ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" листопада 2015 р. Справа № 911/4279/15

Господарський суд Київської області у складі судді Антонової В.М., розглянувши матеріали справи

за позовом Приватного підприємства «Захід-хліб-збут-2002»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фоззі-Фуд»

про стягнення 10 935,35 грн

За участю представників:

від позивача Пальцан Н.М. (дов. б/н від 09.12.2014);

від відповідача Попова Ю.В. (дов. 728/03-УРБ-15 від 12.10.2015).

Обставини справи:

Приватне підприємство «Захід-хліб-збут-2002» (далі - позивач) звернулося з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фоззі-Фуд» (далі - відповідач) про стягнення 10 935,35 грн заборгованості, з яких: 6 929,10 грн основного боргу, 1 366,28 грн пені, 2 415,89 грн інфляційних втрат та 224,08 грн 3 % річних.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань з оплати отриманого згідно договору поставки №244-ПС10/12 від 26.02.2012 товару.

Ухвалою господарського суду Київської області від 18.09.2015 порушено провадження у справі № 911/4279/15, розгляд справи призначено на 15.10.2015.

15.10.2015 до канцелярії господарського суду Київської області від представника відповідача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи документів (вх. №24267/15).

15.10.2015 до канцелярії господарського суду Київської області від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх. №24268/15).

15.10.2015 до канцелярії господарського суду Київської області від представника позивача надійшла заява про зменшення позовних вимог (вх. №24300/15), відповідно до якої позивач у зв'язку зі сплатою відповідачем після порушення справи основної суми боргу у розмірі 6 929,01 грн, просив припинити провадження у справі в цій частині та просив стягнути з відповідача 1 366,28 грн пені, 2 415,89 грн інфляційних втрат та 224,08 грн 3% річних.

У судовому засіданні 15.10.2015 оголошено перерву до 03.11.2015.

02.11.2015 до канцелярії господарського суду Київської області від представника відповідача надійшли доповнення до відзиву на позовну заяву із доданим контр розрахунком (вх. №25775/15), згідно якого відповідач просив відмовити позивачу у задоволенні заявлених позовних вимог.

02.11.2015 до канцелярії господарського суду Київської області від представника позивача надійшли заперечення на відзив на позовну заяву (вх. №25843/15).

Заяв чи клопотань про застосування позовної давності до вимог позивача відповідачем не заявлено.

У судовому засіданні 03.11.2015 представник позивача, з урахуванням поданої заяви, просив задовольнити позовні вимоги, представник відповідача заперечив проти задоволення позову..

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, оцінивши їх в сукупності та заслухавши пояснення сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

26.02.2012 між Приватним підприємством «Захід-Хліб-Збут-2002» (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фоззі-Фуд» (покупець) було укладено договір поставки № 244-ПС10/12, згідно якого постачальник зобов'язався передати у власність покупця, а покупець зобов'язався прийняти та оплатити товар відповідно до умов договору.

Відповідно до п. 2.1 договору асортимент і ціна товару, що поставляється за договором, відображаються сторонами в специфікації. У погоджену сторонами ціну товару входять усі витрати, що несе постачальник при поставці товару. Специфікація може бути змінена винятково за попереднім узгодженням сторін відповідно до умов п. 2.3 договору.

Згідно п. 2.6 договору оплата за товар здійснюється протягом 40 календарних днів від дати поставки товару постачальником за умови, що постачальник належним чином виконав вимоги п.п. 2.5 договору. Якщо постачальник виконав вимоги п. 2.5 договору пізніше 7-денного строку термін відстрочення платежу рахується від дати належного виконання постачальником всіх умов п. 2.5 договору. В разі, коли останній день строку платежу припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день банківської установи, днем виконання зобов'язання є перший за ним робочий день. В першу чергу погашається вартість отриманого товару, в другу чергу - всі інші платежі, передбачені договором.

Пунктом 11.1 договору визначено, що договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє протягом одного календарного року. У тому випадку, якщо сторони, у термін не менш ніж за 20 днів до закінчення терміну дії договору не повідомлять один одного про бажання розірвати договір або укласти новий договір, то останній вважається продовженим терміном на один рік.

06.02.2014 між Приватним підприємством «Захід-Хліб-Збут-2002» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фоззі-Фуд» було укладено додаткову угоду про внесення змін до договору поставки №244-ПС10/12, згідно якої сторони виклали п. 11.1 договору в наступній редакції: «Даний договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 26.02.2015. У тому випадку, якщо сторони, у термін не менш ніж 20 днів до закінчення терміну дії договору не повідомлять один одного про бажання розірвати договір або укласти новий договір, то останній вважається продовженим терміном на один рік.»

На виконання умов договору позивач поставив відповідачу, а відповідач прийняв товар, при цьому відповідач частково розрахувався за поставлений товар, залишивши при цьому суму боргу у розмірі 6 929,10 грн, що підтверджується залученими до матеріалів справи видатковими накладними, товаро-транспортними накладними, виписками по особовим рахункам та актами звірки взаєморозрахунків, підписаними та скріпленими печатками обох сторін договору.

Суд встановив, що після порушення провадження у справі (18.09.2015) відповідач 21.09.2015 сплатив на рахунок позивача суму основного боргу у розмірі 6 929,10 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 3027220 від 21.09.2015., внаслідок чого борг відповідача перед позивачем за поставлений на підставі видаткових накладних згідно договору поставки № 244-ПС10/14 від 26.02.2012 товар на момент судового розгляду справи відсутній.

Суд встановив, що між сторонами виникли правовідносини поставки.

Частиною першою ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (абз. 2 ч. 1 ст. 175 ГК України).

Згідно ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Пунктом першим статті 193 Господарського кодексу України та статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Пунктом 1-1 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Відповідно до п. 4.4. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України „Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" № 18 від 26.12.2011р. господарський суд припиняє провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмета спору (пункт 1-1 частини першої статті 80 ГПК України), зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв'язку з цим не залишилося неврегульованих питань. Визнання боржником претензії кредитора не є способом припинення зобов'язання і не свідчить про відсутність спору; особа, претензія якої визнана боржником, вправі звернутися до господарського суду з позовом про стягнення визнаної суми коштів. Припинення провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК України можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до порушення провадження у справі, то зазначена обставина тягне за собою відмову в позові, а не припинення провадження у справі.

З огляду на те, що після порушення провадження у справі (18.09.2015) відповідач 21.09.2015 сплатив на рахунок позивача 6 929,10 грн, що підтверджується банківською випискою та платіжним дорученням №3027220 від 21.09.2015, суд вважає, що провадження у справі в частині позовної вимоги про стягнення 6 929,10 грн боргу за поставлений на підставі видаткових накладних згідно договору поставки № 244-ПС10/14 від 26.02.2012 товар підлягає припиненню на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України за відсутністю предмету спору.

У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем грошового зобов'язання за договором поставки №244-ПС10/14 від 26.02.2012, позивачем за період з 17.10.2014 по 11.09.2015 нарахована пеня в сумі 1 366,28 грн.

Частинами першою і третьою ст. 549 Цивільного кодексу України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові в разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення.

У сфері господарювання згідно ч. 2 ст. 217 та ч. 1 ст. 230 ГК України застосовуються господарські санкції, зокрема, штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до п. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Пунктом 7.2 договору сторони погодили, що у випадку порушення термінів оплати товару, передбачених договором, покупець оплачує на користь постачальника виключну неустойку в розмірі 0,05% від простроченої суми оплати за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ.

Враховуючи положення вищезазначених норм, а також періоди нарахування пені, що вказані позивачем в поданому ним розрахунку пені, арифметично вірний розмір пені, нарахованої за період з 17.10.2014 по 11.09.2015 становить 1 366,28 грн. Отже, вимога про стягнення 1 366,28 грн пені підлягає задоволенню повністю.

Крім того, у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем зобов'язання за договором поставки №224-ПС10/14 від 26.02.2012, позивачем за період з 17.10.2014 по 11.09.2015 нараховано 2 415,89 грн інфляційних втрат та 224,08 грн 3 % річних.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи положення вищезазначених норм, а також періоди нарахування інфляційних втрат та 3 % річних, що вказані позивачем в поданому ним розрахунку інфляційних втрат та 3 % річних, арифметично вірний розрахунок інфляційних втрат та 3 % річних, нарахованих за період з 17.10.2014 по 11.09.2015 складає 3 713,12 грн інфляційних втрат та 224,08 грн 3 % річних. Відтак, вимоги про стягнення 2 415,89 грн інфляційних втрат та 224.08 грн 3 % річних підлягають задоволенню повністю, оскільки суд не може вийти за межі позовних вимог.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до статей 44, 49 ГПК України, покладаються судом на відповідача.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Провадження у справі в частині вимоги Приватного підприємства «Захід-хліб-збут-2002» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фоззі-Фуд» про стягнення 6 929 (шість тисяч дев'ятсот двадцять дев'ять гривень) 10 коп. боргу за поставлений згідно договору поставки № 244-ПС10/12 від 26.02.2012 товар припинити.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фоззі-Фуд» (08132, Київська обл., Києво-Святошинський район, м. Вишневе, вул. Промислова, буд. 5; ідентифікаційний код 32294926) на користь Приватного підприємства «Захід-Хліб-Збут-2002» (46008, Тернопільська область, м. Тернопіль, вул. Гайова, буд. 44А; ідентифікаційний код 31914381) 1 366 (одну тисячу триста шістдесят шість гривень) 28 коп. пені, 2 415 (дві тисячі чотириста п'ятнадцять гривень) 89 коп. інфляційних втрат, 224 (двісті двадцять чотири гривні) 08 коп. 3 % річних та 1 218 (одну тисячу двісті вісімнадцять гривень) 00 коп. судового збору.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його належного оформлення та підписання, і може бути оскаржено в апеляційному порядку.

Повне рішення складено: 13.11.2015

Суддя В.М. Антонова