КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" листопада 2015 р. Справа№ 910/10919/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пашкіної С.А.

суддів: Баранця О.М.

Калатай Н.Ф.

Від позивача - Рябінін С.В. (довір. №21 від 12.06.2015р.);

Від відповідача - Ігнатенко О.В. (довір. №01 від 12.01.2015р.);

Від третьої особи - Костюков Д.І. (довір. №09-28411/15 від 19.08.2015р.);

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Банк "Меркурій"

на рішення Господарського суду міста Києва від 07.07.2015р.

у справі № 910/10919/15-г (суддя Ярмак О.М.)

за позовом Публічного акціонерного товариства Банк "Меркурій"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДБК"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Фонд гарантування вкладів фізичних осіб

про звернення стягнення на майно

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 07.07.2015р. у справі №910/10919/15 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Рішення місцевого господарського суду ґрунтується на тому, що законодавством не передбачена автоматична відповідальність власників істотної участі за зобов'язаннями банку у випадку визнання його неплатоспроможним. Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності. Для застосування такої міри відповідальності позивач зобов'язаний довести наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить Київський апеляційний господарський суд скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 07.07.2015р. повністю та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги скаржника.

В апеляційній скарзі позивач зазначає про те, що внаслідок бездіяльності власників (акціонерів) АТ Банку «Меркурій», а саме ТОВ «ДБК», які володіють виключними повноваженнями з управління акціонерним товариством, не було вжито своєчасних заходів, що призвело до негативних фінансово-економічних наслідків для банку, його неплатоспроможності та необхідності ліквідації. В результаті такої бездіяльності власників істотної участі банку завдано шкоди вкладникам та кредиторам банку на суму ,49 грн.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 13.08.2015р. розгляд апеляційної скарги призначено на 06.10.2015р.

06.10.2015р. в судовому засіданні оголошено перерву до 20.10.2015р.

20.10.2015р. розгляд апеляційної скарги не відбувся у зв'язку із знаходженням судді на лікарняному.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 26.10.2015р. у зв'язку з виходом головуючого судді (судді-доповідача) з лікарняного призначено розгляд апеляційної скарги на 10.11.2015р.

10.11.2015р. від позивача надійшла заява про вжиття заходів забезпечення позову, а саме: накласти арешт в межах суми боргу, 1 147 860 905,49 грн., на все рухоме та нерухоме майно, яке належить Товариству з обмеженою відповідальністю «ДБК» на праві власності, в тому числі на грошові кошти на усіх рахунках, належних йому у всіх банках України; заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю «ДБК» у термін, починаючи з дати винесення ухвали по забезпеченню позову до розгляду його по суті та набрання судовим рішенням законної сили, розпоряджатись безпосередньо або через своїх представників на будь-який підставах, у будь-якій формі належним йому на праві власності майном.

Відповідно до ст. 66 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою сторони, прокурора або з власної ініціативи має право вжити передбачених статтею 67 цього Кодексу заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Згідно до п.1 Постанови Вищого господарського суду від 26.12.2011 №16 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" відповідно до статті 66 Господарського процесуального кодексу України заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом за заявою сторони, прокурора або з ініціативи господарського суду як гарантія реального виконання рішення суду.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 33 ГПК, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Оскільки заява позивача про забезпечення позову не містить обґрунтованих причин звернення із заявою, а також не подано доказів наявності обставин, з якими пов'язується необхідність вжиття заходів забезпечення позов, судова колегія відмовляє в задоволенні зазначеного клопотання.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, наявні матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін та третьої особи судова колегія встановила.

10.06.2014 відповідно до постанови Національного банку України № 340 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства Банку "Меркурій", виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення №47 від 12.06.2014 "Про початок ліквідації AT Банку "Меркурій" та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію".

Звертаючись з позовом до місцевого господарського суду, Публічне акціонерне товариство Банк"Меркурій" зазначає про те, що згідно з переліком (реєстром) вимог кредиторів АТ "Банк "Меркурій" сума всіх акцептованих вимог кредиторів станом на 22.04.2015 складає ,65грн., а ліквідаційна маса активів АТ "Банк "Меркурій" по оціночній вартості становить 271788427,16 грн., що значно менше, ніж заявлено вимог. Різниця між акцептованими вимогами кредиторів та оціночною вартістю ліквідаційної маси банку складає ,49 грн.

Згідно з інформацією на сайті ДУ "Агентство з розвитку інфраструктури фондового ринку України" в розділі "Інформація 10 та більше %" акціонером ПАТ "Банк "Меркурій" за даними депозитарної установи АБ "Кліринговий дім" значиться, в тому числі, і відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю "ДБК", який володіє 12,7208 % акцій банку.

Доводи позивача в апеляційній скарзі про те, що в результаті дій (бездіяльності) ТОВ "ДБК", як власника істотної участі, контролера та такого, що здійснює контроль та має значний вплив на управління АТ "Банк "Меркурій", а саме неприйняття пропозиції банку для підтримки ліквідності АТ "Банк "Меркурій" придбати додаткові акції банку у зв'язку із збільшенням статутного капіталу банку на 100 000 000,00грн., було завдано шкоди власникам та кредиторам банку на суму ,49 грн., отже з відповідача підлягають стягненню на користь банку зазначені кошти, відповідно до ч. 5 ст. 52 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", ст.ст. 16, 22, 1166 ЦК України, ст.ст. 224, 225, 226 ГК України.

Зазначені доводи не можуть бути покладені в основу рішення з огляду на наступне.

Відповідно до ст.77 Закону України "Про банки і банківську діяльність" Національний банк України приймає рішення про відкликання у банку банківської ліцензії та ліквідацію банку за пропозицією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб протягом п'яти днів з дня отримання такої пропозиції Фонду. Національний банк України не пізніше дня, наступного за днем прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку, повідомляє про це банк та надсилає рішення до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Фонд гарантування вкладів фізичних осіб у день отримання рішення Національного банку України про ліквідацію банку набуває прав ліквідатора банку та розпочинає процедуру його ліквідації відповідно до Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Порядок здійснення ліквідаційної процедури врегульований положеннями глави 16 Закону України "Про банки і банківську діяльність" та розділу 8 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Постанову "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства Банку "Меркурій" прийнято Національним банком України 10.06.2014, а 12.06.2014 - Фондом гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення "Про початок ліквідації AT Банку "Меркурій" та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію".

Позивач - ПАТ Банк "Меркурій", який перебуває у процедурі ліквідації, звернувся з вимогами до відповідача, як власника істотної участі, про стягнення з нього збитків, посилаючись на своє право на звернення до суду, наводить частину 5 статті 52 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", яка передбачала можливість звернення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб до суду з вимогою про стягнення майна з таких осіб для задоволення вимог кредиторів, та частину 6 статті 58 Закону України "Про банки і банківську діяльність" , якою передбачалось, що на власників істотної участі та керівників банку за рішенням суду може бути покладена відповідальність за зобов'язаннями банку в разі віднесення банку з їх вини до категорії неплатоспроможних.

Редакції вказаних статей змінено Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відповідальності пов'язаних із банком осіб" від 02.03.2015, який набрав чинності 08.03.2015, тобто, ще до звернення позивача з даним позовом до суду, про що обґрунтовано зазначає місцевий господарський суд.

Частинами 5 і 6 Закону України ""Про банки і банківську діяльність", в редакції згідно з Законом України від 02.03.2015, передбачено, що пов'язана з банком особа за порушення вимог законодавства, у тому числі нормативно-правових актів Національного банку України, здійснення ризикових операцій, які загрожують інтересам вкладників чи інших кредиторів банку, або доведення банку до неплатоспроможності несе цивільно-правову, адміністративну та кримінальну відповідальність. Пов'язана з банком особа, дії або бездіяльність якої призвели до завдання банку шкоди з її вини, несе відповідальність своїм майном. Якщо внаслідок дій або бездіяльності пов'язаної з банком особи банку завдано шкоди, а інша пов'язана з банком особа внаслідок таких дій або бездіяльності прямо або опосередковано отримала майнову вигоду, такі особи несуть солідарну відповідальність за завдану банку шкоду.

Відповідно до частини 5 ст. 52 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" в новій редакції, Фонд або уповноважена особа Фонду у разі, якщо оціночна вартість ліквідаційної маси банку, затвердженої Фондом, є меншою за вимоги кредиторів, які включені до реєстру акцептованих вимог кредиторів, звертається до пов'язаної з банком особи, дії або бездіяльність якої призвели до завдання банку з її вини шкоди, та пов'язаної з банком особи, яка внаслідок таких дій або бездіяльності прямо або опосередковано отримала майнову вигоду, з вимогою про відшкодування шкоди, завданої банку. У разі отримання Фондом відмови у задоволенні таких вимог або невиконання вимоги у строк, установлений Фондом, Фонд звертається з такими вимогами до суду.

Отже, як обґрунтовано зазначає місцевий господарський суд, вищевказана норма закону надає право на звернення до суду лише Фонду або уповноваженій особі Фонду в разі отримання Фондом гарантування вкладів фізичних осіб відмови пов'язаної з банком особи ( в т.ч. власника істотної участі) у добровільному задоволенні відповідної вимоги або невиконання такої вимоги у встановлений строк.

Законодавство не передбачена автоматична відповідальність власників істотної участі за зобов'язаннями банку у випадку визнання його неплатоспроможним та з урахуванням того, що стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої позивач зобов'язаний довести наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини; за відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

З матеріалів справи та доказів, наданих позивачем не вбачається наявності усіх елементів складу цивільного правопорушення, наявність яких надає право на стягнення збитків, а тому місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст.101-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Банк "Меркурій" залишити без задоволення.

2.Рішення Господарського суду міста Києва від 07.07.2015р. у справі №910/10919/15 залишити без змін.

3.Повернути до Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/10919/15.

Повний текст постанови складено та підписано 16.11.2015р.

Головуючий суддя С.А. Пашкіна

Судді О.М. Баранець

Н.Ф. Калатай