номер провадження справи 20/165/15
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.11.2015 Справа № 908/4784/15

За позовом: Державного підприємства Миколаївський авіаремонтний завод НАРП (54037, м. Миколаїв, вул. Знаменська, буд. 4)

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Строймаркет (69095, м. Запоріжжя, вул. Українська, буд. 50)

про стягнення 101000,00 грн.

Суддя Гандюкова Л.П.

Представники сторін:

Від позивача ОСОБА_1 (дов. № 2698/ю від 27.08.2015 р.);

Від відповідача ОСОБА_2 (дов. № 1 від 23.04.2015 р.)

СУТНІСТЬ СПОРУ:

Заявлений позов про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 101000,00 грн. відповідно до договору надання послуг № 221-14 від 23.10.2014 р.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 01.09.2015 р. позовна заява прийнята до розгляду, порушено провадження у справі № 908/4784/15, справі присвоєно номер провадження 20/165/15, справу призначено до розгляду на 28.09.2015 р. На підставі ст. 77 ГПК України розгляд справи відкладався на 19.10.2015 р., 02.11.2015 р.

За ініціативою суду згідно зі ст. 81-1 ГПК України, починаючи з судового засідання 02.11.2015 р., здійснювалося фіксування судового процесу з допомогою звукозаписувального технічного пристрою Оберіг.

02.11.2015 р. справу розглянуто, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Позивач підтримав позовні вимоги, викладені в позовній заяві, які мотивовано слідуючими обставинами. Відповідно до договору надання послуг від 23.10.2014 р. № 221-14 позивач передав у користування відповідача строком до 08.01.2015 р. включно три гідропідйомники для літака. Вартість надання в користування гідропідйомників згідно з п. 4.1.1 становить 60000 грн. Сума 60000 грн. оплачена відповідачем 28.10.2014 р. У визначений договором строк гідропідйомники позивачу повернуті не були. Запропонована позивачем додаткова угода № 1 до договору щодо збільшення строку та ціни за користування гідропідйомниками підписана відповідачем не була. Акт про повернення обладнання складений 24.04.2015 р., тобто прострочення склало 101 день. Позов обґрунтовано умовами договору надання послуг № 221-14 від 23.10.2014 р., ст.ст. 11, 509, 526, 628, 629, 759, 785, 795, 903 ЦК України, ст.ст. 193, 218 ГК України.

Представник відповідача з позовом не погодився, зазначивши в письмовому відзиві та в письмовому поясненні від 29.10.2015 р. наступне. Приймання обладнання за договором № 221-14 (строк дії до 31.12.2014 р.) здійснено 10.11.2014 р. у відсутність фахівців та поза можливістю провести перевірку технічного стану даного обладнання. Фактичну перевірку комплектації, справного стану та працездатності спеціалізованого обладнання можливо було здійснити лише в разі установки, налагодження та запуску. Таких послуг позивач не надавав. Довіреність на підписання акту приймання-передачі обладнання водію ОСОБА_3 не надавалася, засвідчити своїм підписом робочий стан чи комплектність отриманих гідропідйомників він не міг. Після укладання договору страхування отриманого обладнання на користь позивача, відповідач транспортував гідропідйомники до місця призначення (США, штат Мічиган). Встановивши обладнання, фахівцями було виявлено його неробочий стан, про що складено акт від 06.12.2014 р. та повідомлено телефоном директора підприємства позивача. Фахівці позивача не були запрошені до огляду обладнання й складання акту в звязку з неможливістю їх прибуття до США. 20.02.2015 р. позивачу був направлений відповідний лист. Таким чином, комплект гідропідйомників знаходився в технічно несправному стані, що зробило неможливим його застосування без проведення певних робіт, що призвело до вимушеної затримки його повернення. Долучений до матеріалів справи акт комісії позивача щодо технічного стану гідропідйомників відповідачу не надавався й про проведення такої перевірки відповідача не повідомлено. За відповідачем рахується борг перед генеральним підрядником в США за надання несправних гідропідйомників, через що останнім було порушено строки виконання ремонтних робіт й понесені збитки. Вважає, що затримка повернення обладнання сталася виключно з вини позивача. За послуги по договору відповідач розрахувався, сплативши 60000,00 грн. Просить вважати технічною помилкою представника відповідача надання до матеріалів справи скан-копії примірника договору № 221-14 від 23.10.2014 р., оскільки в подальшому ця редакція не була затверджена сторонами. Для договору про надання послуги спеціального виду відповідальності законом не встановлено. Зазначає, що послугу надано позивачем неякісно, що спричинило збитки відповідача. Підстави для застосування глави 51 ЦК України відсутні. Обґрунтовуючи заперечення ст.ст. 610, 611, 613, 614, 621, 901, 902, 903 ЦК України, просить у задоволенні позовних вимог відмовити.

Враховуючи відзив та пояснення відповідача, позивач надав письмове пояснення, яке надійшло до суду 02.11.2015 р. Зазначив, що за своєю правовою природою укладений між сторонами договір є договором найму (оренди). За актом приймання-передачі обладнання передано відповідачу 10.11.2014 р. строком на 60 днів, тобто до 08.01.2015 р. включно. Умовами договору визначено обовязок відповідача оплатити весь період користування майном (п. 6.1.1). У звязку з неналежним виконанням своїх зобовязань відповідачем щодо своєчасного повернення позивачу обладнання, термін дії договору припинив свою дію 24.04.2015 р., тобто з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі (ч. 2 ст. 795 ЦК). Таким чином, основне зобовязання відповідача сплачувати плату за весь час фактичного користування майном припиняється з моменту підписання сторонами акту про повернення предмету договору. Вартість 1 дня використання комплекту гідропідйомників, згідно з проектом договірної ціни від 22.10.2014 р, складає 1000,00 грн. з ПДВ. Отже, вартість 101 дня користування, на який відповідачем прострочено зобовязання щодо повернення комплекту, складає 101000,00 грн. Наполягає на задоволенні позовних вимог.

У судовому засіданні 19.10.2015 р. представник відповідача заявив усне клопотання про зобовязання позивача надати лист № 136 від 24.10.2014 р., на який надано відповідь позивачем листом № 19/мр від 09.01.2015 р. (оскільки відповідач заперечує направлення листа № 136 від 24.10.2014 р.); докази направлення листа № 19/мр від 09.01.2015 р.; докази направлення листа вих. № 493/мр від 16.02.2015 р. Клопотання відповідача задоволено судом на підставі ст. 22 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, оригінали яких оглядалися в судових засіданнях, та вислухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

23.10.2014 р. між Державним підприємством «Миколаївський авіаремонтний завод «НАРП» (виконавець за договором, позивач у справі) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Строймаркет» (замовник, відповідач у справі) був укладений договір надання послуг № 221-14, згідно з умовами якого позивач зобовязався на власний ризик надати послуги, передбачені р. 2 цього договору, а відповідач зобовязався прийняти послуги та оплатити їх (п. 1.1 договору).

У п. 2.1 розділу 2 договору «Послуги, що виконуються (надаються) виконавцем» зазначено надання у користування одного комплекту гідропідйомників для літака Іл.-76/78 (надалі обладнання). Склад одного комплекту гідропідйомників: 1. гідропідйомник А-1008-000-0-5, зав. № 075, інв. № 142-141009, дата випуску: 01.01.88 р.; 2. гідропідйомник А-1008-000-0-5, зав. № 870, інв. № 142-141010, дата випуску: 01.01.88 р.; 3. гідропідйомник А-1008-000-0-5, зав. № 705, інв. № 142-141030, дата випуску: 01.01.90 р.

Послуги виконуються силами виконавця (п. 3.1). Замовник протягом 3 робочих днів з моменту набрання чинності цим договором та підписання акту прийому-передачі сторонами передає виконавцю необхідні документи для виконання роботи, а саме: договір страхування майна, наданого в користування (п. 3.2).

Ціна послуг, відповідно до п. 4.1, включає відшкодування витрат виконавця, повязаних із виконання цього договору, та плату за надані послуги, а саме: надання у користування одного комплекту гідропідйомників для літака Іл-76/78 складає 60000,00 грн. в т.ч. ПДВ (п. 4.1.1).

У п. 5.1 сторони визначили, що строк надання послуг складає 60 календарних днів із дати підписання сторонами акту приймання-передачі.

Згідно з п. 6.1.1 за послуги, обумовлені в п. 4.1.1 договору, замовник сплачує 100% передоплату за весь період користування, шляхом банківського переказу на розрахунковий рахунок виконавця в строк 3 банківських днів із моменту підписання договору та виставлення рахунку.

Приймання наданих послуг здійснюється сторонами за актом виконаних робіт протягом 2 робочих днів з моменту повідомлення замовника про готовність предмета договору до приймання (п. 8.1). Передача одного комплекту гідропідйомників замовнику для надання послуг згідно п. 4.1.1 та їх повернення виконавцю оформлюються актом приймання-передачі (п. 8.2).

Згідно з п. 13.2 строк договору закінчується 31.12.2014 р., але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами зобовязань.

Відповідач сплатив позивачу суму 60000,00 грн. згідно з платіжним дорученням № 186 від 28.10.2014 р. з призначенням платежу: «плата за послуги користування гідропідйомника зг. рах. 301 від 24.10.2014 р. ПДВ 20% 10000,00 грн.».

За актом прийому-передачі від 10.11.2014 р. позивач передав відповідачу відповідно до умов договору № 221-14 один комплект гідропідйомників з захисними ковпаками у кількості 3 шт.

Обладнання було повернуто позивачу згідно з актом прийому-передачі від 24.04.2015 р.

Вирішуючи спір по суті, суд враховує наступне.

Відповідно до ст.ст. 11, 509 ЦК України підставами виникнення зобов`язання (правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку), зокрема, є договори та інші правочини.

Ч. 4 ст. 179 ГК України визначено, що при укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі вільного волевиявлення, коли сторони можуть погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству.

Зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов'язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов'язкові умови договору відповідно до законодавства (ч. 1 ст. 181 ГК України).

Згідно з ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Вказаний у підставі позову договір №221-14 від 23.10.2014 р. має назву надання послуг. Суд вважає, що за своєю правовою природою договір №221-14 є договором оренди (найму).

Згідно з ст. 283 ГК України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

У разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі (ч. 1 ст. 785 ЦК України).

Згідно з ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до вимог закону, умов договору. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, крім випадків, передбачених законом. Аналогічний припис містять п.п. 1, 7 ст. 193 Господарського кодексу України.

Приписами ст. 629 ЦК України встановлено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Строк користування комплектом гідропідйомників встановлений у п. 5.1 договору № 221-14 та становить 60 календарних днів з дати підписання сторонами акту приймання-передачі. Акт приймання-передачі обладнання відповідачу був підписаний сторонами 10.11.2014 р. Згідно з п. 11.1 відповідач зобовязаний після закінчення строку надання послуги протягом 5 днів повернути обладнання позивачу.

Строк користування обладнанням скінчився 09.01.2015 р. Відповідач у визначений договором строк обладнання позивачу не повернув. Акт повернення обладнання складений сторонами 24.04.2015 р. Тобто, відповідач користувався обладнанням після закінчення строку, встановленого у п. 5.1 договору, на протязі 104 днів (з 10.01.2015 р. по 23.04.2015 р. включно). Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за користування обладнанням з розрахунку 101 дня.

Статтею 762 ЦК України встановлено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Пунктом 6.1.1 визначений обовязок відповідача сплачувати плату за користування обладнанням за весь період користування.

Відповідач позов не визнав з підстав, викладених у письмових відзиві та поясненні. Суд спростовує заперечення відповідача, виходячи з такого.

Як встановлено судом, договір № 221-14 від 23.10.2014 р. за своєю правовою природою є договором оренди (найму), а не договором про надання послуг, як зазначає відповідач.

Як вбачається з аналізу умов договору від 23.10.2014 р. (п.п. 1.1, 2.1), послугами, що виконуються (надаються) позивачем відповідачу, є надання останньому в користування одного комплекту гідропідйомників. Плата за користування (оренду) обладнання встановлена у п. 4.1.1 договору та становить 60000,00 грн. з ПДВ. Строк оренди (користування обладнанням) 60 календарних днів з дати підписання сторонами акту приймання-передачі (п. 5.2).

Статтею 760 ЦК України визначено, що предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ).

Згідно з ст. 283 ГК України у користування за договором оренди передається індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення (або цілісний майновий комплекс), що не втрачає у процесі використання своєї споживчої якості (неспоживна річ). Об'єктом оренди можуть бути: державні та комунальні підприємства або їх структурні підрозділи як цілісні майнові комплекси, тобто господарські об'єкти із завершеним циклом виробництва продукції (робіт, послуг), відокремленою земельною ділянкою, на якій розміщений об'єкт, та автономними інженерними комунікаціями і системою енергопостачання; нерухоме майно (будівлі, споруди, приміщення); інше окреме індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення, що належить суб'єктам господарювання.

За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (ст. 901 ЦК).

Таким чином, Цивільним кодексом України договори про надання послуг і договори найму (оренди) регулюються окремо. Визначальною ознакою послуг за загальним правилом є те, що вони споживаються замовником у процесі надання. Тобто, на момент завершення виконання відсутній результат як певний відокремлений матеріалізований обєкт. Надання послуг, на відміну від найму, не є договором із передання певного результату (повернення майна) і саме тому ст. 901 ЦК України не покладає на замовника обовязок прийняти послугу. Натомість за договором найму відповідно до ч. 1 ст. 785 ЦК України у разі припинення договору найму наймач зобовязаний повернути річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

За договором від 23.10.2014 р. у користування передано обладнання комплект гідропідйомників, тобто окреме індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення і згідно з п. 11.1 договору сторони домовились, що після закінчення строку надання послуги (60 днів) відповідач зобовязаний повернути обладнання позивачу протягом 5 днів. Право власності позивача на дане майно відповідачем не оспорюється. За умовами договору № 221-14 відповідач уклав договір № 145/10/14 добровільного страхування майна і згідно з п. 1.2 предметом договору страхування є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать закону і повязані з володінням та користуванням майном.

Таким чином, оскільки за умовами договору відповідач отримав на певний строк у користування індивідуально визначене майно та зобовязався після закінчення строку повернути це майно позивачу, як певні відокремлені матеріалізовані обєкти із заводськими номерами, тому суд в силу приписів ст. 235 ЦК України застосовує законодавство, яке регулює правовідносини найму (оренди) і надає оцінку умовам договору та наданими сторонами доказами, враховуючи, що відповідно до статті 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Позивач надав лист від 09.01.2015 р. № 19/МР, який направлений відповідачу на його електронну адресу, а також факсом про повернення гідропідйомників згідно з п.п. 5.1, 8.1 договору № 221-14 від 23.10.2014 р. Також на електронну адресу відповідача та факсом позивачем був направлений лист № 493/Мр від 16.02.2015 р. з пропозицією підписання додаткової угоди про продовження строку користування гідропідйомниками з 09.01.2015 р. по 16.02.2015 р. та вимогою провести оплату наданих послуг за вказаний період у розмірі 39000,00 грн. Позивач, на підтвердження відправлення даних листів відповідачу, надав суду витяг з журналу реєстрації вихідних документів.

Відповідач отримання листів заперечив, зокрема, зазначив, що підприємство відповідача не має факсу.

У п. 2.5 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 розяснено, що будь-які подані учасниками процесу докази (в тому числі, зокрема, й стосовно інформації у мережі Інтернет) підлягають оцінці судом на предмет належності і допустимості. Вирішуючи питання щодо доказів, господарські суди повинні враховувати інститут допустимості засобів доказування, згідно з яким обставини справи, що відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Суд бере до уваги направлені позивачем вказані вище листи, крім того, відповідач не заперечив повернення комплекту гідропідйомників з порушенням строку, встановленого договором № 221-14. Наявність факсу у відповідача підтверджується листом відповідача вих. №136 від 24.10.2014 р., у верхньому куті якого вказано номери телефонів /факсів.

Суд також бере до уваги, що відповідно до ст. 764 ЦК України якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то за відсутністю заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором. Аналогічні приписи встановлені ч. 2 ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна». Із змісту укладеного сторонами договору вбачається, що сторони окремо встановили строк надання послуг (по суті найму) 60 календарних днів з дати підписання акту прийманняпередачі (п. 5.1) та строк договору починає свій перебіг у момент, визначений у п. 5.1 цього договору та закінчується 31.12.2014 р., але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами зобовязань (п. 13.2). Оскільки дата підписання акту приймання-передачі майна в оренду (10.11.2014 р.) не співпала з датою укладення договору (23.10.2014 р.), є очевидним, що строк оренди не закінчився строком дії договору 31.12.2014 р. і діє до повного виконання сторонами зобовязань. Крім того, із представленого сторонами листування вбачається, що по суті, сторони не заперечували проти продовження строку користування до 30.04.2015 р., однак із різних підстав. Позивач спочатку просив повернути майно у звязку закінченням строку надання в користування (лист № 19/МР від 09.01.2015 р.), однак у подальшому пропонував підписати додаткову угоду, зокрема, продовжити термін дії договору до 30.04.2015 р. у звязку з продовженням користування (а.с. 66) та відповідач пропонував укласти додатковий договір, зокрема, встановивши строк надання послуг 30.04.2015 р. (а.с. 78).

На адресу позивача від відповідача надійшов лист вих. № 17 від 20.02.2015 р., в якому зазначено, що при проведенні технічного обстеження обладнання, отриманого за договором № 221-14, після доставки його на місце проведення випробувань літака ІЛ-78 06.12.2014 р., виявлені значні недоліки, що потребували виконання відповідних робіт. Просив підписати додаткову угоду до договору, якою внести зміни в п. 5.1, зазначивши строк виконання послуг до 30.04.2015 р. До листа відповідач додав копію акту технічного обстеження гідропідйомників від 06.12.2014 р. та фотокартки виявлених несправностей.

Акт від 06.12.2014 р., на який посилається відповідач, складений його представниками, без участі представників позивача та/чи сторонньої (експертної) організації. В акті зазначені висновки, відповідно до яких виявлені несправності гідропідйомників не дозволяють провести підйом літака ІЛ-78; необхідно провести повну комплектацію гідропідйомників фільтрами, а також чистку трубопроводів та штоків.

Разом з тим, зазначений акт був направлений позивачу листом вих. № 17 від 20.02.2015 р., тобто після закінчення встановленого договором терміну користування гідропідйомниками (09.01.2015 р.). Листування щодо запрошення представників позивача для проведення сумісного технічного обстеження гідропідйомників відповідачем суду не надано.

У листі від 19.05.2015 р. вих. № 037 відповідач зазначив, що порушення строку фактичного використання обладнання не перевищив встановлений договором строк, а був порушений з обєктивних причин (несправності обладнання).

Позивач направив відповідачу претензію від 10.06.2015 р. вих. № 1823/ю, якою вимагав у семиденний термін сплатити 101000,00 грн. за користування гідропідйомниками згідно з договором № 221-14.

У відповіді на претензію (вих. № 48 від 16.07.2015 р.) відповідач зазначив про необґрунтованість претензії.

Крім того, у відзиві, який надійшов до суду, відповідач зазначив, що ним не надавалася довіреність на підписання акту приймання-передачі обладнання водію ОСОБА_3, засвідчити своїм підписом робочий стан чи комплектність отриманих гідропідйомників він не міг.

Разом з тим, акт від 10.11.2014 р. прийому-передачі відповідачу комплекту гідропідйомників, який підписаний в графі «прийняв» ОСОБА_3, затверджений директором ТОВ «Строймаркет» 10.11.2014 р., підпис якого скріплений круглою печаткою. В самому акті зазначено, що він укладений повноважними представниками замовника та виконавця в особі директора ТОВ «Строймаркет» ОСОБА_4 Відповідач не був позбавлений можливості направити для приймання та огляду гідропідйомників уповноважених представників, зокрема, технічних спеціалістів.

Крім того, листом від 10.11.2014 р. вих. № 126 відповідач просив позивача забезпечити проїзд 10.11.2014 р. на територію ДП НАРП автомобіля, водій ОСОБА_3, з метою відвантаження гідропідйомників по договору № 221-14.

Статтею 767 ЦК України визначено обов'язок наймодавця передати наймачеві річ у комплекті і у стані, що відповідають умовам договору найму та її призначенню. Наймач зобов'язаний у присутності наймодавця перевірити справність речі. Якщо наймач у момент передання речі в його володіння не переконається у її справності, річ вважається такою, що передана йому в належному стані.

Враховуючи, що акт прийому-передачі від 10.11.2014 р. підписаний та затверджений відповідачем без зауважень, комплект гідропідйомників вважається переданим відповідачу в належному (справному) стані.

Наймач має право змінювати стан речі, переданої йому у найм, лише за згодою наймодавця (ч. 3 ст. 773 ЦК). Поточний ремонт речі, переданої у найм, провадиться наймачем за його рахунок, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 776 ЦК).

Відповідач зазначив про проведення ним ремонту обладнання, отриманого за договором № 221-14. Доказів проведення такого ремонту, так само як і дозволу позивача на проведення будь-якого ремонту, відповідач суду не надав. Обовязок проведення ремонту обладнання позивачем договором № 221-14 не встановлений, відповідно, виконання поточного ремонту обладнання в силу приписів ч. 1 ст. 776 ЦК, покладений на відповідача як наймача за договором та за його кошт.

Факт передачі відповідачу комплекту гідропідйомників у неналежному стані судом при розгляді даного спору не встановлений.

Згідно з ч. 6 ст. 762 ЦК України наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає.

Відповідач належних доказів неможливості використання ним обладнання суду не надав.

Позивач правильно розрахував плату за один день користування обладнанням, виходячи з умов договору № 221-14, а саме: 60000,00 грн. (плата за користування за 60 календарних днів) / 60 календарних днів = 1000,00 грн. Позивачем до матеріалів справи долучений затверджений 22.10.2014 р. директором ДП «НАРП» Проект договірної ціни використання гідропідйомників А-1008-000-0-5 інв. №№ 142-141009,142-141010, 142-141030, відповідно до якого ціна за 1 добу, становить 1000 грн. Таким чином, плата за користування обладнанням за 101 день становить 101000,00 грн.

У пункті 5.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 р. № 12 «Про деякі питання практики застосування законодавства про оренду (найм) майна» розяснено, що з урахуванням положень статей 653, 795 ЦК України та умов договору, якщо останніми передбачено, що після закінчення або дострокового розірвання договору оренди нарахування орендної плати за фактичне користування майном припиняється з моменту підписання акта приймання-передачі приміщень орендодавцеві, нарахування орендної плати за відповідний період є правомірним.

Враховуючи викладене вище, вимога про стягнення заборгованості в розмірі 101000,00 грн. є обґрунтованою, відповідає вимогам чинного законодавства України та підлягає задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача.

Керуючись ст.ст. 22, 49, 82 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Строймаркет (69095, м. Запоріжжя, вул. Українська, буд. 50, ) на користь Державного підприємства «Миколаївський авіаремонтний завод «НАРП» (54037, м. Миколаїв, вул. Знаменська, буд 4, ) заборгованість в розмірі 101000 (сто одна тисяча) грн. 00 коп., суму 2020 (дві тисячі двадцять) грн. 00 коп. судового збору. Видати наказ.

Повне рішення складено 09 листопада 2015 р.

Суддя Л.П. Гандюкова

Рішення господарського суду, яке не набрало законної сили, може бути оскаржено до апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги через місцевий суд, який розглянув справу. У разі неподання скарги, рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання у повному обсязі.