ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" листопада 2015 р.Справа № 916/5145/14

Господарський суд Одеської області

У складі колегії суддів:

Головуючого судді Желєзної С.П.

Судді Горячук Н.О.

Судді Никифорчука М.І.

Секретаря судових засідань ОСОБА_1

За участю представників сторін:

Від позивача: не зявився;

Від відповідачів:

- товариства з обмеженою відповідальністю „Вадіта: не зявився;

- приватного підприємства „Вікторія-Н: не зявився.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства „Омега Банк до товариства з обмеженою відповідальністю „Вадіта, приватного підприємства „Вікторія-Н про визнання кредиторських вимог та зобовязання включити кредиторські вимоги до передавального акту, -

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство „Омега Банк (далі по тексту ПАТ „Омега Банк) звернулось до господарського суду Одеської області із позовом до товариства з обмеженою відповідальністю „Вадіта (далі по тексту ТОВ „Вадіта) про визнання кредиторських вимог позивача, що виникли із кредитного договору № 504 від 18.08.2006р., в загальному розмірі 53 705 775,17 грн., а також зобовязання ТОВ „Вадіта включити вказані кредиторські вимоги до проміжного ліквідаційного балансу. Позовні вимоги обґрунтовані безпідставним ухиленням відповідача в особі призначеної в установленому порядку ліквідаційної комісії від визнання грошових вимог ПАТ „Омега Банк в сумі 53 705 775,17 грн., предявлених в процесі ліквідації ТОВ „Вадіта.

Згідно із заявами від 10.02.2015р. та 10.03.2015р. позивачем було змінено позовні вимоги, в результаті чого, ПАТ „Омега Банк просить суд визнати його кредиторські вимоги до ТОВ „Вадіта в загальному розмірі 53 705 775,17 грн., які складаються із заборгованості за кредитом та відсотками в загальному розмірі 3 679 675,21 доларів США, що еквівалентно 49 637 747,80 грн., заборгованості з комісії в сумі 18 208,49 грн. та пені за несвоєчасне повернення кредиту, процентів та комісії в сумі 4 049 818,88 грн., а також зобовязати ТОВ „Вадіта включити вказані кредиторські вимоги до передавального акту. Вказана редакція позовних вимог була прийнята судом до розгляду як остаточна.

Згідно з ухвалою від 27.04.2015р. судом на підставі ст. 24 ГПК України було залучено приватне підприємство „ОСОБА_2 Н (далі по тексту ПП „Вікторія-Н) до участі у справі в якості іншого відповідача.

Відповідачі проти позову заперечують, посилаючись на його безпідставність та необгрунтованість.

19.06.2015р. до суду надійшла заява товариства з обмеженою відповідальністю „Фінансова компанія „Іпотека кредит про заміну сторони по справі позивача, його правонаступником товариством з обмеженою відповідальністю „Фінансова компанія „Іпотека кредит, посилаючись на відчуження позивачем права вимоги до ТОВ „Вадіта, що виникло із кредитного договору № 504 від 18.08.2006р., відповідно до умов договору купівлі-продажу прав вимоги від 31.12.2014р., посвідченого нотаріально. У задоволенні даного клопотання судом було відмовлено, оскільки правова позиція позивача по справі після надходження даного клопотання товариством з обмеженою відповідальністю „Фінансова компанія „Іпотека кредит залишалась незмінною, тобто суд оцінює факт підтримання даного позову з боку ПАТ „Омега Банк як наполягання на належності позивачу права вимоги, що виникло із спірних правовідносин, у звязку із чим, суд вважає за правомірне розглянути справу у діючому субєктному складі, без здійснення заміни позивача його правонаступником.

07.09.2015р. до суду надійшло клопотання ПАТ „Омега Банк про зупинення провадження у даній справі до завершення розгляду апеляційної скарги ПАТ „Омега Банк на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 28.07.2015р. по справі № 826/12348/15 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю „Фінансова компанія „Іпотека кредит до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в публічному акціонерному товаристві „Омега Банк ОСОБА_3, за участю третьої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, про визнання протиправними дій, визнання протиправним та скасування рішення. У задоволенні даного клопотання судом було відмовлено, оскільки позивачем не було надано суду доказів прийняття апеляційним адміністративним судом апеляційної скарги ПАТ „Омега Банк до провадження. Крім того, як свідчить інформація, наявна в Єдиному державному реєстрі судових рішень, ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 30.09.2015р. постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 28.07.2015р. по справі № 826/12348/15 було залишено без змін, а апеляційну скаргу ПАТ „Омега Банк без задоволення. Оскільки відповідна постанова адміністративного суд апеляційної інстанції набрала чинності в момент її проголошення, на теперішній час вказана справа не перебуває на розгляді в іншому суді, що виключає можливість зупинення провадження по даній справі з вищенаведених підстав.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

18.09.2014р. в спеціалізованому друкованому засобі масової інформації „Бюлетень державної реєстрації було опубліковане оголошення про прийняття засновниками ТОВ „Вадіта рішення про припинення даної юридичної особи, про призначення ОСОБА_4 головою комісії з припинення юридичної особи та встановлено 18.11.2014р. граничним строком для предявлення кредиторами ТОВ „Вадіта своїх вимог до ліквідаційної комісії.

Як свідчать матеріали справи, позивачем було направлено на адресу ліквідаційної комісії ТОВ „Вадіта заяву про визнання грошових вимог на загальну суму 53 705 775,17 грн., яка складається із заборгованості за кредитом в сумі 2 000 000 доларів США, що еквівалентно 26 979 418,00 грн., заборгованості за відсотками в сумі 1 679 675,21 доларів США, що еквівалентно 22 658 329,80 грн., та пені в загальній сумі 4 049 818,88 грн. Підставою виникнення вказаної суми заборгованості є укладений між сторонами кредитний договір № 504 від 18.08.2006р. (з урахуванням додаткових угод до нього).

У відповідь на вказану заяву ліквідаційною комісією ТОВ „Вадіта було видане повідомлення про необхідність подання копій документів на підтвердження обгрунтованості заявлених вимог, а саме: копії кредитного договору № 504 від 18.08.2006р. та докази видачі кредиту в сумі 2 000 000 доларів США на користь ТОВ „Вадіта.

При цьому, ані заява про визнання грошових вимог, ані повідомлення, що надане відповідачем за результатами її розгляду, не містять дати їх складання, а в матеріалах справи відсутні докази направлення сторонами одна одній вказаних документів, що унеможливлює встановлення з боку суду точних календарної дати їх виготовлення та предявлення.

В подальшому, листом, датованим 28.11.2014р., ПАТ „Омега Банк повідомило ліквідаційну комісію ТОВ „Вадіта про те, що факт укладення вищезазначеного кредитного договору та факт видачі на його виконання грошових коштів в сумі 2 000 000 доларів США, встановлений рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 20.01.2010р. по справі № 2-2962/11 за позовом ПАТ „Сведбанк до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_7, .ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_2, ТОВ „Вадіта про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Проте, у відповідь на вказаний лист ТОВ „Вадіта повторно було зазначено про необхідність надання копії кредитного договору № 504 від 18.08.2006р. та докази видачі кредиту в сумі 2 000 000 доларів США на користь ТОВ „Вадіта для вирішення питання про включення грошових вимог позивача до ліквідаційного балансу. Повторне повідомлення ТОВ „Вадіта датоване 04.12.2014р.

За переконанням ПАТ „Омега Банк, дії ліквідаційної комісії ТОВ „Вадіта щодо не включення його грошових вимог до ліквідаційного балансу свідчать про невизнання цих вимог даним відповідачем, що зумовило предявлення даного позову.

В процесі розгляду даної справи судом було зясовано, що рішенням загальних зборів учасників ТОВ „Вадіта, що оформлене протоколом № 20 від 06.12.2014р., було затверджено передавальний акт від 06.12.2014р. основних засобів, майна, майнових і немайнових прав, документів, кредиторської та дебіторської заборгованості, включаючи зобовязання, які оспорюються ТОВ „Вадіта, а також вирішено передати вказані майно та зобовязання до ПП „Вікторія-Н та визнання останнього повним (універсальним) правонаступником усього майна, прав та обовязків ТОВ „Вадіта. При цьому, заборгованість ТОВ „Вадіта перед ПАТ „Омега Банк в загальній сумі 53 705 775 грн. увійшла до переліку боргових зобовязань, які не визнані комісією з реорганізації ТОВ „Вадіта та передаються до ПП „Вікторія-Н, із підставою відмови безнадійна заборгованість з підстав спливу строку давності.

При цьому, на підставі рішення засновника ПП „Вікторія-Н, що оформлене протоколом № 5-15 від 06.12.2014р., було вирішено затвердити передавальний акт від 06.12.2014р. основних засобів, майна, майнових і немайнових прав, документів, кредиторської та дебіторської заборгованості, включаючи зобовязання, які оспорюються. ТОВ „Вадіта, а також вирішено визнати ПП „Вікторія-Н повним (універсальним) правонаступником ТОВ „Вадіта з 06.12.2014р.

Після зясування викладених обставин, ПАТ „Омега Банк уточнило заявлені в межах даної справи позовні вимоги, в результаті чого, просить суд визнати спірні грошові вимоги до ТОВ „Вадіта та останнього включити вказані кредиторські вимоги позивача до передавального акту.

Вирішуючи питання про обгрунтованість заявлених в межах справи позовних вимог, суд виходить із наступного.

Відповідно до ст. 104 ЦК України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов'язки переходять до правонаступників. Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Згідно зі ст. 105 ЦК України учасники юридичної особи, суд або орган, що прийняв рішення про припинення юридичної особи, зобов'язані протягом трьох робочих днів з дати прийняття рішення письмово повідомити орган, що здійснює державну реєстрацію. Після внесення запису про прийняття рішення засновників (учасників) юридичної особи, суду або уповноваженого ними органу про припинення юридичної особи до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців повідомлення про внесення запису до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців щодо прийняття рішення засновників (учасників) юридичної особи, суду або уповноваженого ними органу про припинення юридичної особи оприлюднюється на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців. Учасники юридичної особи, суд або орган, що прийняв рішення про припинення юридичної особи, відповідно до цього Кодексу призначають комісію з припинення юридичної особи (комісію з реорганізації, ліквідаційну комісію), голову комісії або ліквідатора та встановлюють порядок і строк заявлення кредиторами своїх вимог до юридичної особи, що припиняється. Виконання функцій комісії з припинення юридичної особи (комісії з реорганізації, ліквідаційної комісії) може бути покладено на орган управління юридичної особи. До комісії з припинення юридичної особи (комісії з реорганізації, ліквідаційної комісії) або ліквідатора з моменту призначення переходять повноваження щодо управління справами юридичної особи. Голова комісії, її члени або ліквідатор юридичної особи представляють її у відносинах з третіми особами та виступають у суді від імені юридичної особи, яка припиняється. Строк заявлення кредиторами своїх вимог до юридичної особи, що припиняється, не може становити менше двох і більше шести місяців з дня оприлюднення повідомлення про рішення щодо припинення юридичної особи. Кожна окрема вимога кредитора, зокрема щодо сплати податків, зборів, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, страхових коштів до Пенсійного фонду України, фондів соціального страхування, розглядається, після чого приймається відповідне рішення, яке надсилається кредитору не пізніше тридцяти днів з дня отримання юридичною особою, що припиняється, відповідної вимоги кредитора.

Положеннями ст. 107 ЦК України передбачено, що кредитор може вимагати від юридичної особи, що припиняється, виконання зобов'язань якої не забезпечено, припинення або дострокового виконання зобов'язання, або забезпечення виконання зобов'язання, крім випадків, передбачених законом. Після закінчення строку для пред'явлення вимог кредиторами та задоволення чи відхилення цих вимог комісія з припинення юридичної особи складає передавальний акт (у разі злиття, приєднання або перетворення) або розподільчий баланс (у разі поділу), які мають містити положення про правонаступництво щодо всіх зобов'язань юридичної особи, що припиняється, стосовно всіх її кредиторів та боржників, включаючи зобов'язання, які оспорюються сторонами. Передавальний акт та розподільчий баланс затверджуються учасниками юридичної особи або органом, який прийняв рішення про її припинення, крім випадків, встановлених законом. Підписані головою і членами комісії з припинення юридичної особи та затверджені учасниками юридичної особи або органом, який прийняв рішення про припинення юридичної особи, примірники передавального акта та розподільчого балансу передаються в орган, який здійснює державну реєстрацію юридичної особи, що припиняється, за місцем її державної реєстрації, а також в орган, який здійснює державну реєстрацію юридичної особи - правонаступника, за місцем її державної реєстрації. Порушення положень частин другої та третьої цієї статті є підставою для відмови у внесенні до єдиного державного реєстру запису про припинення юридичної особи та державній реєстрації створюваних юридичних осіб - правонаступників. Юридична особа - правонаступник, що утворилася внаслідок поділу, несе субсидіарну відповідальність за зобов'язаннями юридичної особи, що припинилася, які згідно з розподільчим балансом перейшли до іншої юридичної особи - правонаступника. Якщо юридичних осіб - правонаступників, що утворилися внаслідок поділу, більше двох, таку субсидіарну відповідальність вони несуть солідарно. Якщо правонаступниками юридичної особи є декілька юридичних осіб і точно визначити правонаступника щодо конкретних обов'язків юридичної особи, що припинилася, неможливо, юридичні особи - правонаступники несуть солідарну відповідальність перед кредиторами юридичної особи, що припинилася. Учасники (засновники) припиненої юридичної особи, які відповідно до закону або установчих документів відповідали за її зобов'язаннями, відповідають за зобов'язаннями правонаступників, що виникли до моменту припинення юридичної особи, у такому самому обсязі, якщо більший обсяг відповідальності учасників (засновників) за зобов'язаннями правонаступників не встановлено законом або їх установчими документами.

В силу положень ст. 110 ЦК України юридична особа ліквідується: 1) за рішенням її учасників або органу юридичної особи, уповноваженого на це установчими документами, в тому числі у зв'язку із закінченням строку, на який було створено юридичну особу, досягненням мети, для якої її створено, а також в інших випадках, передбачених установчими документами; 2) за рішенням суду про ліквідацію юридичної особи через допущені при її створенні порушення, які не можна усунути, за позовом учасника юридичної особи або відповідного органу державної влади; 3) за рішенням суду про ліквідацію юридичної особи в інших випадках, встановлених законом, - за позовом відповідного органу державної влади. Якщо з позовом про ліквідацію юридичної особи звернувся орган державної влади, ліквідатором може бути призначений цей орган, якщо він наділений відповідними повноваженнями. Якщо вартість майна юридичної особи є недостатньою для задоволення вимог кредиторів, юридична особа здійснює всі необхідні дії, встановлені законом про відновлення платоспроможності або визнання банкрутом. Особливості ліквідації банків встановлюються законом про банки і банківську діяльність.

Положеннями ст. 112 ЦК України у разі ліквідації платоспроможної юридичної особи вимоги її кредиторів задовольняються у такій черговості: 1) у першу чергу задовольняються вимоги щодо відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, та вимоги кредиторів, забезпечені заставою чи іншим способом; 2) у другу чергу задовольняються вимоги працівників, пов'язані з трудовими відносинами, вимоги автора про плату за використання результату його інтелектуальної, творчої діяльності; 3) у третю чергу задовольняються вимоги щодо податків, зборів (обов'язкових платежів); 4) у четверту чергу задовольняються всі інші вимоги. Вимоги однієї черги задовольняються пропорційно сумі вимог, що належать кожному кредитору цієї черги. Черговість задоволення вимог кредиторів за договорами страхування визначається законом. У разі відмови ліквідаційної комісії у задоволенні вимог кредитора або ухилення від їх розгляду кредитор має право протягом місяця з дати, коли він дізнався або мав дізнатися про таку відмову звернутися до суду із позовом до ліквідаційної комісії. За рішенням суду вимоги кредитора можуть бути задоволені за рахунок майна, що залишилося після ліквідації юридичної особи. Вимоги кредитора, заявлені після спливу строку, встановленого ліквідаційною комісією для їх пред'явлення, задовольняються з майна юридичної особи, яку ліквідовують, що залишилося після задоволення вимог кредиторів, заявлених своєчасно. Вимоги кредиторів, які не визнані ліквідаційною комісією, якщо кредитор у місячний строк після одержання повідомлення про повну або часткову відмову у визнанні його вимог не звертався до суду з позовом, вимоги, у задоволенні яких за рішенням суду кредиторові відмовлено, а також вимоги, які не задоволені через відсутність майна юридичної особи, що ліквідується, вважаються погашеними.

З огляду на вищевикладені норми чинного законодавства, господарський суд доходить висновку, що такий спосіб захисту прав кредитора як визнання його вимог та включення їх до ліквідаційного балансу застосовується виключно у випадку припинення юридичної особи внаслідок ліквідації, оскільки невжиття кредитором відповідних заходів в такому випадку призводить до певних, визначених ст. 112 ЦК України правових наслідків. В той же час, при припиненні юридичної особи шляхом приєднання, яке має місце в даному випадку, застосовуються положення ст. 107 ЦК України, приписи якої не передбачають можливості оскарження дій ліквідатора та включення вимог, не визнаних останнім, до передавального акту. Наведене також пояснюється тим, що у випадку приєднання права та обовязки юридичної особи, що припиняється, не зникають, а переходить до юридичних осіб-правонаступників.

За таких обставин, проаналізувавши приписи чинного законодавства, суд доходить висновку, що обраний позивачем спосіб захисту власних прав не відповідає способам захисту, встановленим законом, що має наслідком необхідність відмови у задоволенні позову з наведених підстав.

Крім того, 31.12.2014р. між ПАТ „Омега Банк (Продавець) та ТОВ „Фінансова компанія „Іпотека кредит (Покупець) було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_11, зареєстрований в реєстрі за № 1898, у відповідності до умов якого Продавець продав (відступив) Покупцю низку належних йому прав вимог, в тому числі і право вимоги до ТОВ „Вадіта за кредитним договором № 504 від 18.08.2006р.

Після введення у ПАТ „Омега Банк тимчасової адміністрації, уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було кваліфіковано вищезазначений договір як нікчемний з підстав, передбачених ст. 38 Закону України „Про систему гарантування вкладів фізичних осіб. Проте, постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 28.07.2015р. по справі № 826/12348/15, залишеною без змін згідно з ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 30.09.2015р., було визнано протиправними дії уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ „Омега Банк ОСОБА_3 щодо визнання нікчемним договору купівлі-продажу прав вимоги від 31.12.2014р., укладеного між ПАТ „Омега Банк та ТОВ „Фінансова компанія „Іпотека кредит, який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_11, зареєстрованого в реєстрі за № 1898, а також визнано протиправним та скасовано рішення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ „Омега Банк ОСОБА_3 щодо визнання даного правочину нікчемним.

Отже, на теперішній час договір купівлі-продажу прав вимоги від 31.12.2014р., укладений між ПАТ „Омега Банк та ТОВ „Фінансова компанія „Іпотека кредит, який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_11, зареєстрований в реєстрі за № 1898, є чинним та діючим.

Згідно зі ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Оскільки зобовязанням відповідно до ст. 509 ЦК України є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку, у випадку відступлення кредитором належного йому права вимоги зобовязання боржника щодо первісного кредитора припиняються.

Таким чином, в результаті укладення вищезазначеного договору купівлі-продажу позивач втратив право вимоги до ТОВ „Вадіта, що виникло із кредитного договору № 504 від 18.08.2006р. У звязку із викладеним, позов ПАТ „Омега Банк не підлягає задоволенню також і з наведених підстав.

Підсумовуючи всі вищевикладені обставини, відповідно до ст.ст. 104, 105, 107, 110, 112, 509, 512 ЦК України позов ПАТ „Омега Банк задоволенню не підлягає.

Судові витрати зі сплати судового збору у повному обсязі покладаються на позивача згідно зі ст.ст. 44, 49 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 43, 44, 49, 82-85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. В позові відмовити.

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 85 ГПК України.

Відповідно до ст. ст. 91, 93 ГПК України сторони у справі, прокурор, треті особи, особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення місцевого господарського суду, яке не набрало законної сили. Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення місцевим господарським судом. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Повний текст рішення суду підписано 09.11.2015р.

Головуючий суддя С.П. Желєзна

Суддя Н.О. Горячук

Суддя М.І. Никифорчук