Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "06" листопада 2015 р. Справа № 906/1422/15

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Лозинської І.В.

при секретарі: Шундрик Т.В.

за участю представників сторін:

- від позивача: не прибув

- від відповідача: не прибув

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (Київська область, Сквирський район, с. Великополовецьке)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агріпол" (Житомирська область, Радомишльський район)

про стягнення 102400,40 грн.

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 звернувся до господарського суду Житомирської області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агріпол" заборгованості за договором на виконання робіт №07/05/14 від 17.05.2014. у сумі 102400,40 грн, з яких, 55420,00 грн. - основний борг, 9925,38 грн - пеня, 1708,15 грн. - 3% річних, 35346,87 грн. - інфляційні втрати.

Ухвалою від 11.09.2015 господарський суд порушив провадження у справі, зобов'язав сторін виконати вимоги резолютивної частини ухвали.

Ухвалою від 06.10.2015 та від 29.10.2015 господарський суд відклав розгляд справи через неявку представника відповідача та необхідністю надання додаткових доказів по справі.

До початку розгляду справи на адресу суду 05.11.2015 надійшло клопотання від позивача від 04.11.2014 про розгляд справи без участі представника. Крім того зазначено, що останнім днем нарахування штрафних санкцій взято 10.07.2015 - дату підготовки позовної заяви та здійснення розрахунків (а. с. 52).

В засідання суду позивач повноважного представника не направив, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Представник відповідача в засідання суду не прибув, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчить копія Реєстру господарського суду Ф103 на відправку рекомендованої кореспонденції за 30.10.2015 (а. с. 53). Крім того, як вбачається з рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення від 18.10.2015, відповідач отримав ухвалу господарського суду від 11.09.2015 про порушення провадження у справі (а. с. 34).

Відповідач за підставами пред'явлення та предметом позовні вимоги не оспорив, доказів сплати заборгованості в повному обсязі суду не надав.

Враховуючи те, що явка представників сторін в засідання суду обов'язковою не визнавалась, надання письмового відзиву відповідно до вимог ст.59 ГПК України є правом відповідача, а не його обов'язком, господарський суд вважає, що неявка представників сторін, повідомлених належним чином, не перешкоджає розгляду справи за наявними матеріалами відповідно до ст. 75 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, господарський суд,-

ВСТАНОВИВ:

07.05.2014 між Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 (виконавець/позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Агріпол" замовник/відповідач) був укладений Договір №07/05/14 на виконання робіт (далі - Договір, а. с. 8, 9).

За своєю правовою природою вказаний Договір №07/05/14 від 07.05.2014 є договором підряду.

Згідно ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов"язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), замовник зобов"язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Відповідно до п. 1.1 предметом договору є надання Виконавцем послуг по наданню послуг в галузі рослинництва на площах Замовника на основі впровадження прогресивних технологій використання продуктивної техніки, яка є власністю Виконавця.

У Договорі сторони узгодили умови виконання робіт та розмір оплати і порядок розрахунків за договором.

Пунктом 2.5. Договору встановлено в день закінчення Виконавцем робіт оформляти акти виконаних робіт з зазначенням обсягів виконаних робіт та плати, що належить Виконавцю за надані послуги, підписати акт уповноваженими особами та скріпити печаткою Замовника, уповноваженої особи.

Частиною 4 ст. 882 ЦК України передбачено, що передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною. Акт підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими.

Наявними у справі документами підтверджується факт виконання підрядником робіт та прийняття вказаної роботи замовником, про що сторонами було складено та підписано акти (а. с. 10 -12):

- акт виконаних робіт №1 від 21.05.2014 на суму 24000,00 грн.

- акт виконаних робіт №2 від 08.06.2014 на суму 48000,00 грн.

- акт виконаних робіт №3 від 20.06.2014 на суму 8400,00 грн.

Відповідно до п. 3.2. Договору Замовник одночасно з закінченням робіт, але не пізніше 10 днів після підписання акту виконаних робіт розраховується з Виконавцем шляхом перерахування грошових коштів на рахунок Виконавця.

Позивачем виконано обумовлені договором роботи на суму 80400,00 грн., що підтверджується актами виконаних робіт №1, №2, №3 підписаними сторонами та скріпленими їх печатками; оригінали яких оглянуто в судовому засіданні та копії надано до справи.

Відповідач оплатив виконані позивачем роботи частково на суму 24980,00, що підтверджується довідками банку від 09.07.2015 та від 21.10.2015 (а. с. 13, 48):

-10000,00 грн - 02.12.2014 з призначенням платежу: за дисковку згідно з рах. від 08.06.2014;

-5000,00 грн - 30.01.2015 з призначенням платежу: за дисковку згідно з рах. від 08.06.2014;

-5000,00 грн - 03.02.2015 з призначенням платежу: за дисковку згідно з рах. від 08.06.2014;

-2980,00 грн - 10.02.2015 з призначенням платежу: за дисковку згідно з рах. від 08.06.2014;

-2000,00 грн - 08.04.2015 з призначенням платежу: за дисковку згідно з рах. від 08.06.2014.

Таким чином, в результаті часткової оплати за виконані роботи утворився борг на суму 55420,00 грн. ( 80400,00 -24980,00 ).

З метою врегулювання спору позивач направив відповідачу претензію від 29.04.2015, вих. №015 з вимогою про погашення заборгованості за виконанні роботи, про що свідчить фіскальний чек від 29.04.2015 на відправку рекомендованого повідомлення, який залишено відповідачем без відповіді та задоволення (а. с. 14 - 17).

Відповідно до ч.1 ст. 837 Цивільного кодексу України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов"язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов"язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Згідно з ч.1 ст. 854 ЦК України, якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною першою ст. 193 ГК України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Положення аналогічного змісту містяться в ст. ст. 525 і 526 ЦК України.

Враховуючи, що відповідач в порушення умов договору № 07/05/14 від 07.05.2014 не провів розрахунки в повному обсязі з позивачем, суд вважає вимогу позивача про стягнення з відповідача 55420,00 грн. заборгованості за виконані роботи обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Що стосується заявлених позивачем до стягнення з відповідача 1708,15 грн - 3 % річних за період з 01.07.2014 по 10.07.2015 та 35346,87 грн - інфляційних за період з червня 2014 по липень 2015 (а. с. 21 - 25), суд вважає за необхідне зазначити таке.

У відповідності до приписів ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Положення ч. 2 ст. 625 ЦК України в частині сплати процентів річних застосовується за наявності порушення будь-якого грошового зобов'язання (п. 6.2 Постанови Вищого господарського суду України від 17.12.2013 року №14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" (далі - Постанова № 14).

Сплата трьох процентів річних від простроченої суми не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові (п. 4.1 Постанови № 14).

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції є способом захисту його майнового права та інтересу, суть якого полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів (п. 3.1 Постанови № 14).

З огляду на вимоги ч. 1 ст. 4-7 і ст. 43 ГПК України господарський суд має з'ясовувати обставини, пов'язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується (п. 1.12 Постанови №14 ).

Перевіривши проведені позивачем нарахування 3 % річних, господарський суд встановив, що їх суми обґрунтовані та вірні.

Здійснивши перерахунок інфляційних втрат, виходячи з вказаного позивачем у позовній заяві періоду їх нарахування, суд вважає правомірно заявленою до стягнення їх суму у розмірі 33637,74 грн, обраховану по періодах по кожному акту виконаних робіт.

Отже, у стягненні 1709,13 грн інфляційних втрат суд відмовляє.

Крім того, за неналежне виконання відповідачем зобов'язань за Договором, позивач просить стягнути на свою користь також 9925.38 грн пені, нарахованої згідно з законом у розмірі подвійної облікової ставки НБУ в розрізі по кожному виставленому рахунку окремо, про що суд зазначає.

Статтями 610 та 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання, що включає у себе його виконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 4.5. Договору сторони передбачили, що при несвоєчасному розрахунку Замовник зобов"язаний сплатити виконавцю пеню в розмірі 3% від суми боргу за кожний день прострочення. Строк позовної давності по стягненню пені - 3 роки і нарахування штрафних санкцій не припиняється після 6-ти місяців.

Згідно з ч. 6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Як вбачається з матеріалів справи позивач заявив вимогу щодо стягнення пені в сумі 9925,38 грн по кожному акту виконаних робіт, розраховану за період шість місяців:

- акт виконаних робіт №1 - розрахована пеня за період з 01.06.2014 по 01.12.2014 на суму 2880,65 грн;

- акт виконаних робіт №2 - розрахована пеня за період з 19.06.2014 по 19.12.2014 на суму 5974,36 грн;

- акт виконаних робіт №3 - розрахована пеня за період з 01.07.2014 по 31.12.2014 на суму 1070,37 грн;

Однак, здійснивши перерахунок пені за період з моменту виникнення заборгованості по кожному акту виконаних робіт, суд вважає правомірно заявленою до стягнення суму пені у розмірі 9888,55 грн, тому у стягненні 36,83 грн пені слід відмовити за безпідставністю їх нарахування.

Відповідно до статей 33 та 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень належними та допустимими у справі доказами; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідач доказів сплати суми боргу у заявленій позивачем до стягненні сумі станом на день вирішення спору не надав, при цьому, за підставами пред'явлення та предметом позовні вимоги не оспорив.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований, підтверджується належними доказами, які є в матеріалах справи, та підлягає частковому задоволенню на суму 100654,44 грн, із яких: 55420,00 грн основної суми боргу; 9888,55 грн пені; 33637,74 грн інфляційних втрат та 1708,15 грн 3% річних.

У частині стягнення 1745,96 грн (1709,13 + 36,83) суд відмовляє.

Витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 49, 82 - 85 ГПК України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агріпол" (12223, Житомирська область, Радомишльський район, с. Облітки, вул. Центральна, б. 1, ) на користь Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1):

- 55420,00 грн основної суми боргу;

- 9888,55 грн пені;

- 33637,74 грн інфляційних втрат;

- 1708,15 грн 3% річних;

- 1509,82 грн судового збору.

3. В іншій частині позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено "10" листопада 2015 р.

Суддя Лозинська І.В.

Віддрукувати:

1 - до справи

2 - позивачу

3 - відповідачу (реком.)