ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.11.2015 року Справа № 904/7092/15

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Березкіної О.В. ( доповідач)

Суддів: Дарміна М.О., Чус О.В.

При секретарі Ковзикові В.Ю.

За участю представників сторін:

від позивача: Андрєєва Г.Д., представник, довіреність №10/3-88 від 16.09.2015 року;

від відповідача: Дорошенко Г.В., представник, довіреність №б/н від 07.10.2015 року;

від третьої особи представник у судове засідання не з'явився, про час та місце проведення судового засідання повідомлений судом належним чином

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Департаменту корпоративних прав та правового забезпечення Дніпропетровської міської ради

на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 24 вересня 2015 року у справі № 904/7092/15

за позовом Департаменту корпоративних прав та правового забезпечення Дніпропетровської міської ради, м. Дніпропетровськ

до комунального виробничого житлового ремонтно-експлуатаційного підприємства Жовтневого району, м. Дніпропетровськ

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - комунальне підприємство «Спеціалізована ремонтно-будівельна дільниця» Дніпропетровської міської ради, м. Дніпропетровськ

про стягнення 1 412,37 грн. та розірвання договору № 345-ДКП/14 оренди нерухомого майна від 17.10.2014 року та виселення

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 24 вересня 2015 року (суддя Соловйова А.Є.) припинено провадження у справі в частині стягнення 511,38 грн. пені, а у задоволенні решти частини позовних вимог Департаменту корпоративних прав та правового забезпечення Дніпропетровської міської ради - відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, позивач - Департамент корпоративних прав та правового забезпечення Дніпропетровської міської ради звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог про розірвання договору оренди комунального майна та виселення - скасувати, та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог в цій частині.

В обґрунтування своєї скарги позивач посилається на те, що суд першої інстанції неповно з'ясував обставини справи, неповно дослідив докази та допустив неправильне застосування норм матеріального права, що призвело до прийняття необґрунтованого та незаконного рішення.

Зокрема, апелянт вважає, що суд першої інстанції безпідставно не взяв до уваги факт несвоєчасного внесення орендної плати, що вже є підставою для розірвання договору оренди. Суд не надав оцінку тому факту, що хоча договір страхування об'єкту оренди був укладений, проте він не набрав чинності, оскільки відповідачем не був здійснений страховий платіж, що також є порушенням умов договору оренди і є підставою для його розірвання.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 22 жовтня 2015 року апеляційна скарга була прийнята до розгляду, розгляд справи було призначено у судовому засіданні на 11 листопада 2015 року.

В судовому засіданні представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги, просив рішення суду скасувати та задовольнити позовні вимоги.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив рішення суду залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши відповідність оскаржуваного рішення нормам діючого законодавства, Дніпропетровський апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 17.10.2014 між Департаментом корпоративних прав та правового забезпечення Дніпропетровської міської ради (далі-Орендодавець) та комунальним виробничим житловим ремонтно-експлуатаційним підприємством Жовтневого району (далі-Орендар) був підписаний Договір №345-ДКП/14 оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності територіальної громади міста (далі-Договір), за умовами якого, в редакції Додаткової угоди від 16.12.2014, з метою ефективного використання комунального майна Орендодавець на підставі рішення міської ради від 21.03.20007 №41/11 із змінами і доповненнями передав, а Орендар прийняв в строкове платне користування комунальне нерухоме майно нежитлові приміщення загальною площею 61,8 кв.м., розташовані за адресою: м. Дніпропетровськ, пр. Героїв, 46, на першому поверсі 9-ти поверхового будинку, вартість яких, згідно з незалежною оцінкою становить 289 469,00 грн. без ПДВ, що перебувають на балансі КП "Спеціалізована ремонтно-будівельна дільниця", для використання під розміщення комунального підприємства Дніпропетровської міської ради. Використання об'єкту не за цільовим призначенням забороняється.

Пунктом 2.2 Договору передбачено, що Орендар вступає у строкове платне користування об'єктом оренди з дати підписання сторонами Договору та акта приймання-передачі об'єкта оренди.

Згідно пункту 3.2 Договору, в редакції Додаткової угоди від 16.12.2014, розмір орендної плати відповідно до розрахунку орендної плати, що є невід'ємною частиною Договору, становить 744,66 грн. без ПДВ базова за вересень місяць 2014 року. Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється згідно з чинним законодавством та в повному обсязі спрямовується Орендарем на рахунок Балансоутримувача. Орендна плата за перший місяць оренди визначається шляхом коригування розміру орендної плати за базовий місяць на індекс інфляції за період з першого числа наступного за базовим місяця до останнього числа першого місяця оренди, починаючи з жовтня місяця 2014 року.

Відповідно до пункту 3.3 Договору, з урахуванням Додаткової угоди від 16.12.2014, за користування об'єктом оренди Орендар сплачує орендну плату, яку спрямовує:

- 50% від загальної суми орендної плати до загального фонду міського бюджету м. Дніпропетровська на розрахункові рахунки, які відкриті районними управліннями Державного казначейства м. Дніпропетровська, відповідно з кодом бюджетної класифікації 22080401 - у розмірі 372,33 грн.;

- 50% від загальної суми орендної плати у розмірі 372,33 грн. на рахунок балансоутримувача об'єкта оренди.

Орендна плата сплачується Орендарем щомісяця у термін не пізніше 15 числа місяця, наступного за звітним, і не залежить від наслідків господарської діяльності Орендаря (п. 3.5 Договору).

Звертаючись до комунального виробничого житлового ремонтно-експлуатаційного підприємства Жовтневого району із позовом про стягнення 1 412,37 грн. за договором №345-ДКП/14 оренди нерухомого майна від 17.10.2014 року, з яких 900,99 грн. - заборгованість з орендної плати та 511,38 грн. - пеня; розірвання договору №345-ДКП/14 оренди нерухомого майна від 17.10.2014; виселення комунального виробничого житлового ремонтно-експлуатаційного підприємства Жовтневого району з нежитлових приміщень загальною площею 61,8 кв.м., розташованих за адресою: м. Дніпропетровськ, пр. Героїв,46, на першому поверсі 9-ти поверхового будинку, позивач - Департамент корпоративних прав та правового забезпечення Дніпропетровської міської ради посилався на неналежне виконання Відповідачем умов Договору №345-ДКП/14 оренди нерухомого майна від 17.10.2014 в частині своєчасної та в повному обсязі оплати орендних платежів, невиконання обов»язку із страхування об»єкту оренди, невиконання обов»язку щодо укладання договору на сплату експлуатаційних витрат з балансоутримувачем майна, а також відшкодування витрат по сплаті податку за землю, що в свою чергу, на думку Позивача, є істотним порушенням умов Договору та тягне за собою його розірвання та виселення Орендаря з орендованого приміщення.

Припиняючи провадження в частині стягнення пені та відмовляючи у стягненні боргу з орендної плати, суд першої інстанції виходив з того, що заборгованість з орендної плати сплачена відповідачем ще до звернення позивача із позовом до суду, а заявлена пеня була сплачена під час розгляду справи в суді першої інстанції.

Відмовляючи у розірванні договору оренди та виселенні відповідача, господарський суд першої інстанції виходив з того, що несвоєчасність внесення орендних платежів не свідчить про достатньо істотне порушення умов договору, а інші обставини, на які посилається позивач - спростовуються наданими відповідачем доказами - Договором №01/40/51077 добровільного страхування орендованого майна від 03.11.2014 (а.с. 123-126) та Договором про сплату витрат від 17.10.2014, підписаним з балансоутримувачем (а.с. 127-128).

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Статтею 759 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

В статті 762 Цивільного кодексу України зазначено про те, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Судом встановлено, що на виконання умов Договору Позивач передав, а Відповідач прийняв обумовлений об'єкт оренди, що підтверджується підписаним сторонами та скріпленим їх печатками актом приймання-передачі від 17.10.2014 (а.с. 22).

На спірні правовідносини, враховуючи, що предметом оренди є комунальне майно, розповсюджується також дія Закону України "Про оренду державного та комунального майна".

Згідно ч. 3 ст. 18 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" та ч.3 ст.285 Господарського кодексу України, орендар зобов'язаний вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі.

Частиною 1 ст.19 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" передбачено, що орендар за користування об'єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності.

Частиною 3 ст.19 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" та ч.4 ст.286 Господарського кодексу України передбачено, що строки внесення орендної плати визначаються у договорі.

Як вбачається з матеріалів справи, за період з листопада 2014 року по липень 2015 року Відповідач здійснив платежі з орендної плати в розмірі 3 073,18 грн., а згідно платіжних доручень № 693 від 04.08.2015 та № 695 від 05.08.2015, ним сплачено ще 900,99 грн., тому колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про припинення провадження у справі щодо позовних вимог в частині стягнення пені на підставі п. 1.1 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України, та відмови задоволенні позовних вимог щодо стягнення основного боргу, оскільки станом на час звернення з даним позовом до суду заборгованості вже не було.

Крім того, висновки суду щодо відмови у розірванні договору та виселенні також є законними та обґрунтованими.

Статтями 526 і 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами, а зобов'язання по ньому має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно п. 5.6, 5.11 договору оренди, у місячний термін після укладання цього договору орендар повинен застрахувати об'єкт оренди на користь балансоутримувача об'єкта оренди, та укласти договір з балансоутримувачем на оплату експлуатаційних витрат, у тому числі відшкодування витрат по податку на землю.

Як вбачається з матеріалів справи, 3 листопада 2014 року між відповідачем та ПрАТ «Київський страховий дім» був укладений Договір №01/40/51077 добровільного страхування орендованого майна (а.с. 123-126), та сплачений страховий внесок, а 17 жовтня 2014 року був укладений Договір про сплату витрат, укладений з балансоутримувачем (а.с. 127-128).

З податкової декларації з плати на землю вбачається, що відповідач щомісячно самостійно сплачує плату за землю, в тому числі і за будинок 46 по проспекту Героїв 46 у місті Дніпропетровську, що підтверджується також відповідними платіжними дорученнями за період 2015 року.

Відповідно до ч.3 ст. 26 Закону України « Про оренду державного та комунального майна» договір оренди може бути розірвано за погодженням сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірвано за рішенням суду у разі невиконання сторонами своїх зобов'язань та з інших підстав, передбачених законодавчими актами України.

Проте, названа норма застосовується з урахуванням загальних положень Господарського кодексу України (далі - ГК України) та ЦК України.

Згідно з положеннями частини другої статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем сплачені орендні платежі, заборгованість відсутня, об'єкт оренди був застрахований, договори на експлуатаційне обслуговування були укладені, податок на землю сплачувався, а тому відсутні підстави вважати затримку орендної плати і внесення страхового платежу за договором страхування вже у 2015 році , як істотне порушення, яке позбавило можливості позивача отримати те, на що вона розраховувала при укладанні договору, оскільки відповідачем також була сплачена і пеня.

При цьому, колегія суддів зауважує, що умовами договору передбачено визначення орендної плати шляхом коригування з урахуванням індексу інфляції, та відсутність у договорі оренди банківських реквізитів позивача та доказів надання рахунків на оплату.

Оскільки господарський суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для розірвання договору оренди нерухомого майна, а інших підстав, які б свідчили про наявність у відповідача обов'язку повернути орендоване нерухоме майно, позивачем не наведено та з матеріалів справи не вбачається, висновки суду про відмову у задоволенні позовних вимог в частині виселення відповідача з нежитлових приміщень також є законними та обґрунтованими.

Інші доводи позивача, викладені в апеляційній скарзі, не приймаються судом апеляційної інстанції до уваги, оскільки не спростовують висновків суду першої інстанції, а лише зводяться до переоцінки досліджених господарським судом доказів та встановлених обставин справи.

Оскільки суд першої інстанції при вирішенні даної справи правильно застосував норми матеріального та процесуального права, прийняв законне та обґрунтоване рішення, тому судове рішення у відповідності до п.1 ч.1 ст. 103 ГПК України підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту корпоративних прав та правового забезпечення Дніпропетровської міської ради - залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 24 вересня 2015 року у справі № 904/7092/15 - залишити без змін.

Постанова набирає чинності з дня її оголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого господарського суду України через Дніпропетровський апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дати її прийняття.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 16.11.2015 року.

Головуючий суддя О.В. Березкіна

Суддя М.О. Дармін

Суддя О.В. Чус