донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

10.11.2015р. справа №905/1152/15

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддівПопков Д.О. Радіонова О.О., Татенко В.М.
при секретарі судового засідання Акімовій К.К.
за участю представників сторін:
від позивача: Рукавкова Л.Б. (за довіреністю №03-54 від 19.12.2014р.);
від відповідача:Яровой А.В. (за довіреністю №117 від 05.10.2015р.)
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргуКомунального підприємства «Маріупольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства», м. Маріуполь Донецької області
на рішення господарського суду Донецької області
від01.10.2015р. (повний текст підписано 02.10.2015р.)
по справі№905/1152/15 (суддя Левшина Г.В.)
за позовомКомунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу», м.Маріуполь, в особі Маріупольського регіонального виробничого управління Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу», м. Маріуполь Донецької області
до Комунального підприємства «Маріупольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства», м. Маріуполь Донецької області
простягнення 38 686 700,07грн.
В С Т А Н О В И В:

Комунальне підприємство «Компанія «Вода Донбасу», м. Маріуполь Донецької області, в особі Маріупольського регіонального виробничого управління Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу», м. Маріуполь Донецької області (Позивач) звернулось до Господарського суду Донецької області з позовом до Комунального підприємства «Маріупольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства», м. Маріуполь Донецької області (Відповідач) про 38 686 700,07грн., з яких: 11 519 079,97грн. - пеня, 1 118 359,58грн. - 3% річних, 26 049260,46грн. - сума інфляційних втрат.

Рішенням Господарського суду Донецької області від 01.10.2015р. по справі №905/1152/15 позовні вимоги Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу», м. Маріуполь, в особі Маріупольського регіонального виробничого управління Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» були задоволені частково - стягнуто з Комунального підприємства «Маріупольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» 9887221,04грн. - пені, 1042221,22грн. - 3% річних, 19871729,15грн. - інфляційних втрат.

Рішення місцевого господарського суду було вмотивовано доведеністю матеріалами справи факту неналежного виконання Відповідачем своїх зобов'язань за Договором №3 від 21.11.2013р. про надання послуг централізованого питного водопостачання та правомірністю нарахування стягуваних 3% річних, інфляційної індексації та пені до моменту укладання за участю Позивача і Відповідача договорів від 13.08.2015р. про організацію взаєморозрахунків №375Е/69, №375Е/68 та №5/375/1, а також - усуненням судом допущених Позивачем недоліків у розрахунку стягуваних коштів.

Комунальне підприємство «Маріупольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства», не погодившись з прийнятим рішенням суду, звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Донецької області від 01.10.2015р. у справі №905/1152/15 та прийняти нове, яким відмовити у задоволені позовних вимог в повному обсязі.

Підставами для скасування рішення суду першої інстанції апелянт зазначає: не дослідження судом у повному обсязі обставин, що мають значення для справи, в тому числі - майнового стану Відповідача; безпідставне залишення поза увагою суду першої інстанції положень договорів про організацію взаєморозрахунків №375Е/69 від 13.08.2015р., №375Е/68 від 13.08.2014р., №5/375/1від 13.08.2015р., укладення яких у світлі правової позиції Верховного Суду України, висловленої у постановах від 25.03.2014р., 23.09.2014р. та 19.09.2014р., доведеної до відома місцевого суду, унеможливлює стягнення нарахованих сум; надання Позивачем неякісних послуг без необхідної дозвільної документації; безпідставність нарахування пені з 07.05.2015р. у світлі положень ст.2 Закону України від 13.01.2015р. №85-VІІІ.

За результатами автоматизованого розподілу справи сформовано колегію суддів у наступному складі: головуючий (суддя-доповідач) Попков Д.О., Бойченко К.І., Татенко В.М.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 19.10.2015р. було порушено апеляційне провадження із призначенням розгляду скарги на 27.10.2015р. о 12.00год. та подальшим відкладанням на 10.11.2015 о 21.10год.

Розпорядженням від 09.11.2015р. у зв'язку з перебуванням судді Бойченко К.І. у відпустці, його у складі колегії було замінено на суддю Радіонову О.О.

Фіксація судових засідань апеляційної інстанції здійснювалась за допомогою звукозаписувального технічного засобу у порядку розгляду апеляційної скарги, встановленому ст.ст. 4-4, 81-1, 99, 101 Господарського процесуального кодексу України.

Представник Скаржника в судовому засіданні 10.11.2015р. підтримав доводи і вимоги апеляційної скарги, вказуючи на запитання суду, що момент виконання грошових зобов'язань з оплати водопостачання за договором №3 від 21.11.2013р. відносно сум, які не охоплені договорами про організацію взаєморозрахунків від 13.08.2015р., має визначатися за умовами договору №3 від 21.11.2013р.

Представники Позивача в судовому засіданні 10.11.2015р. проти апеляційної скарги заперечив з підстав, викладених у наданому відзиві №1116/12 від 02.11.2015р. (а.с.а.с.2,3 т.2) та на виконання вимог ухвали суду надав підписані та узгоджені з Відповідачем акти звірення розрахунків (а.с.а.с.12-14 т.2)

Відповідно до ст.101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши матеріали господарської справи, апеляційну скаргу, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія апеляційної інстанції зазначає наступне:

Як було встановлено місцевим судом та вбачається із матеріалів справи, 21.11.2013р. між Комунальним підприємством «Маріупольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» (Споживач) та Комунальним підприємством «Компанія «Вода Донбасу» (Постачальник) був укладений Договір №3 про надання послуг централізованого питного водопостачання (Договір - а.с.а.с.11-13 т.1), відповідно до умов якого Постачальник зобов'язався протягом дії строку Договору надавати послуги Споживачу з централізованого водопостачання, а Споживач зобов'язався прийняти та оплати надані послуги.

У п.1.2 Договору сторони дійшли згоди, що Постачальник буде надавати послуги з розподілу води та водовідведення (Код 36.00), а кількість повинна бути визначена в Додатку №1.

На виконання п.1.2 Договору сторони склали та підписали Додаток №1 від 21.11.2013р. (а.с.14 т.1), відповідно до якого Постачальник надає послуги з питного водопостачання в період з 01.01.2014р. до 31.12.2014р. в обсязі 66 500,00 тис. м3.

Відповідно до п.2.1 Договору Постачальник повинен надати Споживачу послуги з централізованого водопостачання, що відповідає нормам ТУ У 41.0-2:2005 від 17.08.2010р., та на підставі дозволів Міністерства охорони здоров'я.

Згідно п.3.1 Договору ціна наданих послуг становить 77 805 000,00грн. Тариф на послугу з питного водопостачання за 1 м3 становить 1,00грн. без врахування податку на додану вартість, ставка якого дорівнює 17%.

Відповідно до п.4.1 Договору розрахунки проводяться шляхом оплати Споживачем після пред'явлення Постачальником рахунку на оплату послуг, з урахуванням підписаного акту. Споживач самостійно здійснює поточні платежі за поставку води рівномірно протягом місяця по 1/3 частини платежу в наступні періоди: 10, 20 числа поточного місяця, виходячи з узгодженої кількості води та чинного на цей період часу тарифу. Остаточний розрахунок за поставлену кількість води за минулий місяць Споживач здійснює на підставі підписаного акту, платіжним дорученням з урахуванням поточних оплат в передостанній робочий день місяця.

Згідно з п.6.1.3 Договору кількість поданої води оформлюється двостороннім актом із зазначенням місяця, в якому здійснювалась поставка води, номер договору, показань приладів обліку або розрахунків. Споживач зобов'язаний за свій рахунок придбати та встановити прилади обліку питної води.

Щомісячно сторони повинні складати та підписувати акт-рахунок, що фіксує кількість поданої води.

Відповідно до п.7.3 Договору споживач за порушення умов Договору щодо строків внесення оплати за послуги централізованого постачання зобов'язаний сплатити Постачальнику штраф (пеню) у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Також сторонами був підписаний Додаток №2 (а.с.25 т.1) до Договору №3 від 21.11.2013р., в якому був визначений порядок його розірвання.

Додатковою угодою №2 (а.с.26 т.1) до Договору №3 від 21.11.2013р. сторони змінили ціну Договору, яка складає 117 306 000,00грн., а також встановили, що тариф на послугу з питного водопостачання за кубічний метр ставитиме 1,47грн. без врахування податку на додану вартість, який відповідно становить 20%. Також був визначений новий строк надання послуг з централізованого водопостачання, який становить період з 01.01.2015р. по 31.12.2015р.

Як було встановлено судом першої інстанції, Позивачем за період з 01.05.2014р. по 30.06.2015р. було надано Відповідачу послуг з централізованого водопостачання на загальну суму 101748186,79грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи актами №№2, 2а, 14 від 31.05.2014р., №№2, 2а, 15 від 30.06.2014р., №№2, 2а, 15 від 31.07.2014р., №№2, 2а, 15 від 31.08.2014р., №№2, 2а, 15 від 30.09.2014р., №№2, 2а, 15 від 31.10.2014р., №№2, 2а, 16 від 30.11.2014р., №№2, 2а, 16 від 31.12.2014р., №№2, 2а, 16 від 31.01.2015р., №№2, 2а, 15 від 28.02.2015р., №№2, 2а, 15 від 31.03.2015р., №№2, 2а, 15 від 30.04.2015р., №№2, 2а, 15 від 31.05.2015р., №№2, 2а, 15 від 30.06.2015р. (а.с.а.с.18-20, 25-27, 32-34, 39-42, 47-49, 53, 54, 60-62, 67-69, 74-76, 81-83, 88-90, 95-97, 102-104, 109-111 т.1,), в яких було визначено місце встановлення та підключення водомірів, покази приладів обліку, кількість поданої води. Згадувані акти підписані сторонами без зауважень та застережень.

Для забезпечення виконання грошових зобов'язань, підтверджених вказаними актами, Позивачем складалися рахунки-фактури №№1115, 1119, 1160,1161, 1163, 1167, 1210, 1211, 1215, 1220, 1264, 1265, 1269, 1273, 1318, 1319, 1322, 1327,1373, 1377, 1381, 1410, 1411, 1415, 1419,1441, 1442, 1444, 1448, 1469, 1470, 1, 6, 27, 28, 30, 34, 52, 53, 56, 61, 81, 82, 85, 90, 110, 109, 112, 117, 155, 156, 164, 158, 202, 203 (а.с.а.с.21-24, 28-31, 35-38, 43-46, 50-52, 56-59, 63-66, 70-73, 77-80, 84-87, 91-94, 98-101, 105-108, 112-115 т.1).

Проте, Відповідач не в повному обсязі здійснив оплату наданих послуг, про що свідчить складені і підписані сторонами відповідно до постанови КМУ №375 від 04.06.2015р. акти про наявність та обсяг заборгованості станом на 01.07.2015р. (а.с.17 т.1) та на 01.08.2015р. (а.с.а.с.135, 136 т.1), з яких вбачається, що за травень - грудень 2014р. в межах правовідносин за договором №3 від 21.11.2013р. у Відповідача перед Позивачем існувала заборгованість в розмірі 43225475,4грн., а січень-червень 2015р. така заборгованість становить 27380994,28грн.

Також в матеріалах справи містяться договори про організацію взаєморозрахунків №375Е/69 від 13.08.2015р. на суму 13816280,21грн. (а.с.а.с.137-141 т.1), №375Е/68 від 13.08.2014р. на суму 20595069,03грн. (а.с.а.с.142-146 т.1) та №5/375/1 від 13.08.2015р. на суму 4996045,19грн. (а.с.а.с.147-150 т.1), предметом яких є організація проведення сторонами взаєморозрахунків за субвенцією з державного бюджету місцевим бюджетам, визначеною п.16 ст.14 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015р.», відповідно до Порядку та умов надання у 2015р. субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, опалення та постачання гарячої води, послуги з централізованого водопостачання, водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню та/або іншим підприємствам централізованого питного водопостачання та водовідведення, які надають населенню послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання, водовідведення, опалення та постачання гарячої води тарифам, що затверджувались та/або погоджувались органами державної влади чи місцевого самоврядування, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 04.06.2015р. №375.

Учасниками цих договорів, є, у тому числі - Позивач та Відповідач, а умови розділу їх розділу 2 передбачають перерахування Управління Державного казначейства відповідної суми коштів визначеній стороні договору, яка, в свою чергу, має не пізніше наступного дня (пп.3 п.13) перерахувати цю суму наступній стороні, і так - до Відповідача, який перераховує цю суму Позивачеві для погашення у її розмірі заборгованості за послуги водопостачання у 2014р. згідно з договором від 21.11.2013р. №3.

У підпункті 2 п.13 цих договорів сторони зобов'язались не вчиняти до проведення взаєморозрахунків дій з погашення заборгованості, а у п.18 сторони засвідчили, що після виконання договорів про організацію взаєморозрахунків, які згідно п.16 набирають сили з моменту їх підписання, не матимуть одна до одної претензій стосовно їх предмету.

Так, Відповідачем, для погашення заборгованості за послуги водопостачання спожиті у 2014р. згідно з Договором №3 від 21.11.2013р., на рахунок Позивача було перераховано: відповідно до Договору №375Е/69 від 13.08.2015р. - 13816280,21грн., у тому числі з ПДВ у сумі 2302713,37грн., відповідно до Договору №375Е/68 від 13.08.2014р. - 20595069,03грн., у тому числі з ПДВ у сумі 3432511,51грн.; відповідно до Договору №5/375/1 від 13.08.2015р. - 4996045,19грн., у тому числі з ПДВ у сумі 832674,20грн., а усього - 39407394,43грн. разом з ПДВ.

Проте, на підставі п.7.3 Договору №3 від 21.11.2013р. та ст.ст.258, 549-551 Цивільного кодексу України Відповідачу за порушення строків внесення плати за послуги централізованого водопостачання була нарахована пеня за період з 24.07.2014р по 24.07.2015р. на загальну суму 11519079,97грн., а також за період з 31.05.2014р. по 24.07.2015р. Позивачем було нараховано 3% річних від заборгованості на загальну суму 1118359,58грн. та суму інфляційних втрат, яка становить 26049260,46грн. Зі змісту розрахунку (а.с.9 т.1) вбачається, що базою для нарахування заявлених до стягнення коштів Позивачем була визначена заборгованість за травень 2014р. - червень 2015р., сукупний розмір якої визначався сумою 70606469,68грн.

За таких обставин Господарський суд Донецької області, перевіривши правильність здійснених розрахунків, частково задовольнив позовні вимоги Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу», в особі Маріупольського регіонального виробничого управління Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу».

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів зазначає наступне.

Виходячи із приписів ст.1 Господарського процесуального кодексу України, ст.ст.15, 16 Цивільного кодексу України можливість задоволення позовних вимог перебуває у залежності від наявності (доведеності) наступної сукупності умов: наявність у Позивача певного захищуваного суб'єктивного права або інтересу, порушення такого суб'єктивного права (інтересу) з боку Відповідача та належність (передбаченість законодавством та адекватність встановленому порушенню) обраного способу судового захисту. Відсутність (недоведеність) будь-якого з означених елементів унеможливлює задоволення позовних вимог.

З огляду на правову природу та змісту укладеного між сторонами договору №3 від 21.11.2013р. про надання послуг централізованого питного водопостачання, який у світлі положень ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України та ст.ст.173, 174 Господарського кодексу України є належною підставою для виникнення у його сторін кореспондуючих прав і обов'язків, зокрема зі сплати передбачених договором платежів за отримані послуги, спірні правовідносини регламентуються насамперед його положеннями та Законом України «Про питну воду та питне водопостачання», а також відповідними нормами Господарського та Цивільного кодексів України.

В свою чергу, сутність заявленого позову полягає у спонуканні Відповідача до примусового виконання обов'язку зі сплати коштів за отримані послуги водопостачання та застосуванні наслідків його невиконання у вигляді додаткового стягнення пені, 3% річних та інфляційної індексації.

Відповідно до п.1 ч.2 с.22 Законом України «Про питну воду та питне водопостачання», Споживач питної води зобов'язаний своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно

до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання, що також узгоджується з п.6.1.1 укладеного між сторонами Договору.

Згідно ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Таким чином, Відповідач не мав жодних правових підстав для ухилення від своєчасної плати за фактично отримані послуги з водопостачання згідно рахунків-фактури Позивача - у повному обсягу не пізніше передостаннього робочого дня місяця, що слідує за оплачуваним, з урахуванням чого висновок місцевого суду щодо належних дат проведення розрахунків:

- за травень 2014р. - до 29.06.2014р.;

- за червень 2014р. - до 28.07.2014р.;

- за липень 2014р. - до 27.08.2014р.;

- за серпень 2014р. - до 29.09.2014р.;

- за вересень 2014р. - до 30.10.2014р.;

- за жовтень 2014р. - до 27.11.2014р.;

- за листопад 2014р. - до 30.12.2014р.;

- за грудень 2014р. - до 29.01.2015р.;

- за січень 2015р. - до 26.02.2015р.;

- за лютий 2015р. - до 30.03.2015р.;

- за березень 2015р. - до 29.04.2015р.;

- за квітень 2015р. - до 28.05.2015р.;

- за травень 2015р. - до 29.06.2015р.;

- за червень 2015р. - до 30.07.2015р.

Відповідно до ст. 202 Господарського кодексу України та ст.598 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняються виконанням, проведеним належним чином.

Між тим, нездійснення Відповідачем розрахунків за отримані послуги у вказані періоди зумовлює висновок про наявність порушення грошових зобов'язань у розумінні ст.610 Цивільного кодексу України, та дає підстави вважати Відповідача таким, що прострочив їх виконання згідно із ч.1 ст.612 цього Кодексу.

Проте, такий висновок, до якого, частково задовольняючи позовні вимоги через усунення недоліків у розрахунку, дійшов місцевий суд, є вірним виключно відносно тих грошових зобов'язань, строк виконання яких на момент прийняття оскаржуваного рішення визначався умовами договору про надання послуг централізованого питного водопостачання №3 від 21.11.2013р.

Так, наслідком укладання 13.08.2015р. (в перебігу розгляду справи місцевим судом) за участю Позивача та Відповідача договорів про організацію взаєморозрахунків №375Е/69, №375Е/68, №5/375/1, спрямованих, у тому числі - забезпечити погашення заборгованості, що утворилась у 2014р. за договором про надання послуг централізованого питного водопостачання №3 від 21.11.2013р., є відповідна зміна порядку і строків проведення розрахунків за отримані у 2014р. послуги з водопостачання на загальну суму 39407394,43грн., яка, в свою чергу, входить до суми основного боргу - 70606469,68грн., що виступала базою для нарахування стягуваних у цій справі пені, 3% річних, інфляційних втрат.

Зміна вказаних параметрів виконання грошового зобов'язання, яка відбулася 13.08.2015р., зумовлює визначення моменту прострочення охопленої згадуваними договорами про організацію взаєморозрахунків суми в розмірі 39407394,43грн. заборгованості за 2014р. вже умовами таких договорів про організацію взаєморозрахунків, що не було враховано місцевим судом.

Означена правова позиція узгоджується із висновками щодо застосування ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України у аналогічних справах, сформульованими Верховним Судом України у постановах від 23.09.2015р. у справі № 917/2519/14, від 07.10.2015р. у справі №924/406/14, а також у постанові від 25.03.2015р. у справі №924/1265/13 на яку також звертав увагу Відповідач. За змістом ч.1 ст.111-28 Господарського процесуального кодексу України вказане застосування норми матеріального права має враховуватися судами при вирішенні справ, що спростовує доводи місцевого суду відносно нарахування стягуваних сум за період, що передує представленим договорам про організацію взаєморозрахунків.

Наразі, беручи до уваги, що у відповідності до умов договорів про організацію взаєморозрахунків Відповідач перерахував Позивачеві 39407394,43грн., і доказів порушення визначених цими договорами нових умов проведення розрахунків матеріали справи не містять, а сам момент запровадження таких нових умов (13.08.2015р.) перебуває поза межами визначеного Позивачем періоду нарахування стягуваних коштів, визначені ст.ст.611 та 625 Цивільного кодексу України, наслідки прострочення виконання грошових зобов'язань в межах заявленого Позивачем періоду мають визначатися відносно неохопленої договорами про організацію взаєморозрахунків суми боргу в розмірі 31199075,25 (70606469,68 - 39407394,43), який, за висновком апеляційного суду на підставі співставлення змісту договорів про організацію взаєморозрахунків та актів про наявність і обсяг заборгованості станом на 01.07.2015р. і 01.08.2015р., склався частково за грудень 2014р., а в решті - з січня по червень 2015р. Цей висновок також узгоджується із відомостями бухгалтерського обліку сторін щодо зарахування сплачених за договорами про організацію взаєморозрахунків коштів в рахунок погашення відповідних періодів формування заборгованості, представленими (відомостями) у складених та підписаних на вимогу суду актів звірення розрахунків (а.с.а.с.12-14 т.2)

Враховуючи наведене та перерахувавши заявлені Позивачем грошові вимоги, апеляційний суд встановив, що стягненню з Відповідача підлягають суми 3% річних у розмірі 215 858,64грн., інфляційних втрат у сумі 3 403 258,94грн. та суми пені у розмірі 4 064 046,75грн., погоджуючись із місцевим судом щодо відсутності порушення строку позовної давності відносно вимог про стягнення пені, початку відліку періоду прострочення та нарахування інфляційної індексації лише за повний місяць прострочення.

Твердження Скаржника про те, що Позивач є енергопостачальною організацією, не відповідають загальному розумінню цього поняття за визначенням абз.8 ст.1 Закону України «Про електроенергетику» та ч.ч.1-3 ст.275 Господарського кодексу України (зважаючи на предмет договору №3 від 21.11.2013р.), - а отже і посилання на ст.2 Закону України «Про встановлення додаткових гарантій щодо захисту прав громадян, які проживають на територіях проведення антитерористичної операції, та обмеження відповідальності підприємств - виконавців/виробників житлово-комунальних послуг у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси», як на підставу звільнення Відповідача від сплати пені, не приймається апеляційним господарським судом.

Так само апеляційний суд залишає поза увагою аргументи Скаржника щодо його майнового становища, адже відповідні документи на його підтвердження не були представлені місцевому суду, і аргументів на підтвердження існування перешкод такому наданню з матеріалів справи не вбачається, так само, які не вбачається і звернень Відповідача до суду першої інстанції з клопотанням про зменшення в порядку ст.233 Господарського кодексу України та ст.83 Господарського процесуального кодексу України, незастосування права щодо якого місцевим судом в розглядуваному випадку не може ототожнюватися із наявністю порушення норм процесуального права останнім.

Зауваження щодо якості водопостачання та підтверджених обсягів (в контексті підписання певних актів у вихідні дні) відхиляється як доказово неспроможним, адже відповідні акти підписані сторонами без зауважень, а належні докази на спростування їх достовірності Відповідач всупереч вимог ст.ст.4-3, 33 Господарського процесуального кодексу України не представив ані місцевому суду, ані під час апеляційного провадження з урахуванням визначених ст.101 цього Кодексу обмежень. Більш того, розмір заборгованості, яка має виступати базою для нарахування стягуваних в цій справі коштів, визначається також змістом договорів про організацію взаєморозрахунків та актів про наявність і обсяг заборгованості станом на 01.07.2015р. і 01.08.2015р., зауважень щодо достовірності яких Скаржником не висувається.

Втім, з огляду на допущені місцевим судом порушення норм матеріального права при визначені належних сум простроченої заборгованості на момент прийняття рішення для обрахунку при застосування визначених ст.ст.611, 625 Цивільного кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги і часткового скасування переглядуваного рішення, із прийняттям нового - про часткове задоволення позовних вимог. Отже, за підрахунками апеляційної інстанції на користь Позивача підлягає стягненню пеня в сумі 4 064 046,75грн., 3% річних - в сумі 215 858,64грн. та інфляційна індексація в розмірі 3 403 258,94грн., що за змістом ст.49 Господарського процесуального кодексу України зумовлює розподіл витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги і перерозподіл витрат зі сплати судового збору за подання позову між сторонами пропорційно задоволеним вимогам.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 49, 99, 101 - 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Маріупольське виробниче управління водопровідно - каналізаційного господарства», м. Маріуполь Донецької області на рішення Господарського суду Донецької області від 01.10.2015р. (повний текст підписано 02.10.2015р.) у справі № 905/1152/15 задовольнити частково.

2.Рішення Господарського суду Донецької області від 01.10.2015р. (повний текст підписано 02.10.2015р.) у справі № 905/1152/15 скасувати в частині стягнення пені - в сумі 5823174,29грн., 3% річних - в сумі 826 362,58грн., інфляційних втрат - в сумі 16 468 470,21грн., в цій частині прийняти нове рішення про відмову в задоволені означених позовних вимог, у зв'язку з чим викласти абзац другий резолютивної частини рішення в наступній редакції:

« 2. Стягнути з Комунального підприємства «Маріупольське виробниче управління водопровідно - каналізаційного господарства» (вул. Варганова 7, м.Маріуполь, Донецька область, 87500, ) на користь Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу», м.Маріуполь, в особі Маріупольського регіонального виробничого управління Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу», м. Маріуполь Донецької області пені - в сумі 2 032 023,37грн., 3% річних - в сумі 215 858,64грн., інфляційних втрат - в сумі 3 403 258,94грн., судовий збір в сумі 10 675,13грн.»

3. Стягнути з Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» в особі Маріупольського регіонального виробничого управління Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» (вул. К.Лібкнехта, 177а, м.Маріуполь, Донецька область, 87547, ) витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 11 742,64грн.

4. Доручити Господарському суду Донецької області видати відповідний накази про примусове виконання постанови Донецького апеляційного господарського суду від 10.11.2015р., оформивши їх у відповідності до приписів ст.18 Закону України «Про виконавче провадження».

5. Постанова апеляційної інстанції набирає сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий суддя: Д.О. Попков

Судді: О.О. Радіонова

В.М. Татенко

Надруковано 6 прим.: 1,2,3 - сторонам,4- у справу, 5 - ДАГС, 6 - ГСДО