РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.10.2015Справа №910/17826/15

За позовом Приватного підприємства "Творча майстерня "Престиж"

До Приватного акціонерного товариства "ТРЕСТ Київміськбуд-1"

Про стягнення 859 933,50 грн

Суддя Прокопенко Л.В.

Представники:

Від позивача Загура В.П. - представник

Від відповідача не з?явився

Суть спору:

Приватне підприємство "Творча майстерня "Престиж" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства "ТРЕСТ Київміськбуд-1" про стягнення 859 933,50 грн.

Ухвалою суду від 13.07.2015 за зазначеною вище позовною заявою порушено провадження у справі № 910/17826/15 та призначено розгляд справи на 04.08.2015.

03.08.2015 відділом діловодства суду від представника позивача отримані додаткові матеріали на вимогу ухвали суду.

04.08.2015 відділом діловодства суду від представника відповідача отримано клопотання про відкладення розгляду справи.

В судове засідання 04.08.2015 представник позивача з'явився, підтримав позовні вимоги.

В судове засідання 04.08.2015 представник відповідача не з?явився, вимоги ухвали суду від 13.07.2015 не виконав.

В судове засідання 13.10.2015 представник позивача з'явився, надав суду додаткові пояснення по справі.

В судове засідання 13.10.2015 представник відповідача не з'явився, вмотивованих клопотань до суду не подав.

Відповідно до ст. 82 Господарського процесуального кодексу України (ГПК України), рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих позивачем та витребуваних судом.

У судовому засіданні 13.10.2015 відповідно до ст. 85 ГПК України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд, -

ВСТАНОВИВ:

9 вересня 2011 року між Приватним підприємством «Творча майстерня «ПРЕСТИЖ», як позикодавцем та Приватним акціонерним товариством «Трест Київміськбуд-1» як позичальником було укладено Договір безвідсоткової поворотної позики за № 2-Т, згідно якому Позивач зобов'язався надати Відповідачу безвідсоткову поворотну позику, а Відповідач - прийняти та повернути її у визначений Договором строк.

Пунктом 2 Договору передбачено, що сума позики за цим Договором становить 470 000,00 (чотириста сімдесят тисяч) грн.

На виконання умов Договору, Позивач 13 вересня 2011 року платіжним дорученням за № 1073 перерахував на поточний рахунок Відповідача грошові кошти в сумі 470 000,00 (чотириста сімдесят тисяч) грн. (копія наявна в матеріалах справи).

Пунктами 3 та 4 Договору передбачено, що позика надається у безготівковому порядку платіжним дорученням шляхом переказу необхідних коштів на розрахунковий рахунок Позичальника. Строк надання позики становить 12 (дванадцять) місяців, тобто до 09.09.2012.

Пунктами 5 та 6 Договору передбаченого по закінченні строку, вказаного в п.4 Договору, Позичальник зобов'язується протягом п'ятнадцяти днів повернути Позикодавцю суму отриманої позики і що позика повертається у безготівковому порядку платіжним дорученням шляхом переказу необхідних коштів на розрахунковий рахунок Позикодавця.

09.09.2012 р. сторонами підписано Додаткову угоду (без номеру) до вказаного вище Договору, згідно якій сторони домовились викласти пункт 4 Договору в наступній редакції:

« 4. Строк повернення позики - 31 грудня 2012 року».

Позивач зазначив, що враховуючи вище зазначене грошові кошти відповідачем повинні були біти повернуті 16.01.2013.

В порядку досудового врегулювання спору Позивач 23.12.2014 звернувся до відповідача з Претензією за вих. № 386, у якій вимагав від Відповідача повернути отриману позику на протязі місяця з дати отримання.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною першою статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частина 1 ст. 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 ст. 193 ГК України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Згідно зі статями 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до статті 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін)

Приписами ст.1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Приписами ст. 1049 ЦК України передбачено, що Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 1049 ЦК України, позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Приписами ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу (боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом).

Приписами ст. 16 ЦК України та ст. 20 ГК України передбачено, що одним із способі захисту порушеного права є, зокрема, примусове виконання обов'язку в натурі.

Отже, як вбачається з матеріалів справи, відповідачем порушені договірні зобов'язання в частині своєчасного повернення кредитних коштів, у зв'язку із чим, у відповідача виникла заборгованість за кредитом яка підлягає стягненню з останнього.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно ч. 1 ст. 614 ЦК України визначено, що особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. При цьому відсутність своєї вини відповідно до ч. 2 ст. 614 ЦК України доводить особа, яка порушила зобов'язання.

Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Дослідивши матеріали справи та враховуючи приписи вище зазначених норм, суд дійшов висновку, що відповідачем було порушено умови договору в зв'язку із чим підлягають задоволенню вимоги позивача відносно стягнення заборгованості за договором безвітсоткової поворотної позики в розмірі 470 000 грн., інфляційних втрат в розмірі 354 934,60 грн., 3% річних в розмірі 34 998,90 грн.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ч. 5 ст. 49 ГПК України, покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 49, 75, 82-85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути із Приватного акціонерного товариства "Трест Київміськбуд -1" (04205, м. Київ, вул. Маршала Тимошенка, 29-Б, ) на користь Приватного підприємства "Творча майстерня "ПРЕСТИЖ" (04205, м. Київ, вул. Маршала Тимошенка, 29-Б, офіс 300, ) заборгованості за договором безвітсоткової поворотної позики в розмірі 470 000 (чотириста сімдесят тисяч) грн.., інфляційні втрати в розмірі 354 934 (триста п'ятдесят чотири тисячі дев'ятсот тридцять чотири) грн. 60 коп., 3 % річних в розмірі 34 998 (тридцять чотири тисячі дев'ятсот дев'яносто вісім) грн. 90 коп., судовий збір у розмірі 17 198 (сімнадцять тисяч сто дев'яносто вісім) грн. 67 коп.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено 19.10.2015.

Суддя Л.В. Прокопенко