РІШЕННЯ

02 листопада 2015 року Справа № 913/339/15

Провадження №33/913/339/15

Господарський суд Луганської області у складі колегії суддів:

головуючий суддя Драгнєвіч О.В.,

судді : Шеліхіна Р.М.,

ОСОБА_1,

секретар судового засідання Дмітрієва К.С.,

у засіданні брали участь:

від позивача ОСОБА_2, головний юрисконсульт Відділу виконавчих проваджень у справах про банкрутство Управління претензійно - позовної роботи Юридичного департаменту, довіреність №14-93 від 18.04.2014;

від відповідача представник не прибув;

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи № 913/339/15

за позовом Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, м.Київ

до Комунального підприємства Спеціалізоване теплозабезпечуюче підприємство Ровенькитеплокомуненерго

про стягнення 58305 грн 24 коп.,

в с т а н о в и в:

Суть спору: Публічне акціонерне товариство Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (надалі ПАТ НАК Нафтогаз України/позивач) звернулося із позовом до Комунального підприємства Спеціалізоване теплозабезпечуюче підприємство Ровенькитеплокомуненерго (надалі КП СТП Ровенькитеплокомуненерго/відповідач) про стягнення грошових коштів за договором №14/2433/11 на купівлю-продаж природного газу від 30.09.2011 в розмірі 58305 грн 24 коп., з яких:

- 15536 грн 48 коп. нарахована пеня;

- 37776 грн 30 коп. 7% штрафу;

- 1885 грн 17 коп. інфляційні нарахування;

- 3107 грн 30 коп. 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем обовязків за договором №14/2433/11 на купівлю-продаж природного газу від 30.09.2011, допущеним простроченням в проведенні розрахунків за зобовязаннями жовтня грудня 2012 року.

У відповідності до протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 02.11.2015 в звязку з перебуванням судді Секірського А.В. у відпустці для розгляду справи визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя - Драгнєвіч О.В., судді Шеліхіна Р.М., Якушенко Р.Є.

В судове засідання 02.11.2015 зявився представник позивача, який підтримав позовні вимоги в повному обсязі. Вимоги ухвали суду від 07.10.2015 позивач не виконав, письмових пояснень з приводу наявності рішення господарського суду Луганської області від 02.12.2013 у справі №913/2936/13 суду не надав.

Відповідач витребувані судом документи не представив, будь-яких пояснень з приводу суті спору не надав, відзиву на позовну заяву не подав, правом на участь свого представника в судових засіданнях не скористався, хоча про дату, час та місце судових засідань був повідомлений належним чином.

Явка учасників процесу в судове засідання не визнавалася обовязковою.

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців місцезнаходженням відповідача є: 94700, Луганська область, місто Ровеньки, Квартал Шахтарський.

Згідно інформації, розміщеній на офіційному сайті Українського державного підприємства поштового звязку Укрпошта, відповідно до Указу Президента України від 14.11.2014 № 875/2014 Про рішення ОСОБА_1 національної безпеки і оборони України від 04.11.2014 Про невідкладні заходи щодо стабілізації соціально-економічної ситуації в Донецькій та Луганській областях та розпорядження Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 № 1085-р Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення (зі змінами), органи поштового зв'язку тимчасово не здійснюють пересилання поштових відправлень, зокрема, до вказаного населеного пункту.

Враховуючи те, що відповідач знаходиться на території проведення атитеростичної операції, відповідно до приписів Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 05.06.2014 № 01-06/745/2014 "Про деякі питання практики застосування у судовій практиці Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України", пп.1-4 п.6 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 12.09.2014 №01-06/1290/14 "Про Закон України "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у звязку з проведенням антитерористичної операції" (із наступними змінами) з метою належного повідомлення учасника процесу оголошення про час і місце судових засідань були розміщені на сторінці господарського суду Луганської області (у розділі "Новини та події суду") офіційного веб-порталу "Судова влада в Україні" в мережі Інтернет (www.court.gov.ua/sudy/), про що свідчать наявні в матеріалах справи роздруковані сторінки з мережі Інтернет.

Також, з метою належного повідомлення про судові засідання учасника процесу, який знаходиться на території проведення антитерористичної операції, суд намагався телефонним звязком повідомити останнього за номером телефону, що міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, однак передати телефонограми не вдалося через відсутність звязку з абонентом.

Враховуючи зазначене, судом вжито відповідні заходи щодо належного повідомлення учасника судового процесу, який знаходиться на тимчасово окупованій території (аналогічна позиція викладена в Інформаційному листі Вищого господарського суду України від 12.09.2014 №01-06/1290/14).

За висновками суду, незважаючи на те, що відповідач у судові засідання не зявився та відзиву на позовну заяву не надав, справа може бути розглянута за наявними в ній документами у відповідності до вимог ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, а неявка вказаного учасника судового спору не перешкоджає вирішенню справи по суті.

У судовому засіданні 02.11.2015 оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення.

Дослідивши обставини справи, витребувані судом та надані докази на підтвердження заявлених позовних вимог, заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив наступне.

Між Публічним акціонерним товариством Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, як Продавцем (позивач по справі), та Комунальним підприємством Спеціалізоване теплозабезпечуюче підприємство Ровенькитеплокомуненерго (відповідач у справі), як Покупцем, укладено договір купівлі-продажу природного газу №14/2433/11 від 30.09.2011 (далі Договір).

Згідно п. 1.1 Договору, Продавець зобовязується передати у власність Покупцю у IV кварталі 2011 року та у 2012 році імпортований природний газ, для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами та організаціями та іншими споживачами, а Покупець зобовязується приймати та оплачувати газ на умовах цього Договору.

Газ, що продається за цим договором, використовується Покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами та організаціями та іншими споживачами, та використовується теплогенеруючими (теплопостачальними) підприємствами на власні потреби та втрати. (п. 1.2 Договору).

Відповідно до п. 2.1 Договору, Продавець передає Покупцю з 01.10.2011 по 31.12.2012 газ у обсязі до 2089,619 тис. куб. м., у тому числі по місяцях кварталів: жовтень 2011 року 90,199 тис. куб. м, листопад 2011 року 210,467 тис. куб. м, грудень 2011 року 285,631 тис. куб. м, січень 2012 року 315,697 тис. куб. м, лютий 2012 року 285,631 тис. куб. м, березень 2012 року 240,531 тис. куб. м, квітень 2012 року 75,166 тис. куб. м, жовтень 2012 року 90,199 тис. куб. м, листопад 2012 року 210,467 тис. куб. м, грудень 2012 року 285,631 тис. куб. м.

Ціна на газ під час дії договору неодноразово змінювалась. Згідно пункту 5.2 Договору вона складала за 1000 куб.м. газу 4042,76 грн. з ПДВ.

В подальшому сторонами було укладено ряд додаткових угод, згідно яких ціна за 1000 куб.м. газу складала: 4139,57 грн. з ПДВ (додаткова угода №1 від 30.09.2011, а.с. 17), 3449,64 грн. з ПДВ (додаткова угода № 2 від 11.10.2011, а.с.18), 4661,74 грн. з ПДВ з 01.07.2012 (додаткова угода № 3 від 01.08.2012, а.с.19).

Згідно п. 6.1 Договору, оплата за газ здійснюється Покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця наступного за місяцем поставки газу.

Пунктом 7.1 Договору встановлено, що за невиконання або неналежне виконання договірних зобовязань сторони несуть відповідальність у випадках, передбачених чинним законодавством України, а також цим Договором.

Як зазначено у п. 7.2 Договору, у разі невиконання Покупцем умов п. 6.1 цього Договору продавець має право не здійснювати поставку газу Покупцю або обмежити поставку пропорційно до кількості несплачених обсягів з наступною поставкою цих обсягів при умові їх оплати та наявності технічної можливості. У разі невиконання Покупцем пункту 6.1 умов цього Договору він у безспірному порядку зобовязується сплатити Продавцю крім суми заборгованості пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу, а за прострочення понад 30 днів додатково сплатити штраф у розмірі 7% від суми простроченого платежу. Пеня сплачується протягом 3 банківських днів з моменту отримання покупцем вимоги Продавця. У разі несплати пені у вказаний строк Покупець вважається таким, що має заборгованість за цим Договором.

Відповідно до пункту 11.1 Договору, цей Договір набирає чинності з моменту його підписання повноважними представниками Сторін, скріплення їх підписів печатками Сторін, і діє в частині реалізації газу з 01.10.2011 до 31.12.2012, а в частині розрахунків за газ та послуг з його транспортування до повного погашення заборгованості.

Крім того, у Додатковій угоді №3 від 01.08.2012, пункт 2.1 Договору викладений у наступній редакції сторони передбачили: Продавець передає Покупцю у 2011 році природний газ у обсязі 767,1 тис. куб. м. та у 2012 році до 590,94 тис. куб. м, у тому числі по місяцях 2012 року: жовтень 2012 року 90,92 тис. куб. м, листопад 2012 року 212,13 тис. куб. м, грудень 2012 року 287,89 тис. куб. м..

Як вбачається з матеріалів справи, в обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що на виконання умов Договору протягом жовтня 2011 року, жовтня - листопада 2012 року він поставив відповідачу природний газ обсягом 187,94 тис. куб. м. на загальну суму 856179,9 грн., що підтверджується підписаними між сторонами актами приймання-передачі природного газу від 31.10.2011, 31.10.2012, 25.12.2012 (а.с.21 23).

Крім того, в грудні 2012 року позивачем поставлено відповідачу природний газ в обсязі 137,962 тис. м. куб. на загальну суму 643142,43 грн., що підтверджується даними наданого реєстру обсягів реалізації природного газу за грудень 2012 року, а також податковою накладною, оформленою позивачем в порядку ст.201 Податкового кодексу України після поставки газу в грудні 2012 року.

Відповідач зобовязання з оплати за поставлений природний газ виконав з порушенням строків, що зазначені у Договорі. У звязку з зазначеним, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення 7% штрафу у сумі 37776 грн 30 коп., пені в сумі 15536 грн 48 коп., 3% річних у сумі 3107 грн 30 коп. та інфляційних нарахувань у сумі 1885 грн 17 коп. за зобовязаннями жовтня грудня 2012 року.

Однак, під час розгляду спору господарським судом встановлено, що позивач раніше, в 2013 році вже звертався до господарського суду із відповідними позовними вимогами до відповідача в частині стягнення нарахованих 7% штрафу, пені, 3% річних та інфляційних в звязку з допущеним простроченням проведення розрахунків за зобовязаннями жовтня листопада 2012 року за договором №14/2433/11 на купівлю-продаж природного газу від 30.09.2011, і які були предметом розгляду у справі №913/2936/13.

Зокрема, рішенням господарського суду Луганської області від 02.12.2013 у справі №913/2936/13 позов задоволено частково. Присуджено до стягнення з відповідача на користь позивача пеню у сумі 4047,36 грн., 7% штрафу у сумі 3150,95 грн., інфляційні нарахування в сумі 110,07 грн. та 3% річних у сумі 1156,39 грн., витрати по оплаті судового збору у сумі 1588,22 грн. В решті позовних вимог відмовлено.

Вказане рішення набрало законної сили, зокрема, залишено без змін постановою Донецького апеляційного господарського суду від 26.02.2014 та постановою Вищого господарського суду України від 25.06.2014.

У відповідності до положень п.2 ч.1 ст.80 Господарського процесуального кодексу України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо є рішення господарського суду або іншого органу, який в межах своєї компетенції вирішив господарський спір між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав.

Враховуючи встановлені господарським судом обставини, зокрема наявність рішення господарського суду Луганської області від 02.12.2013 у справі №913/2936/13, яким вирішено спір між тими ж сторонами про частину тих же позовних вимог і з тих же підстав, провадження у справі в частині стягнення з відповідача пені в сумі 6075 грн 42 коп., штрафу в сумі 4501 грн 36 коп., 3% річних в сумі 1215 грн 09 коп., інфляційні нарахування в сумі 1075 грн 52 коп. за зобовязаннями жовтня листопада 2012 року підлягає припиненню на підставі п.2 ч.1 ст.80 Господарського процесуального кодексу України.

З приводу заявлених позовних вимог в частині стягнення з відповідача пені в сумі 9461 грн 06 коп., штрафу в сумі 33274 грн 94 коп., 3% річних в сумі 1892 грн 21 коп., інфляційні нарахування в сумі 809 грн 64 коп. за зобовязаннями грудня 2012, суд встановивши фактичні обставини справи, оцінивши доводи позивача та наявні в матеріалах справи докази, дійшов висновку про наступне.

Згідно ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобовязання, що виникає між субєктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених Господарським кодексом, в силу якого один субєкт (зобовязана сторона, у тому числі боржник) зобовязаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого субєкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший субєкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобовязаної сторони виконання її обовязку.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України, субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобовязання не допускається, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов, що передбачені договором, вимогами Цивільного кодексу України, тощо.

Судом встановлено, що відповідно до укладеного між сторонами Договору позивач поставив відповідачу в грудні 2012 року природний газ обсягом 137,962 тис. м. куб. на загальну суму 643142 грн 43 коп., що підтверджується даними наданого реєстру обсягів реалізації природного газу з ресурсів НАК «Нафтогаз України» газорозподільчими мережами ПАТ «Луганськгаз» за грудень 2012 року, підписаного позивачем та газотранспортною організацією, податковою накладною, оформленою позивачем в порядку ст.201 Податкового кодексу України після поставки газу в грудні 2012 року.

Як свідчать матеріали справи, 31.12.2012 позивачем було задекларовано продаж відповідачу природного газу (з урахуванням послуги транспортування) на суму 643142 грн 43 коп.

Зокрема, вартість, за якою природний газ було поставлено відповідачу в грудні 2012 року відповідає вартості, погодженій сторонами в додатковій угоді №3 від 01.08.2012 до договору на купівлю-продаж природного газу №14/2433/11 від 30.09.2011.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам сторін, суд звертає увагу на положення п.3.4 договору №14/2433/11 від 30.09.2011, у відповідності до якого саме покупець зобовязується не пізніше 5-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, надати продавцеві підписані та скріплені печатками покупця та газорозподільного (газотранспортного) підприємства три примірники акта приймання-передачі газу, у якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу, його фактична ціна та вартість. Продавець не пізніше 8-го числа зобовязується повернути покупцеві та газорозподільному (газотранспортному) підприємству по одному примірнику оригіналу акта, підписаного уповноваженим представником та скріпленого печаткою, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта. Акти є підставою для остаточних розрахунків між сторонами.

Відтак, договором №14/2433/11 від 30.09.2011 обовязок складання актів приймання-передачі природного газу, які, зокрема, містять інформацію щодо обсягу отриманого газу, покладено саме на відповідача.

Проте, як свідчать матеріали справи, акт приймання-передачі газу в грудні 2012 року сторонами не підписано.

Виходячи з того, що відповідач своїм правом на участь у судових засіданнях не скористався, факту отримання газу у визначеному позивачем обсязі не спростував, акт приймання-передачі газу в грудні 2012 року не підписав, натомість матеріали справи свідчать про те, що відповідач хоча із допущеними простроченнями, однак здійснив з позивачем повний розрахунок за поставлений в грудні 2012 року природний газ, а тому суд розглядає справу за наявними у матеріалах справи документами та приймає до уваги обсяги та вартість газу, які заявлені позивачем у спірний період.

За вказаних обставин позивачем було поставлено відповідачу природний газ на виконання договору №14/2433/11 від 30.09.2011 в грудні 2012 року на суму 643142 грн 43 коп.

Відповідач зобовязання за поставлений природний газ виконав з порушенням строків з оплати.

За змістом п.6.1 договору №14/2433/11 від 30.09.2011 оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

За приписами п.1.9 постанови №14 від 17.12.2013 Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань» якщо у договорі виконання грошового зобовязання визначається до настання певного терміну, наприклад до 1 серпня 2014 року (частина друга статті 252 ЦК України), то останнім днем виконання такого зобовязання вважається день, що передує цьому терміну (в даному прикладі 31 липня 2014 року).

Відтак, зобовязання з оплати газу, який було прийнято у грудні 2012 року мало бути виконано відповідачем 13.01.2013. включно (з урахуванням того, що останній день строку (13.01.2013 - неділя) припадав на вихідний день (ч.5 ст.254 ЦК України), відповідно прострочення виконання зобовязання виникло з 15.01.2013 (а не з 14.01.2013, як помилково наводить позивач в своєму розрахунку, оскільки з урахуванням перенесення з вихідного, 14.01.2013 був останнім днем виконання зобовязання).

В матеріалах справи наявний реєстр прийнятих платежів від відповідача за договором №14/2433/11 від 30.09.2011 через АТ «Ощадбанк» за період з 30.09.2011 по 16.09.2013, дані якого затверджені начальником головного операційного управління АТ «Ощадбанк».

Крім того, на підтвердження здійснених відповідачем проплат (дат внесення платежів за зобовязаннями грудня 2012 року) на виконання ухвали суду від 23.09.2015 ПАТ «Державний ощадний банк України» надано суду інформацію про отримані позивачем платежі від відповідача за вказаним договором. Надані банківською установою дані відповідають інформації (датам та сумам внесених відповідачем платежів) відображеній позивачем в розрахунку за зобовязаннями грудня 2012 року, довідці про операції по підприємству відповідача за період з 01.10.2011 по 28.02.2015.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач заборгованість за зобовязаннями грудня 2012 року в сумі 643142 грн 43 коп. погашав, здійснюючи проплати протягом лютого-березня 2013 року. Остаточний розрахунок відбувся 12.03.2013.

У звязку з порушенням строків з оплати отриманого газу в грудні 2012 року позивачем заявлено до стягнення пеню в сумі 9461 грн 06 коп, нараховану за період з 14.01.2013 по 12.03.2013 згідно наданого позивачем розрахунку.

Також позивач просить стягнути 7% штрафу у сумі 33274 грн 94 коп. за прострочення зобовязання по оплаті спожитого газу більш ніж на 30 днів.

Відповідальність сторін передбачена у п. 7.2 Договору, а саме, вказано, що у разі невиконання Покупцем пункту 6.1 умов цього Договору, він у безспірному порядку зобовязується сплатити Продавцю крім суми заборгованості пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу, а за прострочення понад 30 днів додатково сплатити штраф у розмірі 7% від суми простроченого платежу. Пеня сплачується протягом 3 банківських днів з моменту отримання покупцем вимоги Продавця. У разі несплати пені у вказаний строк Покупець вважається таким, що має заборгованість за цим Договором.

Отже, вказані санкції є обґрунтовано заявленими. Однак, при розрахунку пені позивачем допущено ряд помилок (невірно визначений період нарахування, при розрахунку помилково в період прострочення зараховані дні погашення заборгованості).

Так, день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення 3% річних, інфляційних нарахувань та пені.

Аналогічна правова позиція викладена у п. 1.9 постанови Пленуму Вищого господарського суд України Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань.

Таким чином, кінцевою датою розрахунку по кожному з періодів прострочення при часткових оплатах по розрахунках є дата остаточної оплати боргу, а оскільки дата оплати не входить до періоду прострочення, то всі періоди нарахування з урахуванням часткових оплат корегуються на цей день.

Тому, перевіривши розрахунок, суд дійшов до висновку про задоволення пені в сумі 8932 грн 45 коп., нарахованої за період з 15.01.2013 по 11.03.2013 (тобто, без урахування дат фактичних оплат, а також з огляду на висновки суду щодо дати, включно до якої мало бути виконано зобовязання з оплати товару за зобовязаннями грудня 2012 року, та з якої дати обраховується прострочення).

Заявлений позивачем до стягнення відповідно до п. 7.2 договору штраф в сумі 33274 грн 94 коп., за розрахунком суду є обґрунтованим та підлягає стягненню у повному обсязі.

Також позивачем заявлено до стягнення 3% річних за зобовязаннями грудня 2012 року в сумі 1892 грн 21 коп. нараховані за період з 14.01.2013 по 12.03.2013.

Перевіривши розрахунок, суд дійшов до висновку, що задоволенню підлягають 3% річних в сумі 1786 грн 49 коп., нараховані за період з 15.01.2013 по 11.03.2013 (тобто, без урахування дат фактичних оплат, а також з огляду на висновки суду щодо дати, включно до якої мало бути виконано зобовязання з оплати товару за зобовязаннями грудня 2012 року, та з якої дати обраховується прострочення).

Стосовно інфляційних нарахувань в сумі 809 грн 64 коп., нарахованих позивачем за період січень-лютий 2013 року за зобовязаннями грудня 2012 року суд зазначає наступне.

За приписами п.3.2 постанови №14 від 17.12.2013 Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань» індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Тобто, з огляду на вищенаведене, базою для нарахування інфляційної складової боргу є сума основного боргу не обтяжена додатковими нарахуваннями, що існує на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, а у випадку її часткового погашення лише залишкова сума основного боргу на останній день місяця, у якому здійснено платіж. Періодом, за який розраховуються інфляційні, є час прострочення з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція (дефляція).

Як встановлено судом вище, платіж за зобовязаннями грудня 2012 року мав бути здійснений не пізніше 14.01.2013 включно (з урахуванням вимог ст.254 ЦК України). Сума боргу не існувала повний місяць в січні 2013, а тому індекс інфляції за січень 2013 року не застосовується. Відтак, період прострочення для нарахування інфляційних витрат за ним починається з лютого 2013 року. Однак, за даними управління статистики в лютому була дефляція, а в березні заборгованість повністю погашена та не заявляється позивачем. За таких обставин відсутня база для нарахування інфляційних страт в лютому 2013 року, а тому заявлені до стягнення інфляційні нарахування в сумі 809 грн 64 коп. визнаються заявленими необґрунтовано.

З урахуванням викладеного, позовні вимоги про стягнення пені в сумі 8932 грн 45 коп., 7% штрафу у сумі 33274 грн 94 коп, та 3% річних у сумі 1786 грн 49 коп. визнаються такими, що підтверджуються належними доказами, нормативно і арифметично вірно нарахованими та підлягають задоволенню. В іншій частині позовних вимог слід відмовити.

Судові витрати покласти на сторін пропорційно задоволеним позовним вимогам згідно статті 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. 49, п.2 ч.1 ст. 80, ст.ст.82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України до Комунального підприємства Спеціалізоване теплозабезпечуюче підприємство Ровенькитеплокомуненерго про стягнення 58305 грн 24 коп. задовольнити частково.

2. Припинити провадження у справі в частині стягнення з Комунального підприємства Спеціалізоване теплозабезпечуюче підприємство Ровенькитеплокомуненерго пені в сумі 6075 грн 42 коп., штрафу в сумі 4501 грн 36 коп., 3% річних в сумі 1215 грн 09 коп., інфляційних нарахувань в сумі 1075 грн 52 коп. за зобовязаннями жовтня листопада 2012 року.

3. Стягнути з Комунального підприємства Спеціалізоване теплозабезпечуюче підприємство Ровенькитеплокомуненерго (м. Ровеньки, Луганської області, Квартал Шахтарський, ідентифікаційний код 35100378) на користь Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (м. Київ, вул. Б.Хмельницького, 6, ідентифікаційний код 20077720) пеню в сумі 8932 грн 45 коп., 7% штрафу в сумі 33274 грн 94 коп., та 3% річних у сумі 1786 грн 49 коп., судовий збір у сумі 1378 грн 55 коп., про що видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. В іншій частині позову відмовити.

Відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 09.11.2015.

Головуючий суддя О.В. Драгнєвіч

Суддя Р.М. Шеліхіна

Суддя Р.Є. Якушенко