ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2015 року Справа № 915/1780/15

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області, у складі судді Семенчук Н.О.,

за участю представника позивача ОСОБА_1 дов. № б/н від 25.09.2015

представник відповідача в судове засідання не зявився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу,

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Миколаївське заводобудівельне управління № 8, 54030, м.Миколаїв, вул. Нікольська, буд. 23/1-А

до відповідача: Приватного підприємства малого приватного підприємства фірма Шафрал, 57286, Миколаївська область, Жовтневий район, село. Галицинове, вул. Центральна, буд.1

про: стягнення 8 666,81 грн.

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю Миколаївське заводобудівельне управління № 8 звернулось до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою в якій просить суд стягнути з Приватного підприємства малого приватного підприємства фірми Шафрал заборгованості в розмірі 4 800,00 грн., 3 515,29 грн. інфляційних витрат, 351,52 грн. 3% річних, 4 500,00 грн. витрат на послуг адвоката.

Відповідач в судове засідання 03.11.2015 не зявився, причини неявки не повідомив, відзив по суті позовної заяви до суду не надав. Ухвала Господарського суду Миколаївської області від 19.10.2015 була направлена відповідачеві та повернулись до суду з зазначенням причин невручення. Враховуючи, що ухвала Господарського суду Миколаївської області від 19.10.2015 направлена на адресу відповідача, яка зазначена в позовній заяві, то суд вважає, що відповідач належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи.

Господарським судом також враховано, що явка представників сторін не визнавалась судом обовязковою.

У відповідності до вимог ст. 75 ГПК України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача господарський суд, дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог з огляду на наступне.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що 17.04.2013 між Товариством з обмеженою відповідальністю Миколаївське заводобудівельне управління № 8 та Приватним підприємством малим приватним підприємством фірма Шафрал було укладено договір підряду в усній формі, згідно якого відповідач зобовязаний виконати роботи з демонтажу козлового крану в м. Вознесенськ, його навантаженню на трал позивача, а також зборку балки після демонтажу, а позивач зобовязаний прийняти результати робіт та своєчасно виконати оплату на умовах Договору. Термін виконання робіт три робочі дні.

Згідно тверджень позивача, сторони домовились, що загальна сума договору складає 16 000,00 грн. та що відповідач повинен був приступити до виконання взятих на себе зобовязань після отримання попередньої оплати у розмірі 4 800,00 грн. або 30% від вартості робіт. Позивачем 17.04.2013 було перерахувано на рахунок Приватного підприємства малого приватного підприємства фірма Шафрал грошові кошти у розмірі 4 800,00 грн. в підтвердження чого позивач посилається на платіжне доручення № 260 від 17 квітня 2013 року.

Позивач зазначає, що відповідач взяті на себе зобовязання після отримання передоплати не виконав.

04.07.2014 позивач направив на адресу відповідача лист № 129 від 03.07.2014 в якому просив відповідача підписати акт звірки та перерахувати заборгованість в сумі 4 800,00 на протязі 3 робочих днів з моменту отримання вказано листа.

Вказаний лист було повернуто поштою з приписом «за истечением строка хранения».

21.04.2015 позивач направив на адресу відповідача претензію в якій зазначає, що відповідно до укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю Миколаївське заводобудівельне управління № 8(замовник) та Приватним підприємством малим приватним підприємства фірма Шафрал (підрядник) договору № 17/04-2013 від 17.04.2013 відповідач зобовязаний був виконати роботи з демонтажу козлового крану в м. Вознесенськ. На виконання п.3.2 Договору № 17/04-2013 замовник перерахував на рахунок підрядника попередню оплату у розмірі 4 800,00 грн. У звязку з невиконанням підрядником робіт згідно Договору № 17/04-2013 вимагав сплатити суму заборгованості у розмірі 4 800,00 грн. Вказаний лист було повернуто поштою з приписом «за истечением строка хранения».

Оскільки відповідач попередню оплату у сумі 4 800,00 грн. позивачу не повернув, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення суми попередньої оплати в розмірі 4 800,00 грн., інфляційних в розмірі 3515,29 грн. та 3 % річних у розмірі 351,52 грн. на підставі усного Договору підряду від 17.04.2013.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 19.10.2015 позивача було зобовязано письмово зазначити докази щодо узгодження виду робіт, терміну виконання робіт, суми договору, порядку сплати робіт та надати докази в обґрунтування. Надати Договір № 17/04-2013 від 17.04.2013 який вказаний в призначенні платежу платіжного доручення № 260 від 17.04.2013.

Позивач в судовому засіданні вказав, що Договір № 17/04-2013 від 17.04.2013 між позивачем та відповідачем підписаний не був, а зобовязання повинні були виконуватись на усних домовленостях сторін.

Частиною 1 ст. 181 Господарського кодексу України передбачено, що допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Статтями 202 та 205 Цивільного кодексу України закріплено загальне поняття правочину, яким є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочин може вчинятися усно або в письмовій формі, а сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого не встановлена обов'язкова письмова форма вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю на настання відповідних наслідків.

Згідно ст.837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобовязується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобовязується прийняти та оплатити виконану роботу.

Статтею 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У відповідності до ст. 638 Цивільного кодексу України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Згідно ч.1 ст. 641 Цивільного кодексу України, пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов'язаною у разі її прийняття.

Згідно зі ст.ст. 32, 33 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивачем не доведено належними засобами доказування отримання відповіді (прийняття пропозиції) від відповідача (акцептанта) щодо предмету договору, терміну, форми та порядку розрахунків, терміну виконання робіт, виду робіт, суми договору, як то зазначено в позовній заяві.

Частиною 5 ст. 49 ГПК України визначено, що - суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката, витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: при задоволенні позову - на відповідача; при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 44, 49, 75, 82, 82-1, 84, 85 ГПК України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

1. У задоволенні позову відмовити.

Повний текст рішення складено 09.11.2015

Суддя Н.О.Семенчук