номер провадження справи 12/155/14
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

09.11.2015 Справа № 908/5630/14

Суддя Господарського суду Запорізької області Смірнов О.Г., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтербіс» про надання відстрочки виконання рішення суду від 24.02.15 р. у справі № 908/5630/14

за позовом: Державного підприємства «Вугілля України», м. Київ

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтербіс», м. Донецьк

про стягнення 4919707,65 грн.

за участю представників:

від стягувача ОСОБА_1, довіреність № 30-12/6-Д від 30.12.14 р.

від боржника ОСОБА_2, довіреність № 70 від 08.01.15 р.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 24.02.2015 року у справі № 908/5630/14 позовні вимоги Державного підприємства «Вугілля України» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтербіс» було задоволено частково, зокрема стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтербіс» на користь Державного підприємства «Вугілля України» заборгованість в сумі 4420315 (чотири мільйона чотириста двадцять тисяч триста пятнадцять) грн. 21 коп., пеню в сумі 135643 (сто тридцять пять тисяч шістсот сорок три) грн. 17 коп., три проценти річних в сумі 32554 (тридцять дві тисячі пятсот пятдесят чотири) грн. 37 коп., інфляційні витрати в сумі 165551 (сто шістдесят пять тисяч пятсот пятдесят одна) грн. 73 коп., витрати по сплаті судового збору в сумі 73080 (сімдесят три тисячі вісімдесят) грн. 00 коп. Окрім того, пунктом четвертим резолютивної частини рішення була зазначена відстрочка у його виконанні строком на три місяці до 24.05.2015 року. На виконання вказаного рішення судом було видано наказ від 16.03.2015 року.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 27.05.2015 року у справі №908/5630/14 рішення господарського суду Запорізької області від 24.02.2015 року у справі №908/5630/14 було змінено. На виконання вказаної постанови судом було видано наказ від 30.06.2015 року.

Боржник у справі Товариство з обмеженою відповідальністю «Інтербіс» звернувся до суду із заявою в порядку ст. 121 Господарського процесуального кодексу України та просить суд відстрочити виконання рішення Господарського суду Запорізької області від 24.02.2015 року у справі № 908/5630/14 до 20.10.2016 р.

Заява Боржника обґрунтована приписами статті 121 ГПК України, які передбачають наявність обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Мотивуючи заяву про відстрочку виконання рішення суду, боржник зазначає, що оскільки внаслідок тимчасової окупації м. Донецька, боржник вимушений був змінити місце реєстрації та вид господарської діяльності. При цьому зазначає, що всі обєкти, які знаходилися на його балансі захоплені, що унеможливлює розпорядження цим майном а відтак і отримання прибутку. Разом з тим повідомляє, що внаслідок надзвичайних подій ним змінено вид господарської діяльності із «будівництво житлових та нежитлових будинків» та ведення готельного бізнесу на «лісопильне та стругальне виробництво», що негативно відобразилося на фінансовій діяльності підприємства та призвело до неплатоспроможності боржника. З огляду на незадовільний фінансовий стан підприємства вважає що стягнення всієї суми призведе до не відновлювальних збитків та банкрутства підприємства. При цьому посилається на наявність у країни і інфляційних процесів.

Вказані у заяві обставини, боржник вважає винятковими, оскільки вони перешкоджають своєчасно виконати рішення у спосіб та порядок визначені судом, а тому клопоче про задоволення його заяви щодо надання йому розстрочки виконання рішення суду.

Безпосередньо в судовому засіданні представник боржника наполягав на задоволенні його заяви, а представник відповідача поклав вирішення цього питання на розсуд суду.

Дослідивши матеріали справи, спосіб та порядок виконання рішення суду у даній справі, суд вважає заяву боржника обґрунтованою, та такою, що підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Стаття 129 Конституції України та стаття 115 ГПК України передбачає, що рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обовязковими на усій території України і виконуються у порядку, встановленим Законом України Про виконавче провадження.

Статтею 121 ГПК України передбачено, що при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Підставою для розстрочки, відстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у строк або встановленим господарським судом способом. При цьому, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) тяжке захворювання її самої або членів її сімї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Законодавець визначає, що розстрочка означає виконання рішення частками, встановленими господарським судом, з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частки також повинні визначатись господарським судом. При цьому слід мати на увазі, що розстрочка можлива при виконанні рішення, яке стосується предметів, що діляться (гроші, майно, не визначене індивідуальними ознаками; декілька індивідуально визначених речей тощо).

При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК України, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення.

Так, в якості доказів неможливості виконання рішення суду боржник надав суду Звіт про фінансові результати за перше півріччя 2015 року, з якого вбачається, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Інтербіс» має збиток у розмірі 31877 тис. грн., Звіт про фінансові результати за 9 місяців 2015 року з якого вбачається що збиток товариства становить вже 36150 тис. грн. разом з тим, боржником надано Регістри бухгалтерського обліку станом на 15.10.2015 року, з яких вбачається, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Інтербіс» за звітний період має кредиторську заборгованість, яка складає 183921954,52 грн., та дебіторську заборгованість, яка складає 38343146,20 грн.

Таким чином, фінансово-економічний стан відповідача є складним.

При цьому, незадовільний фінансовий стан не є безумовною підставою для розстрочки або відстрочки виконання рішення. Зазначеної правової позиції дотримується Вищий господарський суд України у постанові №10/1994 від 24 березня 2009 року.

Стаття 42 Господарського кодексу України визначає як самостійну, ініціативну, систематичну, на власний ризик господарську діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку. При цьому здійснення підприємницької діяльності и власний ризик означає покладення на підприємця тягаря несприятливих наслідків такої діяльності.

Слід зазначити, що господарський процесуальний кодекс України не визначає переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи утруднюють його виконання, а тому суд оцінює докази, що підтверджують зазначені обставини, за правилами ст. 43 ГПК України, тобто, до заяви мають бути додані докази, які підтверджують обставини, викладені в заяві щодо неможливості чи утруднення виконання рішення.

Так, в якості обґрунтування підстав для надання відстрочки виконання рішення суду, боржник також зазначає, що всі обєкти, які знаходилися на його балансі захоплені, що унеможливлює розпорядження цим майном а відтак і отримання прибутку, на підтвердження чого надає листи Головного Управління МВС України в Донецькій області № 4/6739 від 17.10.14р, № 4/7668 від 16.12.14р., № 4/538 від 30.01.15р. Разом з тим, Сертифікатом № 3582 Торгово-промислової палати України засвідчено форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), зокрема: акти тероризму на території міста Донецьк Донецької області з датою настання 15 жовтня 2014 року. Дата закінчення: тривають, дату встановити неможливо. Разом з тим, із вказаного сертифікату вбачається, що місцезнаходженням Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтербіс» з 05.01.2015р. є вул. Центральна, буд. 126 «А», с. Малинськ, Березнівський район, Рівненська область, 34610, а до 05.01.2015 року: вул.. хірургічна, 22 «А», Донецьк, 83049. Вказані обставини підтверджуються також наданими Довідкою з ЄДРПОУ АА №705350 від 28.02.2013 року та Відомостями з ЄДРПОУ від 15.01.2015 року. При цьому зміна видів діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю за КВЕД також підтверджується останніми.

Разом з тим, судом враховано, що одночасне і повне виконання рішення суду в даній справі може призвести до виникнення заборгованості зі сплати податків, зборів та інших платежів до бюджету, заробітної плати, і як наслідок припинення господарської діяльності боржника, що в подальшому унеможливить виконання ним рішення суду та матиме негативні наслідки для стягувача. В свою чергу відстрочка виконання рішення суду сприятиме можливості продовження господарської діяльності боржника, що направлено на відновлення матеріальних інтересів стягувача.

Відтак, враховуючи викладене, є підстави для задоволення поданої заяви, а тому слід надати Товариству з обмеженою відповідальністю Інтербіс відстрочку виконання рішення суду у справі № 908/5630/14 від 24.02.2015 року щодо стягнення з нього боргу в сумі 4420315 (чотири мільйона чотириста двадцять тисяч триста пятнадцять) грн. 21 коп., пені в сумі 135643 (сто тридцять пять тисяч шістсот сорок три) грн. 17 коп., трьох процентів річних в сумі 32554 (тридцять дві тисячі пятсот пятдесят чотири) грн. 37 коп., інфляційних витрат в сумі 165551 (сто шістдесят пять тисяч пятсот пятдесят одна) грн. 73 коп., витрат по сплаті судового збору в сумі 73080 (сімдесят три тисячі вісімдесят) грн. 00 коп. строком на один рік - до 20.10.2016 року.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 86, 115, 121 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Інтербіс про відстрочку виконання рішення суду від 24.02.2015 року у справі № 908/5630/14 задовольнити.

2. Відстрочити виконання рішення суду у справі № 908/5630/14 від 24.02.2015 року щодо стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю Інтербіс боргу в сумі 4420315 (чотири мільйона чотириста двадцять тисяч триста пятнадцять) грн. 21 коп., пені в сумі 135643 (сто тридцять пять тисяч шістсот сорок три) грн. 17 коп., трьох процентів річних в сумі 32554 (тридцять дві тисячі пятсот пятдесят чотири) грн. 37 коп., інфляційних витрат в сумі 165551 (сто шістдесят пять тисяч пятсот пятдесят одна) грн. 73 коп., витрат по сплаті судового збору в сумі 73080 (сімдесят три тисячі вісімдесят) грн. 00 коп. строком на один рік до 20.10.2016 року.

Суддя О.Г. Смірнов