив, своїм процесуальним правом, передбаченим статтею 22 ГПК України, не скористався, відзив на апеляційну скаргу не надав. Враховуючи те, що в матеріалах справи містяться докази належного повідомлення всіх учасників судового процесу про час та місце проведення судового засідання про розгляд апеляційної скарги, а також приймаючи до уваги те, що ухвалою про призначення справи до розгляду учасників судового процесу було попереджено, що неявка представників сторін без поважних причин у судове засідання не є перешкодою для розгляду апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає за можливе розглянути справу без участі в судовому засіданні представників відповідача.

Відповідно до ст. 99 ГПК України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі.

Статтею 101 ГПК України встановлено, що у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі. В апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Судова колегія Київського апеляційного господарського суду, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши представлені докази в їх сукупності, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 16.01.2014 між державним підприємством «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України (Замовник) та товариством з обмеженою відповідальністю «Центр «Будівництво та Архітектура» (Виконавець) укладено договір №ДГП1/01-14.

Згідно умов якого виконавець зобов'язується надати замовнику послуги зі створення системи експорту даних «Єдиного державного адресного реєстру» (Реєстр адміністративно-територіального устрою України) (далі - система) у відповідності із Календарним планом, що наведений в Додатку №1, який включає в себе: постачання замовнику програмної продукції (примірника комп'ютерної програми) одночасно з наданням (постачанням) ліцензії (відповідного дозволу) на право використання комп'ютерної програми «Megapolis. Обмін даними» на необмежену кількість користувачів за етапом 1 Календарного плану та у відповідності із Специфікацією, що наведена в Додатку№2 до цього договору; створення системи експорту даних «Єдиного державного адресного реєстру» (Реєстр адміністративно-територіального устрою України) на базі комп'ютерної програми «Megapolis. Обмін даними» за етапом 2 Календарного плану (п. п. 1.1.1., 1.1.2. договору).

Пунктом 1.4. договору визначено, що замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконавцю виконані зобов'язання (переданий продукт та надані послуги) на умовах та у строки, передбачені цим договором.

Відповідно до п. 3.1. договору загальна ціна послуг за цим договором у відповідності з специфікацією послуг та протоколом погодження договірної ціни (додаток №3 до цього договору) становить 2 160 000,00 грн. з ПДВ.

Згідно п. 4.1. договору оплата послуг здійснюється замовником шляхом попередньої оплати (авансування) в розмірі 520 008,00 грн. з ПДВ в строк до 20 лютого 2014 року, а остаточний розрахунок за надані послуги здійснюється протягом 10 банківських днів з дати підписання актів здачі-приймання послуг за Календарним планом або на умовах п. 5.5. цього договору.

За умовами п. 5.1. договору передбачено, що поставка продукту та надання послуг здійснюється згідно з Календарним планом.

Відповідно до п. 7.2. договору за порушення виконавцем строків виконання зобов'язань за цим договором він сплачує замовнику штраф у розмірі однієї облікової ставки НБУ, що діяла на момент сплати штрафу, від вартості невиконаних зобов'язань або з яких допущено прострочення виконання, за кожний день прострочення, але не більше 10% від суми такого невиконаного зобов'язання. Виконавець не несе відповідальність за порушення строків виконання зобов'язань у разі затримки авансового платежу замовником згідно п. 4.1.1. цього договору.

30.05.2014 між сторонами укладено додаткову угоду №1, відповідно до якої було внесено зміни до п. 10.1. договору щодо строку дії договору, продовживши його до 31.03.2015.

Додатком №1 до договору (Календарним планом надання послуг зі створення системи експорту даних «Єдиного державного адресного реєстру» (Реєстр адміністративно-територіального устрою України), передбачено 2 етапи виконання робіт зі строками виконання: І етап - червень 2014-лютий 2015 рік; ІІ етап - лютий 2015 по березень 2015.

З додатку №2 (специфікація послуг зі створення системи експорту даних «Єдиного державного адресного реєстру» (Реєстр адміністративно-територіального устрою України) до договору вбачається, що ціна за постачання замовнику програмної продукції (примірника комп'ютерної програми) одночасно з наданням (постачанням) ліцензії (відповідного дозволу) на право використання комп'ютерної програми «Megapolis. Обмін даними» на необмежену кількість користувачів становить 1 400 000,00 грн., за створення системи експорту даних «Єдиного державного адресного реєстру» (Реєстр адміністративно-територіального устрою України) на базі комп'ютерної програми «Megapolis. Обмін даними» складає 760 000,00 грн., з яких: розробка та затвердження технічного завдання до системи становить 265 438,00 грн.; розробка програмного забезпечення системи - 345 644,00 грн., проведення дослідної експлуатації - складає 148 918,00 грн. Загальна сума договору становить 2 160 000,00 грн.

На виконання умов договору ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України перерахувало ТОВ «Центр «Будівництво та Архітектура» грошові кошти у сумі 2 160 000,00 грн., про що свідчать платіжні доручення №4572 від 29.12.2014 на суму 520 008,00 грн., №187 від 02.03.2015 на суму 1400 000,00 грн. та №438 від 17.04.2015 на суму 239992,00 грн., які містяться в матеріалах справи.

Як свідчать матеріали справи, згідно з актами здачі-приймання програмної продукції №1 від 27.02.2015 та №2 від 31.03.2015 вбачається, що відповідач надав послуги по етапу 2.1 з порушенням строків, визначених календарним планом.

Згідно з доводами позивача ТОВ «Центр «Будівництво та Архітектура» виконав послуги з порушенням строків, визначених календарним планом, що підтверджується актами здачі-приймання програмної продукції №1 від 27.02.2015 та №2 від 31.03.2015, і, у зв'язку з цим, на думку позивача, має сплатити штраф по етапу 1 в розмірі 13 808,22 грн. та етапу 2.1. в розмірі 5 236,04 грн.

25.03.2015 позивач звернувся до відповідача з претензією №7876/01-08 про сплату неустойки (пені) за несвоєчасне виконання зобов'язання за спірним договором у розмірі 19 044,26 грн., яка залишена поза увагою.

Однак, відповідач не здійснив оплату суми у розмірі 19 044,26 грн.

У липні 2015 року ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до ТОВ «Центр «Будівництво та Архітектура» про стягнення 19 044,26 грн. штрафу.

При прийнятті оскаржуваного рішення про відмову в позові, місцевий господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Колегія суддів апеляційного господарського суду, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду слід залишити без змін з наступних підстав.

Згідно з ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов'язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також, дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно ст. ст.11, 629 ЦК України договір є однією з підстав виникнення зобов`язань та є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 статті 627 Цивільного кодексу України встановлено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Матеріали справи свідчать про те, що між позивачем та відповідачем у справі виникли зобов'язання, які мають ознаки договору про надання послуг, а за умовами статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Статтями 525, 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За нормами ч. ч. 1, 2 ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Порушенням зобов'язання, у відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.

Статтею 230 ГК України, визначено, що у разі порушення учасником господарських відносин правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання, він зобов'язаний сплатити штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, пеня, штраф).

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, позивач здійснив попередню оплату 29.12.2014, що підтверджується копією платіжного доручення №4572 в розмірі 520 008,00 грн.

Однак, за умовами п. 4.1.1. договору оплата послуг здійснюється замовником шляхом попередньої оплати (авансування) в розмірі 520 008,00 грн. з ПДВ в строк до 20.02.2014.

Крім того, пунктом 7.2. договору визначено, що виконавець не несе відповідальність за порушення строків виконання зобов'язань у разі затримки авансового платежу замовником згідно з п. 4.1.1. цього договору.

Таким чином, незважаючи на те, що відповідачем порушено строки надання послуг зі створення системи експорту даних «Єдиного державного адресного реєстру», відсутні підстави для нарахування штрафу, оскільки ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України було допущено затримку авансового платежу більш як на десять місяців.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно із ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Нормами ст. 43 ГПК України визначено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

З огляду на вищевикладене, апеляційний господарський суд вважає, що рішення господарського суду міста Києва від 21.09.2015 у справі №910/18660/15 прийнято після повного з'ясування обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими, та відповідністю висновків, викладених в рішенні суду обставинам справи, а також у зв'язку із правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, і є таким що відповідає нормам закону.

Зважаючи на те, що доводи позивача законних та обґрунтованих висновків суду першої інстанції не спростовують, рішення господарського суду міста Києва від 21.09.2015 у справі №910/18660/15 слід залишити без змін, а апеляційну скаргу державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України - без задоволення.

Судові витрати розподіляються відповідно до вимог ст. 49 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України на рішення господарського суду міста Києва від 21.09.2015 у справі №910/18660/15 залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду міста Києва від 21.09.2015 у справі №910/18660/15 залишити без змін.

3. Матеріали справи №910/18660/15 повернути до господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя А.Г. Майданевич

Судді Р.В. Федорчук

О.І. Лобань