ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 листопада 2015 р. Справа № 909/1083/15

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Максимів Т. В. , секретар судового засідання Манів-Головецька О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: публічного акціонерного товариства "Науково-виробниче акціонерне товариство "ВНДІкомпресормаш", Курський проспект, 6, м. Суми, 40020

до відповідача: комунального підприємства "Івано-Франківськводоекотехпром", вул. Ботанічна, 2, м. Івано-Франківськ, 76011

про стягнення 466695,95 грн.,

за участю:

від позивача: представнки не з'явились;

від відповідача: Назарук І.В. - начальник юридичного відділу, (довіреність №7-2-1/111 від 28.01.15);

Табака В.М - юрист, (довіреність № 7-2-1/20 від 06.01.15);

ВСТАНОВИВ:

публічне акціонерне товариство "Науково-виробниче акціонерне товариство "ВНДІкомпресормаш" звернулось в суд із позовом до комунального підприємства "Івано-Франківськводоекотехпром" про стягнення 466695, 95 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на невиконання відповідачем умов договору купівлі-продажу Лот2. Мобільного зварювального агрегата для металевих труб №IF/WU/G/26/2від 14.04.15 в частині оплати отриманого товару.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, однак направив на адресу суду клопотання (вх.№ 17402/15 від 09.11.15) про розгляд справи без його участі та зазначив про погашення відповідачем основної заборгованості, на підтвердження чого подав копію виписки по рахунку публічного акціонерного товариства "Науково-виробниче акціонерне товариство "ВНДІкомпресормаш" від 20.10.15, яку судом оглянуто та долучено до матеріалів справи.

Представники відповідача в судовому засіданні підтримали заяву вх.№16737/15 від 29.10.15 про припинення провадження у справі в частині основного боргу у зв"язку із сплатою та подали оригінал банківської виписки за 20.10.15, яку долучено судом до матеріалів справи.

Розглянувши матеріали справи із врахуванням Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод стосовно розгляду справи упродовж розумного строку, заслухавши пояснення представників відповідача, всебічно і повно з'ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються вимоги, давши оцінку доказам, які мають значення для справи, суд вважає за правильне взяти до уваги наступне.

Між сторонами даного спору укладено договір купівлі-продажу Лот2. Мобільного зварювального агрегата для металевих труб №IF/WU/G/26/2 від 14.04.15, відповідно до якого постачальник зобов"язується поставити та передати у власність покупця товар, а покупець зобов"язується прийняти товар та оплатити його на умовах даного договору (п.1.1. договору).

Відповідно до п.2.1. договору загальна вартість даного договору складається з вартості всіх товарів, вказаних у ціновій пропозиції №04/00-005155 від 07.04.15(додаток 2) та замовлення на постачання № IF/WU/G/26/2 від 14.04.15 (додаток 3) на суму 462000,00 грн., включаючи ПДВ (20%).

Пунктом 5.1 вищевказаного договору встановлено, що оплата буде здійснена покупцем шляхом банківського перерахунку на рахунок постачальника відповідно до наступного графіку: платіж буде проведено повною сумою (100%) впродовж 30 (тридцяти) днів після прийняття товарів та підписання акта прийому - передачі за адресою покупця.

Згідно ст. 173 ГК України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених ГК України, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші тощо), а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Приписами ст. 655 ЦК України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов"язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом; зобов"язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. На виконання умов договору, позивач поставив відповідачу товар - Лот 2. Мобільний зварювальний агрегат для металевих труб:АДД 4002 МЗ в кількості 2 шт. на суму 462000,00 грн., що підтверджується: актом прийому - передачі №1 від 27.04.15 та товарно-транспортною накладною №Р474, оригінали яких оглянуто в судовому засіданні , копії долучено до матеріалів справи.

В порушення договірних зобов"язань, відповідач отриманий товар не оплатив.

З метою досудового врегулювання спору позивач звернувся із претензією про погашення заборгованості за отриманий товар, яку відповідачем отримано 22.07.15. У відповідь на вказану претензію відповідач визнав наявність боргу та зобов"язався виконати обов"язок по оплаті у найкоротший термін.

Таким чином, за документальними даними, поданими позивачем, заборгованість відповідача складає 462000,00 грн.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно пункту 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Пунктом 2 ст. 614 ЦК України встановлено, що відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання.

В процесі розгляду справи сторонами подано докази сплати суми основної заборгованості.

Розглянувши документи і матеріали, подані сторонами, оцінивши їх відповідно до приписів ст. 43 ГПК України, суд приходить до висновку про припинення провадження у справі в частині стягнення 462000,00 грн. боргу, в зв'язку з погашенням відповідачем даної суми.

Як вбачається з банківських виписок з рахунків як позивача так і відповідача, долучених до матеріалів справи, відповідач сплатив заборгованість за поставлений товар, згідно договору купівлі-продажу №IF/WU/G/26/2 від 14.04.15 після порушення провадження у справі, що є заявленою вимогою позивача та розцінюється судом як визнання КП "Івано-Франківськводоекотехпром" наявності боргу перед позивачем.

Зважаючи на добровільну сплату відповідачем заборгованості, предмет даного спору в сумі 462000,00 грн. основної заборгованості відсутній, тому провадження у справі в цій частині підлягає припиненню на підставі п. 1-1 ст. 80 ГПК України.

Станом на день винесення рішення відповідач доказів своєчасного виконання зобов"язання не надав, тому позивачем на підставі ст.625 ЦК України нараховані відповідачу інфляційні втрати в сумі 1848,00 грн. та 3% річних в сумі 2847,95 грн.

Статтею 625 ЦК України, встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних, якщо інший розмір процентів не встановлений договором. Передбачена цією статтею сплата суми боргу за грошовим зобов'язанням з урахуванням встановленого індексу інфляції, а так само трьох процентів річних з простроченої суми, здійснюється незалежно від тієї обставини, чи був передбачений договором відповідний захід відповідальності.

Відповідно до вимог частини 1 статті 4-7 Господарського процесуального кодексу України щодо прийняття судового рішення за результатами обговорення усіх обставин справи та частини 1 статті 43 Господарського процесуального кодексу України стосовно всебічного, повного і об'єктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд повинен перевірити обґрунтованість і правильність здійсненого позивачем нарахування таких сум, і в разі, якщо їх обчислення помилкове - зобов'язати позивача здійснити перерахунок відповідно до закону чи договору або зробити це самостійно.

Пунктом 3.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства пропвідповідальність за порушення грошових зобов'язань" встановлено, що згідно з Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" індекс споживчих цін (індекс інфляції) обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. На даний час індекс інфляції розраховується Державною службою статистики України і щомісячно публікується, зокрема, в газеті "Урядовий кур'єр". Отже, повідомлені друкованими засобами масової інформації з посиланням на зазначений державний орган відповідні показники 9 згідно з статтями 17, 18 Закону України "Про інформацію" є офіційними і можуть використовуватися господарським судом і учасниками судового процесу для визначення суми боргу.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й

періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце

дефляція).

У застосуванні індексації можуть враховуватися рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, викладені в листі Верховного Суду України від 03.04.97 № 62-97р.

За таких обставин, вимога позивача про стягнення інфляційних нарахувань за період 28.05.15 по 03.08.15 (з врахуванням рекомендацій постанови пленуму, зазначеної вище, це період червень- липень 2015 року, в якому сукупний індекс інфляції становив 99,4%, тобто мала місце дефляція), до задоволення не підлягає.

Відповідно до ст. 55 ГПК України, судом перевірено правильність нарахування 3% річних та задоволено за розрахунком позивача, який наявний в матеріалах справи та є арифметично вірним.

За таких обставин, позов підлягає до часткового задоволення в сумі 2847,95 грн. В решті позову слід відмовити.

Відповідно до приписів, встановлених ст. 49 ГПК України, судові витрати понесені позивачем в зв"язку з розглядом справи, слід покласти на сторони пропорційно задоволених вимог. При цьому, суд зазначає, що відповідно до п. 1, п.5 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір", сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила, за ухвалою суду в разі, зокрема, внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом; закриття (припинення провадження) у справі.

На підставі викладеного, у відповідності до ст.124 Конституції України, ст. 525, 526, 530, 610, 612, 614, 625, 629, 655 ЦК України, 173 ГК України, керуючись 4-7,43,49,55,80, ст. 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

позов публічного акціонерного товариства "Науково-виробниче акціонерне товариство "ВНДІкомпресормаш" до комунального підприємства "Івано-Франківськводоекотехпром" про стягнення 466695,95 грн. задовольнити частково.

Стягнути з комунального підприємства "Івано-Франківськводоекотехпром", вул. Ботанічна, 2, м. Івано-Франківськ, 76011 (код 32360815) на користь публічного акціонерного товариства "Науково-виробниче акціонерне товариство "ВНДІкомпресормаш", Курський проспект, 6, м. Суми, 40020 (код 00220434) - 2847,95 (дві тисячі вісімсот сорок сім гривень дев"яносто п"ять копійок) - 3% річних та 42,71 ( сорок дві гривні сімдесят одну копійку ) - судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

В частині стягнення 462000,00 (чотириста шістдесят дві тисяч гривень)- основного боргу провадження у справі припинити.

В частині стягнення 1848,00 (однієї тисячі вісімсот сорок вісім гривень) - інфляційних втрат відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 16.11.15

Суддя Максимів Т. В.

Виготовлено в КП "Діловодство спеціалізованого суду"

________________ Матейко І. В. 16.11.15