ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" листопада 2015 р.Справа № 922/5053/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Светлічного Ю.В.

при секретарі судового засідання Ліпчанській В.В.

розглянувши справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський ОСОБА_1", м. Київ
до Державного підприємства "Консалтекс" Товариства з обмеженою відповідальністю "Австрія-Капітал", м. Харків
про стягнення 6997564,62 грн.
за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_2 довіреність №03/2/285 від 14.04.15р.;

відповідача - ОСОБА_3 довіреність б/н від 22.01.15 р.;

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Всеукраїнський ОСОБА_1" (позивач) звернувся до відповідача - Державного підприємства "Консалтекс" Товариства з обмеженою відповідальністю "Австрія-Капітал", в якій позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №390 від16 серпня 2007 року у розмірі 6997564,62 грн.

Представник позивача 21.10.15р. надав клопотання про продовження строку розгляду справи на 15 днів.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 21.10.2015р. Клопотання позивача про продовження строку розгляду справи задоволено та продовжено строк розгляду справи до 17 листопада 2015 року. Розгляд справи відкладено на "09" листопада 2015 р. о 10:15.

Присутній представник позивача у судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги та просив позов задовольнити. Також, позивачем надані документи згідно супровідного листа за вх.№ 44647, які долучені судом до матеріалів справи.

Присутній представник відповідача у судовому засідання підтримав заяву про застосування до позовної заяви позивача строку позовної давності, яка була прийнята судом до розгляду 21.10.15р. В поданій заяві відповідач зазначав, що строк виконання зобов'язань відповідачем встановлений договором до 15 серпня 2009 року, тому строк загальної позовної давності позивачем пропущений, що є підставою для відмови у задоволенні позову. Також відповідач зазначив, що 16.08.07 р. між позивачем та ТОВ "Торгівельно - промислова компанія "Велс" був підписаний іпотечний договір, предметом якого було нерухоме майно, а саме нежитлова будівля, зі всіма об'єктами функціонально пов'язаними з цим нерухомим майном, літ. "" Б-1 , загальною площею 262,9 кв.м., що розташована за адресою: м. Харків, вул. Шевченка, буд. 28, що належало ТОВ "Торгівельно - промислова компанія "Велс" на підставі договору купівлі - продажу нежитлового будинку. ТОВ "Торгівельно - промислова компанія "Велс" було майновим поручителем відповідача за спірним кредитним договором. Постановою головного державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції ОСОБА_4 від 24.07.2009р. винесена постанова про відкриття виконавчого провадження №1006/9-09 на підставі винесеного виконавчого напису №948 Приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_5 від 26.06.2009 р. У вищевказаному виконавчому написі було стягнуто з ТОВ "Торгівельно - промислова компанія "Велс" грошовий борг у розмірі 225970,61 доларів США та 32224,40 грн. Таким чином позивач скористався своїм правом придбати предмет іпотеки, яке належало поручителю ТОВ "Торгівельно - промислова компанія "Велс".

Розглянувши матеріали справи та вислухавши пояснення представників позивача та відповідача господарським судом встановлено наступне.

16 серпня 2007 року між позивачем (кредитодавець) та відповідачем (позичальник) було укладено кредитний договір №390 (далі по тексту - кредитний договір). Відповідно до умов, визначених цим кредитним договором та додатковими угодами до нього, що складають невід'ємну частину цього Договору, позивач надав відповідачу у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти (далі по тексту - кредит) в сумі - 200000,00 (двісті тисяч) доларів США 00 центів.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України визначає договір як домовленість двох або більше сторін, що спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно ч.1 ст.628 Цивільного кодексу України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з п.1.2. кредитного договору, цільовим використанням кредиту було проведення ремонтних робіт.

Надання кредиту, відповідно до п.1.1.4 та п.2.2. кредитного договору та додаткової угоди №1 від 17.08.2007р. здійснювалося одним "траншем" шляхом перерахування грошових коштів з позичкового рахунку №117/840 в ПАТ "ВіЕйБі Банк" на поточний рахунок позичальника №3117 ПАТ "ВіЕйБі Банк".

Таким чином, позивач виконуючи, як кредитодавець свої зобов'язання за кредитним договором, надав позичальнику транш кредиту в сумі - 200000,00 доларів США.

Відповідач заявив клопотання про застосування позовної давності з підстав пропущення строку позовної давності, від кінцевого терміну повернення кредиту, який сторони визначили 15.08.09р.

Відповідно до статті 256 Цивільного кодексу України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно з частинами 1,2 статті 258 Цивільного кодексу України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.

Загальний строк позовної давності встановлюється тривалістю у три роки (ст.257ЦК України).

Відповідно до частин 3,4 статті 267 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідно до статті 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

З аналізу зазначених норм права вбачається, що позовна давність є строком предявлення позову як безпосередньо особою, право якої порушено, так і тими субєктами, які уповноважені законом звертатись до суду з позовом в інтересах іншої особи носія порушеного права.

Згідно п.1.1.2. кредитного договору, сторони погодили, що термін остаточного повернення кредиту 15 серпня 2009 року.

У даному разі застосовується загальний строк позовної давності тривалістю у три роки.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до господарського суду з даним позовом 01.09.2015р., тобто з пропуском встановленого вимогами чинного законодавства строку для захисту порушеного права, а саме строк позовної давності сплив 15.08.12 р.

Враховуючи пропущення позивачем строку позовної давності на звернення до господарського суду Харківської області з даним позовом без наведення поважних причин пропущення позовної давності, суд дійшов висновку про обґрунтованість клопотання відповідача про застосування позовної давності до спірних правовідносин, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 526, 530 Цивільного кодексу України, статтями 1, 4, 12, 22, 33, 43, 47, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Повне рішення складено 10.11.2015 р.

Суддя ОСОБА_6