ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" листопада 2015 р.Справа № 922/5699/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Новікової Н.А.

при секретарі судового засідання Коваленко М.Ю.

розглянувши справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Техно-Дизель", 54055, м. Миколаїв, вул. 1 Слобідська, 37; код 37206551
до товариства з обмеженою відповідальністю "РСУ-ВОДСТРОЙ КОМПАНИ", 61002, м. Харків, вул. Артема, 31; код 37585356
про стягнення 879952,64 грн.
за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1, довіреність б/н від 12.10.2015 р.;

відповідача - не з'явився.

За відсутності клопотання сторін технічна фіксація судового процесу не здійснювалась.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Техно-Дизель" (позивач) звернулося до господарського суду Харківської області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "РСУ-ВОДСТРОЙ КОМПАНИ" (відповідач) про стягнення заборгованості у розмірі 879 952,64 грн.

Свої вимоги мотивує неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за договором поставки нафтопродуктів № 34 від 12.11.2012 р. в частині повної та своєчасної оплати поставленого дизельного палива. В якості правових підстав позову вказує на норми ст.ст. 526, 610, 611, 612, 655, 692, 712 ЦК України.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 19.10.2015 р. порушено провадження у справі № 922/5699/15, розгляд якої призначено у судовому засіданні на 27.10.2015 р.

Представник позивача у судовому засіданні 27.10.2015 р. звернувся до суду з заявою про уточнення позовних вимог б/н від 27.10.2015р. (вх. № 43401), в якій наведено уточнений розрахунку суми позову, в якому позивач вказує, що на виконання умов договору № 34 від 12.11.2012 року позивачем було поставлено відповідачу 1009105 літрів дизельного палива вартістю 12916540,00 грн., натомість, відповідачем було оплачено тільки за 940358 літрів палива на суму 12036587,36 грн., у зв'язку з чим не оплаченою залишилась сума у розмірі 879952,64 грн. за 68747 літрів дизельного палива, що підтверджується актом звірки.

Судом було визнано надані уточнення додатковими поясненнями до розрахунку суми позову та долучено їх до матеріалів справи.

Оскільки, представник відповідача 27.10.2015 в судове засідання не зявився, витребувані судом докази не надав, розгляд справи було відкладено на 02.11.2015 р.

Відповідач в судове засідання 02.11.2015р. свого повноважного представника не направив, про причини не явки суд не повідомив, витребувані документи та відзив на позовну заяву не надав, хоча про час та місце розгляду даної справи повідомлений належним чином, зокрема, ухвала суду про порушення провадження у справі від 19.10.2015 р., направлена на адресу відповідача зазначену у позовній заяві, що співпадає з адресою, вказаною у витягу з ЄДР - 61002, м. Харків, вул. Артема, 31.

У постанові пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26 грудня 2011 року "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" надані роз'яснення, що в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. Доказом такого повідомлення в разі неповернення ухвали підприємством зв'язку може бути й долучений до матеріалів справи та засвідчений самим судом витяг з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень, який містить інформацію про отримання адресатом відповідного поштового відправлення, або засвідчена копія реєстру поштових відправлень суду.

Згідно п.п. 4.1.3 4.1.5. п. 4.1. Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень та поштових переказів, затверджених наказом Міністерства транспорту та зв'язку України №1149 від 12.12.2007р. нормативні строки пересилання простої письмової кореспонденції операторами поштового зв'язку (без урахування вихідних днів об'єктів поштового зв'язку) між районними центрами різних областей України (у тому числі для міст обласного підпорядкування) - 4.1.1. Місцевої - Д+2, пріоритетної - Д+1; п.п.4.1.2. У межах області та між обласними центрами України (у тому числі для міст Києва, Сімферополя, Севастополя) - Д+3, пріоритетної - Д+1; п.п. 4.1.3. Між районними центрами різних областей України (у тому числі для міст обласного підпорядкування) - Д+4, пріоритетної - Д+2; п.п. 4.1.4. Між іншими населеними пунктами різних областей України - Д+5, пріоритетної - Д+4, де Д - день подання поштового відправлення до пересилання в об'єкті поштового зв'язку або опускання простого листа чи поштової картки до поштової скриньки до початку останнього виймання; 1, 2, 3, 4, 5 - кількість днів, протягом яких пересилається поштове відправлення. (Пункт 4.1 глави 4 в редакції Наказу Міністерства транспорту та зв'язку N 1267 ( z1254-09 ) від 08.12.2009р.)

Відповідно до п.4.2. Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень та поштових переказів, затверджених наказом Міністерства транспорту та зв'язку України №1149 від 12.12.2007р. при пересиланні рекомендованої письмової кореспонденції зазначені в пункті 4.1 нормативні строки пересилання збільшуються на один день.

Приймаючи до уваги, що ухвала суду про порушення провадження у справі від 19.10.2015 р. направлена відповідачу 19.10.2015 р. та ухвала суду про відкладення розгляду справи від 27.10.2012р. направлена відповідачу 27.10.2015 р., що підтверджується відмітками канцелярії суду, на адресу, що зазначена у позовній заяві, а також у витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб станом на 06.10.2015р., згідно якого юридична адреса товариства з обмеженою відповідальністю "РСУ-ВОДСТРОЙ КОМПАНИ": вул. Артема, 31, м. Харків, 61002, але поштові повідомлення про вручення судових ухвал відповідачу до суду на час розгляду справи не повернулися, беручи до уваги норми Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень та поштових переказів, затверджених наказом Міністерства транспорту та зв'язку України №1149 від 12.12.2007р., враховуючи не повернення поштових відправлень, направлених останньому за вказаною юридичною адресою, суд вважає, що відповідач належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

Таким чином, суд вважає, що відповідач ТОВ "РСУ-ВОДСТРОЙ КОМПАНИ", будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового засідання, своїм конституційним правом на захист не скористався, тому суд вважає, що ним виконано вимоги процесуального Закону щодо повідомлення сторін належним чином про час та місце слухання справи і реалізовано право учасника судового процесу на судовий захист.

Суд перейшов до розгляду справи по суті.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд задовольнити позовні вимоги.

За висновками суду у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору та є необхідними для прийняття повного і обґрунтованого судового рішення, внаслідок чого справа розглядається відповідно до норм ст. 75 ГПК України. Крім того, суд приймає до уваги, що судом сторонам були створені належні умови для надання усіх необхідних доказів (надано достатньо часу для підготовки до судового засідання, в разі необхідності - ознайомлення з матеріалами справи, надання доказів на підтвердження своєї позиції по суті спору тощо).

Розглянувши матеріали справи, зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив наступне.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Зокрема, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 174 Господарського кодексу України господарський договір є підставою виникнення господарських зобов'язань.

Відповідно до ст.ст. 627, 628, 629 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, зміст договору складається з умов, які визначаються на розсуд та за погодженням сторін, та умов, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства, договір укладений (підписаний сторонами) є обов'язковим для виконання кожної із сторін.

Між товариством з обмеженою відповідальністю "Техно-Дизель" (позивач, продавець) та товариством з обмеженою відповідальністю "РСУ-ВОДСТРОЙ КОМПАНИ" (відповідач, покупець) 12.11.2012 р. укладено договір на продаж та поставку нафтопродуктів № 34, відповідно до умов якого продавець зобов'язався протягом всього терміну договору поставляти і передавати у власність покупця, а покупець, в свою чергу, зобов'язався приймати і оплачувати нафтопродукти (продукцію), в кількості, асортименті, за цінами і на умовах, вказаних у договорі.

Цей договір набирає чинності з дати його підписання сторонами і діє один рік. У випадку, якщо після закінчення терміну дії договору жодна із сторін письмово не заявить про своє бажання розірвати цей договір, він вважається пролонгованим на черговий календарний рік (п. 7.7. договору).

Надані до матеріалів справи докази, відсутність у матеріалах справи письмового повідомлення про розірвання договору, визначеного п. 7.7. договору, дають підстави вважати договір на продаж та поставку нафтопродуктів № 34 від 12.11.2012 р. діючим.

Умови поставки продукції узгоджені сторонами у розділі 2 договору, зокрема п.2.1. договору встановлено, що постачання продукції здійснюється автотранспортом, на підставі письмових заявок покупця, або на підставі заздалегідь погодженого сторонами графіка шляхом доставки продукції.

Відповідно до п. 2.6. договору кількість частини поставленого товару встановлюється сторонами за даними, що зазначені у видаткових накладних, підписаними обома сторонами.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач на виконання своїх зобов'язань за спірним договором, передав у власність відповідача за період з 15.11.2012 р. по 01.10.2013 р. продукцію на загальну суму 13355537,02 грн., що підтверджується матеріалами справи, а саме видатковими накладними (№ 329 від 15.11.2012 р., № 342 від 22.11.2012р.,№ 362 від 01.12.2012р., № 372 від 08.12.2012р., № 32 від 18.01.2013р., № 50 від 25.01.2013р., № 62 від 29.01.2013р., № 64 від 30.01.2013р., № 81 від 07.02.2013р., № 92 від 12.02.2013р., № 100 від 14.02.2013р., № 103 від 15.02.2013р., № 111 від 19.02.2013р., № 119 від 22.02.2013р., № 126 від 27.02.2013р., № 127 від 27.02.2013р., № 142 від 04.03.2013р., № 145 від 04.03.2013р., № 147 від 05.03.2013р., № 146 від 05.03.2013р., № 151 від 06.03.2013р., № 152 від 07.03.2013р., № 166 від 11.03.2013р., № 165 від 11.03.2013р., № 167 від 11.03.2013р., №171 від 12.03.2013р., №187 від 18.03.2013р., № 180 від 15.03.2013р., №179 від 15.03.2013р., № 188 від 20.03.2013р., № 189 від 21.03.2013р., № 190 від 21.03.2013р., №200 від 26.03.2013р., № 201 від 27.03.2013р., № 202 від 27.03.2013р., № 212 від 01.04.2013р., № 213 від 01.04.2013р., № 219 від 03.04.2013р., № 222 від 03.04.2013р., № 229 від 08.04.2013р., № 238 від 12.04.2013р., № 241 від 15.04.2013р., № 249 від 19.04.2013р., № 260 від 23.04.2013р.,№261 від 25.04.2013р., № 262 від 25.04.2013р., № 278 від 30.04.2013р., № 268 від 29.04.2013р., № 267 від 29.04.2013р., № 286 від 07.05.2013р., № 295 від 14.05.2013р., № 296 від 14.05.2013р., № 304 від 14.05.2013р., № 306 від 15.05.2013р., № 316 від 23.05.2013р., № 324 від 28.05.2013р., №363 від 25.06.2013р., № 378 від 01.07.2013р., № 386 від 04.07.2013р., № 408 від 10.07.2013р., № 446 від 23.07.2013р., № 451 від 15.07.2013р., № 458 від 26.07.2013р., №481-1 від 01.08.2013р., №513 від 15.08.2013р., № 486 від 06.08.2013р., № 658 від 01.10.2013р.), довіреностями на отримання товарно-матеріальних цінностей (№ 47 від 01.10.2013р., № 44 від 06.08.2013р., № 43 від 01.08.2013р., № 40 від 11.07.2013р., № 41 від 21.07.2013р., № 39 від 01.07.2013р., №38 від 20.06.2013р., № 37 від 21.05.2013р., № 33 від 11.05.2013р., № 34 від 11.05.2013р., № 32 від 01.05.2013р., № 28 від 20.04.2013р., №29 від 22.04.2013р., № 27 від 10.04.2013р., № 25 від 01.04.2013р., № 24 від 01.04.2013р., № 21 від 25.03.2013р., № 18 від 12.03.2013р., № 19 від 18.03.2013р., № 17 від 11.03.2013р., № 16 від 11.03.2013р., № 14 від 01.03.2013р., № 15 від 04.03.2013р., № 13 від 27.02.2013р., № 11 від 22.02.2013р., № 10 від 14.02.2013р., № 7 від 07.02.2013р., № 5 від 29.01.2013р., № 4 від 25.01.2013р., № 3 від 18.01.2013р., №2916 від 01.12.2012р., № 2711 від 13.11.2012р.) та товарно-транспортними накладними до них (№ 857 від 06.12.2013р., № 625 від 01.10.2013р., № 459 від 06.08.2013р., № 486 від 15.08.2013р., № 454 від 01.08.2013р., № 431 від 26.07.2013р., № 431/1 від 26.07.2013р., № 396 від 15.07.2013р., №421 від 23.07.2013р., № 382 від 10.07.2013р., № 360 від 04.07.2013р., № 352 від 01.07.2013р., № 337 від 25.06.2013р., № 337-1 від 25.06.2013р., № 298 від 28.05.2013р., № 290 від 23.05.2013р., № 280 від 15.05.2013р., № 269 від 14.05.2013р., № 269/1 від 14.05.2013р., № 269/2 від 14.05.2013р., № 269/3 від 14.05.2013р., № 269/4 від 14.05.2013р., № 260 від 07.05.2013р., № 253 від 30.04.2013р., № 243 від 29.04.2013р., № 237 від 25.04.2013р., № 238 від 25.04.2013р., № 236 від 23.04.2013р., № 225 від 19.04.2013р., № 225/1 від 19.04.2013р., № 225/2 від 19.04.2013р., № 225/3 від 19.04.2013р., № 217 від 15.04.2013р., № 214 від 12.04.2013р., № 214/1 від 12.04.2013р., № 214/2 від 12.04.2013р., № 214/3 від 12.04.2013р., № 214/4 від 12.04.2013р., № 214/5 від 12.04.2013р., № 214/6 від 12.04.2013р., № 198/1 від 08.04.2013р., № 198 від 03.04.2013р., № 195 від 03.04.2013р., № 195/1 від 03.04.2013р., № 195/2 від 03.04.2013р., № 195/3 від 03.04.2013р., № 195/4 від 03.04.2013р., № 189/3 від 01.04.2013р., № 189/1 від 01.04.2013р., № 189 від 01.04.2013р., № 188 від 01.04.2013р., № 174 від 27.03.2013р., № 174/1 від 27.03.2013р., № 178 від 26.03.2013р., № 169 від 21.03.2013р., № 168 від 21.03.2013р., № 168/1 від 21.03.2013р., № 167 від 20.03.2013р., № 159 від 15.03.2013р., № 164 від 18.03.2013р., № 151 від 12.03.2013р., № 145 від 11.03.2013р., № 147 від 11.03.2013р., № 147/1 від 11.03.2013р., № 147/2 від 11.03.2013р., № 147/3 від 11.03.2013р., № 147/4 від 11.03.2013р., № 147/5 від 11.03.2013р., № 147/6 від 11.03.2013р., № 147 від 11.03.2013р., № 134 від 07.03.2013р., № 133 від 06.03.2013р., № 128 від 05.03.2013р., № 128/1 від 05.03.2013р., № 128/2 від 05.03.2013р., № 128/3 від 05.03.2013р., № 128/4 від 05.03.2013р., № 128/5 від 05.03.2013р., № 129 від 05.03.2013р., № 127 від 04.03.2013р., № 124 від 04.03.2013р., № 107 від 27.02.2013р., № 106 від 27.02.2013р., №106/1 від 27.02.2013р., № 106/2 від 27.02.2013р., № 106/3 від 27.02.2013р., № 106/4 від 27.02.2013р., № 99 від 22.02.2013р., № 99/1 від 22.02.2013р., № 99/2 від 22.02.2013р., № 99/3 від 22.02.2013р., № 99/4 від 22.02.2013р., №99/5 від 22.02.2013р., №99/6 від 22.02.2013р., № 91 від 19.02.2013р., № 91/1 від 19.02.2013р., № 91/2 від 19.02.2013р., № 83 від 15.02.2013р., № 83/1 від 15.02.2013р., № 81 від 14.02.2013р., № 72 від 12.02.2013р., №72/1 від 12.02.2013р., № 72/2 від 12.02.2013р., № 72/3 від 12.02.2013р., № 72/4 від 12.02.2013р., № 61 від 07.02.2013р., № 61/1 від 07.02.2013р., № 61/2 від 07.02.2013р., № 61/3 від 07.02.2013р., № 61/4 від 07.02.2013р., № 40 від 30.01.2013р., № 40/1 від 30.01.2013р., № 40/2 від 30.01.2013р., № 40/3 від 30.01.2013р., № 40/4 від 30.01.2013р., 36/3 від 29.01.2013р., № 36/2 від 29.01.2013р., № 36/1 від 29.01.2013р., № 36 від 29.01.2013р., № 35 від 25.01.213р., № 23 від 18.01.2013р., № 109 від 08.12.2012р., № 108/2 від 01.12.2012р., № 108/1 від 01.12.2012р., № 108 від 01.12.2012р., № 101 від 20.11.2012р., № 101/1 від 20.11.2012р., № 103/3 від 22.11.2012р., № 103/2 від 22.11.2012р., № 103/1 від 22.11.2012р., № 103 від 22.11.2012р., № 99 від 15.11.2012р., № 99/1 від 15.11.2012р.).

Вищезазначені документи оформлені належним чином, підписані уповноваженими представниками сторін та скріплені печатками підприємств.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У відповідності п. 3.5 договору, умови і терміни оплати узгоджуються сторонами у кожному конкретному випадку і вказуються в специфікаціях на відповідний період постачання. Якщо інше не погоджене сторонами в специфікації, покупець виробляє 100% передплату продукції, в погоджений сторонами період, протягом 3 банківських днів з дати виставлення відповідного рахунку.

Пунктом 3.8. Договору визначено, що остаточні взаєморозрахунки між сторонами виробляються на підставі актів звірки протягом 5 банківських днів з моменту підписання відповідного акту.

Згідно умов п. 3.2 договору позивачем виставлялися рахунки на оплату продукції, проте, оплату за отриманий товар відповідач вносив не в повному обсязі

Судом встановлено, що відповідачем здійснено часткову оплату за поставлену продукцію за договором на продаж та поставку нафтопродуктів № 34 від 12.11.2012 р. у розмірі 12359283,58 грн. та повернуто, на підставі зворотної накладної від покупця № 1 від 06.12.2013 р., продукцію (дизельне паливо у кількості 9086 л.) на суму 116300,80 грн., внаслідок чого у нього утворилась заборгованість перед позивачем у розмірі 879952,64 грн.

Факт визнання відповідачем наявності та розміру заборгованості у сумі 879952,64 грн. за період: листопад 2012 р. - грудень 2013 р. за договором на продаж та поставку нафтопродуктів № 34 від 12.11.2012 р. підтверджується актом звіряння взаємних розрахунків між ТОВ "Техно-Дизель" та ТОВ "РСУ-ВОДСТРОЙ КОМПАНИ", підписаним уповноваженими представниками сторін 05.01.2015 року та скріпленим печатками підприємств.

Згідно з ч.1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Отже, враховуючи вищевикладене, відповідач визнається судом таким, що прострочив виконання зобов'язання з оплати поставленої Товариством з обмеженою відповідальністю "Техно-Дизель" за договором на продаж та поставку нафтопродуктів № 34 від 12.11.2012 р. продукції (дизельного палива) у розмірі 879952,64 грн.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч.1 ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи, що відповідачем не доведений факт відсутності заборгованості перед позивачем, останнім не оспорюються наведені позивачем розрахунки, хоча відповідач мав можливість надати обґрунтування своєї позиції по справі, відповідач не надав суду належних доказів виконання домовленості у строку передбачені договором, а також враховуючи, що відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, позовні вимоги позивача в сумі основного боргу у розмірі 879952,64 грн. є обґрунтованими, підтверджуються наданими суду доказами та підлягають задоволенню.

За результатами розгляду справи, керуючись ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає необхідним, у зв'язку із задоволення позову, витрати по сплаті судового збору за подачу позову в розмірі 13199,29 грн. покласти на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 1, 4, 12, 22, 32-34, 43, 44, 49, 75, 82-85, Господарського процесуального кодексу України;

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "РСУ-ВОДСТРОЙ КОМПАНИ" (61002, м. Харків, вул. Артема, 31; ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Техно-Дизель" (54055, м. Миколаїв, вул. 1 Слобідська, 37, ) 879952,64 грн. заборгованості за поставлене дизельне паливо за договором поставки нафтопродуктів № 34 від 12.11.2012 року та 13199,29 грн. витрат по сплаті судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

На рішення господарського суду, яке не набрало законної сили, сторони мають право подати апеляційну скаргу, а прокурор апеляційне подання протягом десяти днів з дня прийняття (підписання) рішення через місцевий господарський суд.

Повне рішення складено 05.11.2015 р.

Суддя ОСОБА_2