КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" листопада 2015 р. Справа№ 925/1410/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Сухового В.Г.

суддів: Рудченка С.Г.

Жук Г.А.

при секретарі судового засідання: Товстенку О.Ю.

розглянувши апеляційну скаргу Комунального підприємства ,,Служба утримання будинків ,,Митниця"

на рішення господарського суду Черкаської області від 24.09.2015р.

у справі № 925/1410/15 (суддя Спаських Н.М.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ,,Обслуговуюче підприємство ,,Митниця"

до Комунального підприємства ,,Служба утримання будинків ,,Митниця"

про стягнення 229 126,56 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю ,,Обслуговуюче підприємство ,,Митниця" (далі - позивач) звернулось в господарський суд Черкаської області з позовом до Комунального підприємства ,,Служба утримання будинків ,,Митниця" (далі - відповідач) про стягнення заборгованості в розмірі 229 126,56 грн. з яких: 219 012,92 грн. інфляційних, 10 113,64 грн. 3% річних за прострочення розрахунків по укладеному між сторонами договору № 66/3 від 01.06.2012 року про надання послуг з технічного обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем за період з вересня 2014 року по липень 2015 року.

Рішенням господарського суду Черкаської області від 24.09.2015р. у справі № 925/1410/15 позов задоволено повністю. Стягнуто з відповідача на користь позивача 219 012,92 грн. інфляційних втрат, 10 113,64 грн. трьох відсотків річних за прострочення розрахунків по договору № 66/3 від 01.06.2012 року про надання послуг з технічного обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем за період з вересня 2014 року по липень 2015 року та 4 582,53 грн. на відшкодування сплаченого судового збору.

Мотивуючи своє рішення, суд першої інстанції послався на положення ЦК та ГК України і дійшов висновку про доведеність позовних вимог та наявність підстав для їх задоволення.

Не погодившись з рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просить рішення господарського суду Черкаської області від 24.09.2015р. у справі № 925/1410/15 скасувати, прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити. В обґрунтування доводів апеляційної скарги скаржник зазначає, що він не погоджується з прийнятим рішенням, оскільки судом першої інстанції допущено неповноту встановлення обставин справи, порушення та неправильне застосування норм матеріального та процесуального права. Зокрема, скаржник зазначає, що під час розгляду даної справи, господарський суд Черкаської області повторно переглянув справу № 925/2261/14, предметом якої було грошове зобов'язання (стягнення основної суми боргу, а право на стягнення інфляційних втрат та відсотків річних позивачем не використано).

У відзиві на апеляційну скаргу позивач вказує на її необґрунтованість та просить оскаржуване рішення залишити без змін.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 08.10.2015р. апеляційну скаргу Комунального підприємства ,,Служба утримання будинків ,,Митниця" на рішення господарського суду Черкаської області від 24.09.2015р. у справі № 925/1410/15 прийнято до провадження колегією суддів у складі головуючий суддя Суховий В.Г., судді Жук Г.А., Мальченко А.О. та призначено її розгляд на 03.11.2015р.

Ухвалою суду від 03.11.2015р. апеляційну скаргу у справі № 925/1410/15 прийнято до провадження колегією суддів у складі головуючий суддя Суховий В.Г., судді Жук Г.А., Рудченко С.Г. на підставі розпорядження секретаря судової палати суду від 03.11.2015р. у зв'язку з перебуванням судді Мальченко А.О. на лікарняному.

У судовому засіданні 03.11.2015р. представник позивача заперечила проти доводів апеляційної скарги, представник відповідача не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце розгляду скарги повідомлений своєчасно та належним чином ухвалою суду від 08.10.2015р., про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення № 309.

Згідно з п. 3.9.2 постанови № 18 від 26.12.2011р. Пленуму Вищого господарського суду України ,,Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Заяв про відкладення розгляду справи від відповідача не надходило, у зв'язку з цим колегія суддів, враховуючи його належне повідомлення про час та місце розгляду скарги, вважає за можливе здійснювати апеляційний перегляд за наявними матеріалами справи.

Відповідно до ст. 101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги та перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Згідно зі ст. 99 ГПК України, в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі ХІІ ГПК України.

Розглянувши матеріали апеляційної скарги, дослідивши наявні у справі докази, заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Як вбачається з матеріалів справи, господарським судом Черкаської області було розглянуто справу № 925/2261/14 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ,,Обслуговуюче підприємство ,,Митниця" до Комунального підприємства ,,Служба утримання будинків ,,Митниця" про стягнення 451 949,16 грн. заборгованості за серпень, вересень, жовтень, листопад 2014р., яка виникла внаслідок невиконання зобов'язань по договору №66/3 від 01.06.2012р. про надання послуг з технічного обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем.

Рішенням господарського суду Черкаської області від 09.02.2015р. у справі № 925/2261/14 позовні вимоги задоволено повністю. Стягнуто з Комунального підприємства ,,Служба утримання будинків ,,Митниця" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ,,Обслуговуюче підприємство ,,Митниця" 451 949,16 грн. заборгованості та 9 038,98 грн. судового збору.

Правовідносини між сторонами виникли на підставі договору №66/3 від 01 червня 2012 року про надання послуг з технічного обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем, за умовами якого позивач (Виконавець) зобов'язався протягом визначеного в договорі строку надавати відповідачу (Замовнику) послуги з технічного обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем гарячого і холодного водопостачання та зливної каналізації, а також з ліквідації аварій у внутрішньобудинкових мережах житлових будинків, що знаходяться на балансі чи обслуговуванні Замовника. Обслуговування здійснюється від зовнішньої стіни будинку (крім транзитних трубопроводів) до першої запірної арматури та відгалуженні від стояка або (у разі її відсутності) трійника (врізки) включно, що знаходиться у квартирі споживача, нежитлового приміщення у житловому будинку (пункт 1.1 договору).

Договір укладено терміном на 5 років і набирає чинності з 01.06.2012р.

Вартість послуг з технічного обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем складається згідно фактично наданих послуг. Поточний ремонт внутрішньобудинкових систем підтверджується актом виконаних робіт, формою КБ-2в, формою №КБ3. Вартість робіт не може бути більшою, ніж розрахункова сума витрат Замовника, що відповідає діючим тарифам (пункт 2.1 договору).

Підставою для оплати робіт є підписання уповноваженим представником Замовника акту про виконання робіт з технічного обслуговування внутрішньо будинкових систем, планового і аварійного ремонту внутрішньобудинкових систем, згідно форми КБ-2в, формою №КБ3 (пункт 2.3 договору).

Відповідно до пункту 2.4 договору Замовник здійснює оплату за виконані роботи не пізніше 10 числа місяця, наступного за звітним. Якщо останній день строку оплати виконаних робіт припадає на вихідний або святковий день, то Замовник зобов'язаний оплатити виконані роботи протягом робочих днів, що передують вихідному чи святковому дню.

Судовим рішенням у справі № 925/2261/14 встановлено, що у зв'язку з неналежним виконанням Комунальним підприємством ,,Служба утримання будинків ,,Митниця" своїх зобов'язань за вищевказаним договором щодо оплати, у нього виникла заборгованість, яка становить 451 949,16 грн., з яких: за серпень місяць 2014р. - 118 251 грн., за вересень місяць 2014р. - 113.055,15 грн., за жовтень місяць 2014р. - 107 821,56 грн., за листопад місяць 2014 року - 112 821,45 грн. Дана заборгованість стягнена вказаним судовим рішенням на користь позивача.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 27.04.2015р. у справі № 925/2261/14 рішення господарського суду Черкаської області від 09.02.2015р. у справі № 925/2261/14 залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 15.07.2015р. у справі № 925/2261/14 постанову Київського апеляційного господарського суду від 27.04.2015р. у даній справі залишено без змін.

Як вбачається з довідки Придніпровського відділу ДВС від 10.08.2015р. № 30471 ДВ-16, в ході виконавчого провадження по виконанню наказу суду у справі № 925/2261/14 від 02.06.2015р. про стягнення з відповідача на користь позивача 451 949,16 грн. та 9 038,98 грн., стягнуто і перераховано на користь позивача:

- 900,09 грн. 07.07.2015 року;

- 196 316,98 грн. 20.07.2015 року;

- 32 360,91 грн. 22.07.2015 року;

- 231 410,16 грн. 30.07.2015 року.

З вказаної довідки вбачається, що станом на 07.08.2015 року вся сума боргу за рішенням у справі № 925/2261/14 стягнута з відповідача на користь позивача повністю.

Обґрунтовуючи позовні вимоги у даній справі, позивач зазначає, що факт надання позивачем послуг та наявності боргу, порушення відповідачем зобов'язань за договором № 66/3 від 01.06.2012р. в сумі 451 949,16 грн. встановлено рішенням господарського суду Черкаської області від 09.02.2015р. у справі № 925/2261/14, однак, заборгованість в зазначеному розмірі відповідачем сплачено лише 30.07.2015р., про що свідчить довідка від 10.08.2015р. В зв'язку з неналежним виконанням відповідачем зобов'язань позивачем на підставі ст. 625 ЦК України нараховано 3% річних та інфляційні втрати в розмірі 10 113,64 грн. та 219 012,92 грн. відповідно.

Колегія суддів, з огляду на встановлені у даній справі обставини та наявні у справі докази, погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог у даній справі з огляду на таке.

Частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог -відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Як встановлено судовими рішеннями у справі № 925/2261/14, заборгованість відповідача Комунального підприємства ,,Служба утримання будинків ,,Митниця" за договором № 66/3 від 01.06.2012р. про надання послуг з технічного обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем становить 451 949,16 грн. (основний борг), з яких: за серпень 2014р. - 118 251 грн., за вересень 2014р. - 113 055,15 грн., за жовтень 2014р. - 107 821,56 грн., за листопад 2014р. - 112 821,45 грн.

Вказані обставини не потребують доказування в порядку ст. 35 ГПК України.

Звертаючись до господарського суду з позовом про стягнення основної заборгованості за договором, позивачем - ТОВ ,,Обслуговуюче підприємство ,,Митниця" не заявлялись вимоги про стягнення інфляційних збитків та 3% річних в порядку ст. 625 ЦК України за прострочення виконання грошових зобов'язань.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме з довідки Придніпровського відділу ДВС від 10.08.2015р. № 30471 ДВ-16, під час виконання рішення господарського суду Черкаської області від 09.02.2015р. у справі № 925/2261/14 з рахунків боржника - КП ,,Служба утримання будинків ,,Митниця" було стягнуто і перераховано на користь позивача: 07.07.2015р. - 900,09 грн., 20.07.2015р. - 196 316,98 грн., 22.07.2015р. - 32 360,91 грн., 30.07.2015 року - 231 410,16 грн. та станом на 07.08.2015 року вся сума боргу за рішенням у справі № 925/2261/14 стягнута з відповідача на користь позивача повністю.

Водночас, обґрунтовуючи позовні вимоги у даній справі, позивач вказує на своє право на нарахування 3% річних та інфляційних втрат, оскільки відповідачем прострочено виконання зобов'язання за договором, та розраховано 3% річних за серпень, вересень, жовтень, листопад 2014р. по дату фактичного виконання рішення - 29.07.2015р., та відповідно інфляційні втрати за період з вересня 2014р. по липень 2015р.

Як роз'яснено в п. 5.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. № 14 ,,Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" кредитор вправі вимагати, в тому числі в судовому порядку, сплати боржником сум інфляційних нарахувань та процентів річних як разом зі сплатою суми основного боргу, так і окремо від неї.

За відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання, в тому числі й грошове, припиняється його виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Саме лише прийняття господарським судом рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано в установленому законом порядку, не припиняє зобов'язальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 ЦК України сум.

Отже, якщо судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних аж до повного виконання грошового зобов'язання (п.7.1).

Згідно з положеннями ст. 614 Цивільного кодексу України, особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлене договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, частина 1 статті 625 Цивільного кодексу України встановлює виняток із загального правила статті 614 Цивільного кодексу України, що закріплює принцип вини як підставу відповідальності боржника.

Отже, відсутність у боржника грошей у готівковій формі або грошових коштів на його рахунку в банку, і як наслідок, неможливість виконання ним грошового зобов'язання, якщо навіть у цьому немає його провини, не звільняють боржника від відповідальності за прострочення грошового зобов'язання. Комунальна форма власності відповідача згідно положень чинного законодавства України не звільняє відповідача від виконання своїх грошових зобов'язань та від майнової відповідальності перед контрагентами.

Передбачене законом право кредитора вимагати стягнення боргу враховуючи індекс інфляції та відсотків річних є способом захисту майнових прав та інтересів кредитора, сутність яких складається з відшкодування матеріальних втрат кредитора та знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів, а також отримання компенсації (плати) від боржника за користування ним грошовими коштами, які належать до сплати кредитору.

Відповідно до пункту 2.4 договору замовник (відповідач) здійснює оплату за виконані роботи не пізніше 10 числа місяця, наступного за звітним. Якщо останній день строку оплати виконаних робіт припадає на вихідний або святковий день, то Замовник зобов'язаний оплатити виконані роботи протягом робочих днів, що передують вихідному чи святковому дню.

Втрати внаслідок інфляції у позивача виникли в той період, коли відповідач, в порушення вимог ст. 526 ЦК України, не виконував належним чином, відповідно до умов договору та вимог законодавства своїх зобов'язань по оплаті грошових коштів за надання послуг по договору № 66/3 від 01.06.2012 у вересні-листопаді 2014 року, що встановлено судовим рішенням у справі № 925/2261/14.

Таким чином, нарахування інфляційних та 3% річних позивач має право проводити на заборгованість відповідача аж до моменту повного погашення боргу.

Доводи скаржника щодо того, що нарахування інфляційних та 3% річних повинно проводитися позивачем лише з часу набрання законної сили судовим рішенням у справі № 925/2261/14 є необґрунтованими, оскільки за змістом ст.ст. 611, 612 ЦК України правові наслідки, встановлені договором або законом, настають у разі порушення зобов'язання, а боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Тобто, за нормами чинного законодавства, відповідальність за порушення, зокрема, строків виконання зобов'язання настає відразу після такого порушення, а не з якоїсь іншої події, в т.ч. лише із судового рішення про стягнення боргу.

З огляду на викладене, враховуючи, що матеріалами справи підтверджується прострочення виконання відповідачем грошового зобов'язання за договором № 66/3 від 01.06.2012р., позовні вимоги про стягнення інфляційних втрат в розмірі 219 012,92 грн. та 3% річних в розмірі 10 113,64 грн. підлягають задоволенню, оскільки, перевіривши розрахунки інфляційних втрат та трьох процентів річних, колегія суддів вважає їх вірними та обґрунтованими, позивачем при розрахунку було правильно визначено періоди прострочення виконання зобов'язання та розраховано 3% річних від заборгованості за серпень, вересень, жовтень, листопад 2014р. з дотриманням п. 2.4 договору (з 11 числа) з врахуванням часткових оплат за рішенням господарського суду Черкаської області від 09.02.2015р. по дату фактичного виконання рішення - 29.07.2015р., інфляційні втрати - за період з вересня 2014р. по липень 2015р.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, відповідач зазначає, зокрема, про те, що судом першої інстанції безпідставно не застосовано п.2 ст. 80 ГПК України, оскільки господарським судом Черкаської області прийнято рішення у справі № 925/2261/14 по предмету спору, який є предметом спору даної справи, а стягнення інфляційних і річних - це грошове зобов'язання і повинно було бути застосовано позивачем при поданні позову.

Такі доводи апеляційної скарги колегією суддів відхиляються як необґрунтовані з огляду на ту обставину, що кредитор вправі вимагати, в тому числі в судовому порядку, сплати боржником сум інфляційних нарахувань та процентів річних як разом зі сплатою суми основного боргу, так і окремо від неї. Тобто, обираючи спосіб захисту свого порушеного права, позивач має право заявити до стягнення як суму основного боргу, так і передбачені ст. 625 ЦК України суми нарахувань. У даному ж випадку, у справі № 925/2261/14 позивач заявляв вимоги про стягнення основного боргу за договором, а звертаючись з даним позовом просить стягнути з відповідача нарахування, передбачені ст. 625 ЦК України, що не суперечить нормам чинного законодавства.

Стосовно прохання скаржника, викладеного в апеляційній скарзі, переглянути ухвалу господарського суду Черкаської області від 24.09.2015р. та надати їй правову оцінку, колегія суддів зазначає таке.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою господарського суду Черкаської області від 24.09.2015р. у справі № 925/1410/15 відмовлено в задоволенні заяви відповідача про відвід судді.

За змістом ст. 20 ГПК України суддя не може брати участі в розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він є родичем осіб, які беруть участь у судовому процесі, якщо було порушено порядок визначення судді для розгляду справи, встановлений частиною третьою статті 2-1 цього Кодексу, або якщо буде встановлено інші обставини, що викликають сумнів у його неупередженості. Суддя, який брав участь у розгляді справи, не може брати участі в новому розгляді справи у разі скасування рішення, ухвали, постанови, прийнятої за його участю, або у перегляді прийнятих за його участю рішень, ухвал, постанов за нововиявленими обставинами.

При наявності зазначених підстав суддя повинен заявити самовідвід.

З цих же підстав відвід судді можуть заявити сторони та прокурор, який бере участь в судовому процесі.

Відвід повинен бути мотивованим, заявлятись у письмовій формі до початку вирішення спору. Заявляти відвід після цього можна лише у разі, якщо про підставу відводу сторона чи прокурор дізналися після початку розгляду справи по суті.

Як вбачається з заяви відповідача про відвід судді, підставою для відводу є та обставина, що суддя Спаських Н.М. брала участь у розгляді спорів між тими ж сторонами, та рішення були прийняті на користь позивача у даній справі - ТОВ ,,ОП ,,Митниця", що, на думку скаржника, викликає сумнів в неупередженості судді.

Колегія суддів вважає, що передбачених ст. 20 ГПК підстав для відводу судді відповідач не навів, а прийняття судом рішень у попередніх справах на користь сторони позивача при обгрунтованості позову, не може бути підставою для відводу судді згідно ст. 20 ГПК України.

Таким чином, відмовляючи в задоволенні заяви про відвід судді судом першої інстанції не було допущено порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. При цьому, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, як встановлено статтею 34 ГПК України. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги колегією суддів відхиляються як необґрунтовані, оскільки вони спростовуються викладеним вище.

Виходячи з наведеного, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що підстави для скасування або зміни рішення, які передбачені ст. 104 ГПК України, відсутні. Рішення господарського суду Черкаської області від 24.09.2015р. у справі № 925/1410/15 відповідає обставинам справи, є законним та обґрунтованим. У зв'язку з цим апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Судові витрати за подання апеляційної скарги відповідно до ст. 49 ГПК України покладаються на скаржника.

Керуючись ст. ст. 33, 34, 43, 49, 99, 101, 103, 105 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення господарського суду Черкаської області від 24.09.2015р. у справі № 925/1410/15 залишити без змін, а апеляційну скаргу Комунального підприємства ,,Служба утримання будинків ,,Митниця" - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Головуючий суддя В.Г. Суховий

Судді С.Г. Рудченко

Г.А. Жук