РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.11.2015Справа №910/24478/15

За позовомПриватного підприємство "Танго"
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Аптека "Верітас"
провиселення, зобов'язання повернути приміщення та стягнення 31078,01 грн.
Суддя Смирнова Ю.М.

Представники:

від позивачаСрібний В.А. - представник;
від відповідачане з'явився;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне підприємство "Танго" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Аптека "Верітас" та просить суд :

- виселити відповідача з нежилих приміщень ( з №1 по №5) (групи приміщень №147) (в літ. А)- аптеки, загальною площею 49,6 кв.м., що знаходяться за адресою: м. Київ, вул.. Алма-Атинська, 39-з;

- зобов'язати відповідача не чинити перешкод позивачу в користуванні нежилими приміщеннями аптеки, загальною площею 49,6 кв.м., що знаходяться за адресою: м. Київ, вул. Алма-Атинська, 39-з та повернути (передати) вказані нежилі приміщення аптеки позивачу;

- стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по орендній платі згідно договору найму (оренди) нежилого приміщення від 01.01.2015 у розмірі 24000,00 грн., пеню у розмірі у розмірі 3209,84 грн., інфляційні нарахування у розмірі 3602,85 грн. та 3% річних у розмірі 265,32 грн.

Вимоги позивача мотивовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань із сплати орендних платежів за укладеним між сторонами договором.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.09.2015 за вказаним позовом порушено провадження у справі №910/24478/15 та призначено розгляд справи на 07.10.2015.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.10.2015, у зв'язку з неявкою в судове засідання представників сторін, невиконанням відповідачем вимог ухвали суду та поданим позивачем клопотанням про відкладення розгляду справи, розгляд справи відкладено на 05.11.2015.

Представник позивача в судове засідання, призначене на 05.11.2015, з'явився та подав заяву про збільшення позовних вимог, в якій просить суд стягнути з відповідача заборгованість по орендній платі згідно договору найму (оренди) нежилого приміщення від 01.01.2015 у розмірі 24000,00 грн., неустойку у розмірі подвійної плати за користування приміщеннями за два місяці прострочення повернення орендованого приміщення у розмірі 12000 грн., пеню у розмірі 4577,84 грн., інфляційні втрати у розмірі 3963,30 грн., 3% річних у розмірі 373,29 грн. та заборгованість за користування електричною енергією у розмірі 13379,10 грн.

Відповідно до ч. 4 ст. 22 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог. До початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

Враховуючи, що в позовній заяві вимогу про стягнення неустойки та виплату заборгованості за використання електричної енергії позивачем заявлено не було, в прийнятті до розгляду заяви позивача про збільшення позовних вимог в частині стягнення з відповідача неустойки за прострочення повернення майна з оренди та заборгованості за використання електричної енергії суд відмовив, а заява позивача про збільшення позовних вимог прийнята судом до розгляду в частині вимог про стягнення з відповідача пені у розмірі 4577,84 грн., інфляційних втрат у розмірі 3963,30 грн. та 3% річних у розмірі 373,29 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.11.2015, у зв'язку з неявкою в судове засідання представника відповідача, невиконанням відповідачем вимог ухвали суду, розгляд справи відкладено на 12.11.2015.

Представник позивача в судове засідання 12.11.2015 з'явився, заявлені збільшені позовні вимоги підтримав, просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача в судові засідання не з'явився. Відповідачем вимог ухвал суду не виконано, відзив на позов не подано. Про проведення судових засідань відповідач був повідомлений належним чином, відповідно до повідомлень про вручення рекомендованого поштового відправлення №573 та №400.

На підставі ст. 75 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

01.01.2015 між Приватним підприємством "Танго" (орендодавець, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Аптека "Верітас" (орендар, відповідач) було укладено договір найму (оренди) нежитлового приміщення (договір) відповідно до умов якого, орендодавець зобов'язується передати, а орендар зобов'язується прийняти у тимчасове платне користування (оренду) для здійснення своєї підприємницької діяльності нежиле приміщення, яке розташоване в новозбудованому будинку, який знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Алма-Атинська, 39 з, приміщення 5, загальною площею 50 кв.м. на першому поверсі (п.1.1), це приміщення належить орендодавцю на підставі свідоцтва про право власності №6139113 від 12.07.2013 (п.1.2), орендар зобов'язаний своєчасно здійснювати орендні та комунальні платежі (п.3.2), сторони домовляються, що орендна плата за цим договором складає 3000,00 грн. за кожен календарний місяць (п.4.1), сторони домовились, що орендна плата сплачується з моменту підписання договору в спосіб передоплати до 10 числа кожного місяця (п.4.2), орендна плата проводиться безготівковим шляхом на поточний рахунок орендодавця в національній валюті з наступним формулюванням: "Оплата згідно договору № 01 від 01.01.2015 року, у т.ч. ПДВ" (п.4.3), після закінчення строку оренди орендар зобов'язаний повернути орендодавцю приміщення та наявне в ньому майно протягом п'яти днів з дня закінчення строку оренди та з обов'язковим про це складанням письмового акту приймання-передачі приміщення орендодавцю (п.5.4), при передачі орендодавцю приміщення орендар зобов'язаний надати довідку з телефонного вузлу зв'язку про відсутність заборгованості по оплаті телефонних переговорів на момент передачі приміщення (п.5.7), у випадку прострочення оплати орендних платежів орендар сплачує пеню у розмірі 0,1% від суми боргу за кожен день прострочення платежу (п.7.1), строк дії цього договору складає 1 рік з дня підписання сторонами (п.8.1), орендодавець має право достроково розірвати даний договір зокрема у разі, якщо орендар не вносить орендну плату протягом 3-х місяців або не здійснює оплату телекомунікаційних послуг протягом 3 місяців (п.8.4.1).

01.01.2015 між сторонами підписано акт приймання - передачі приміщення, згідно якого орендодавець передав, а орендар прийняв приміщення під аптеку площею 50,0 кв.м. на першому поверсі у будинку, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Алма-Атинська, 39 з, приміщення 5.

Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно №6139113 від 12.07.2013 нежилі приміщення з №1 по №5 (групи приміщень №147) (в літ. А) - аптека, загальною площею 49,6 кв.м., що знаходяться за адресою: м. Київ, вул.. Алма-Атинська, 39-з, зареєстровані за позивачем.

Як стверджує позивач у позовній заяві, відповідач свої зобов'язання по договору щодо сплати орендної плати не виконав, станом на 07.09.2015 заборгованість відповідача перед позивачем за період з 01.01.2015 по 01.09.2015 складає 24000,00 грн.

21.08.2015 позивач надіслав на адресу відповідача лист за вих.№107 про відмову від договору та повернення приміщення по акту приймання - передачі, який відповідачем було отримано 25.08.2015 згідно повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення №744.

Відповідач відповіді на вказаний лист не надав, заборгованість по договору не погасив, приміщення не звільнив.

Відповідно до ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язаний передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

За користування майном з наймодавця справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму (ч.1 ст. 762 Цивільного кодексу України).

За змістом ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як встановлено судом, всупереч умов укладеного між сторонами договору відповідачем за період з 01.01.2015 по 01.09.2015 не здійснено оплату орендних платежів у розмірі 24000,00 грн. Таким чином, загальна сума непогашеної заборгованості відповідача перед позивачем складає 24000,00 грн.

За таких обставин, вимога позивача про стягнення з відповідача основної заборгованості підлягає задоволенню у розмірі, який заявлений позивачем у позовній заяві, тобто у розмірі 24000,00 грн.

Крім цього, за прострочення виконання зобов'язань за укладеними між сторонами договорами позивач просив суд стягнути з відповідача 3% річних у розмірі 373,29 грн., 3963,30 грн. інфляційних втрат та 4577,84 грн. пені.

Пунктом 7.1. договору сторонами погоджено, що у випадку прострочення оплати орендних платежів орендар сплачує пеню у розмірі 0,1% від суми боргу за кожен день прострочення платежу,

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (п.1 ст. 612 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання (ч.1 ст. 230 Господарського кодексу України).

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки у відповідача перед позивачем наявна непогашена заборгованість в сумі 24000,00 грн., зі сплати якої відповідачем допущено прострочення, то згідно вимог ст. 549, 611, 610, 612, 625 Цивільного кодексу України наявні підстави для застосування до відповідача відповідальності за порушення грошового зобов'язання у вигляді стягнення пені, а крім цього стягнення 3% річних та інфляційних втрат.

Водночас, відповідно до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Як зазначено в п. 2.5 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань", щодо пені за порушення грошових зобов'язань застосовується припис частини шостої статті 232 ГК України. Даним приписом передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов'язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов'язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін. Необхідно також мати на увазі, що умова договору про сплату пені за кожний день прострочення виконання зобов'язання не може розцінюватися як установлення цим договором іншого, ніж передбачений частиною шостою статті 232 ГК України, строку, за який нараховуються штрафні санкції.

За змістом ч. 1 ст. 251 Цивільного кодексу України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Тобто, та обставина, що сторони в умовах угоди погодили, що неустойка нараховується та сплачується за кожен день прострочення, не означає погодження сторонами іншого, аніж встановленого ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України строку, за який нараховується неустойка.

За здійсненим судом перерахунком, з урахуванням ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, за прострочення виконання відповідачем зобов'язання по оплати орендної плати з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня у розмірі 3771,00 грн.

Суд, перевіривши наведений позивачем розрахунок інфляційних витрат та 3% річних, погоджується з ним щодо строків, сум нарахувань, які проведені позивачем з урахуванням заборгованості за кожним місяцем окремо, а тому вважає за необхідне стягнути з відповідача 3% річних у розмірі 373,29 грн. та 3963,30 грн. інфляційних втрат.

Щодо вимог позивача про виселення відповідача з нежилих приміщень ( з №1 по №5) (групи приміщень №147) (в літ. А), аптеки, загальною площею 49,6 кв.м., що знаходяться за адресою: м. Київ, вул. Алма-Атинська, 39-з та про зобов'язання відповідача не чинити перешкод позивачу в користуванні нежилими приміщеннями аптеки, загальною площею 49,6 кв.м., що знаходяться за адресою: м. Київ, вул. Алма-Атинська, 39-з та повернути (передати) вказані нежилі приміщення аптеки позивачу, суд зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 21.08.2015 позивач надіслав на адресу відповідача лист за вих.№107 про відмову від договору та повернення приміщення по акту приймання - передачі, який відповідачем було отримано 25.08.2015 згідно повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення №744.

Так, згідно п. 8.4.1 договору, орендодавець має право достроково розірвати даний договір зокрема у разі, якщо орендар не вносить орендну плату протягом 3-х місяців або не здійснює оплату телекомунікаційних послуг протягом 3 місяців.

Відповідно до ст. 782 Цивільного кодексу України, наймодавець має право відмовитися від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд.

У разі відмови наймодавця від договору найму договір є припиненим з моменту одержання наймачем повідомлення наймодавця про відмову від договору.

Тобто з 25.08.2015 спірний договір припинив свою дію.

Відповідно до ч. 1 ст. 785 Цивільного кодексу України, у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

За приписами п. 5.4 договору, після закінчення строку оренди орендар зобов'язаний повернути орендодавцю приміщення та наявне в ньому майно протягом п'яти днів з дня закінчення строку оренди та з обов'язковим про це складанням письмового акту приймання-передачі приміщення орендодавцю, чого відповідачем не вчинено.

Статтею 391 Цивільного кодексу України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Отже, враховуючи наведене вище, суд визнає вимоги позивача про виселення відповідача з нежилих приміщень ( з №1 по №5) (групи приміщень №147) (в літ. А), аптеки, загальною площею 49,6 кв.м., що знаходяться за адресою: м. Київ, вул. Алма-Атинська, 39-з та про зобов'язання відповідача не чинити перешкод позивачу в користуванні нежилими приміщеннями аптеки, загальною площею 49,6 кв.м., що знаходяться за адресою: м. Київ, вул. Алма-Атинська, 39-з та повернути (передати) вказані нежилі приміщення аптеки позивачу, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню частково.

У відповідності до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 33, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Виселити Товариство з обмеженою відповідальністю "Аптека "Верітас" (02092, місто Київ, вул. Алма-Атинська, буд. 39-з, ідентифікаційний код 37117891) з нежилих приміщень (з №1 по №5) (групи приміщень №147) (в літ. А) - аптеки, загальною площею 49,6 кв.м., що знаходяться за адресою: місто Київ, вул. Алма-Атинська, буд. 39-з.

3. Зобов'язати Товариство з обмеженою відповідальністю "Аптека "Верітас" (02092, місто Київ, вул. Алма-Атинська, буд. 39-з, ідентифікаційний код 37117891) не чинити перешкоди Приватному підприємству "Танго" (02002, м. Київ, вул. Микильсько - Слобідська, буд. 6, кв.13, ідентифікаційний код 32959004) в користуванні нежилими приміщеннями аптеки (з №1 по №5) (групи приміщень №147) (в літ. А), загальною площею 49,6 кв.м., що знаходиться за адресою: місто Київ, вулиця Алма-Атинська, буд. 39-з, та повернути (передати) вказані нежилі приміщення аптеки Приватному підприємству "Танго"

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Аптека "Верітас" (02092, місто Київ, вул. Алма-Атинська, буд. 39-з, ідентифікаційний код 37117891) на користь Приватному підприємству "Танго" (02002, м. Київ, вул. Микильсько - Слобідська, буд. 6, кв.13, ідентифікаційний код 32959004) 24000 (двадцять чотири тисячі) грн. 00 коп. основного боргу, 3771 (три тисячі сімсот сімдесят одна) грн. 00 коп. пені, 3% річних у розмірі 373 (триста сімдесят три) грн. 29 коп., 3963 (три тисячі дев'ятсот шістдесят три) грн. 30 коп. інфляційних втрат та 3624 (три тисячі шістсот двадцять чотири) грн. 14 коп. судового збору.

5. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

6. В іншій частині позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено: 16.11.2015

Суддя Ю.М. Смирнова