ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" листопада 2015 р.Справа № 922/5072/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Добрелі Н.С.

при секретарі судового засідання Сланова М.Ю.

розглянувши справу

за позовом Державного підприємства "Харківський завод шампанських вин" м. Харків
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Землемір-проект", м. Харків
про стягнення 17748405,63 грн.
за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1, за довіреністю № б/н від 22.09.2015 року.

відповідача - не з`явився;

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство "Харківський завод шампанських вин" звернулось до господарського суду Харківської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Землемір" про стягнення заборгованості за неналежне виконання умов договору поставки від 14.09.2011 року № 40 щодо оплати товару.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 02 вересня 2015 року було прийнято вказану позовну заяву, порушено провадження у справі та призначено її розгляд на 22 вересня 2015 року.

Через канцелярію господарського суду Харківської області 08.09.2015 року представник позивача надав заяву про зменшення позовних вимог (вх. № 35875), в якій позивач зазначає про те, що ним було здійснено перерахунок штрафних санкцій, у зв`язку з чим заборгованість відповідача складає 17748405,51 грн., а саме 15843059,04 грн. основного боргу, 260480,00 грн. заборгованості за неповернуті піддони, 1409885,88 грн. пені та 234980,59 грн. 10% річних.

Через канцелярію господарського суду Харківської області 22.09.2015 року від представника позивача надійшло клопотання (вх. № 37973/15) про долучення до матеріалів справи документів.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 22.09.2015 року розгляд справи було відкладено на 06.10.2015 року.

Через канцелярію господарського суду Харківської області 01.10.2015 року представник позивача надав заяву про збільшення позовних вимог (вх. № 39586), в якій позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 17795415,67 грн., що складається з 15843059,04 грн. основного боргу, 260480,00 грн. боргу за неповернуті піддони, 1409886,00 грн. пені, 457010,04 грн. штрафних санкцій та 234980,59 грн. 10% річних.

Через канцелярію господарського суду Харківської області 06.10.2015 року представник позивача надав клопотання про продовження строку розгляду спору, за межами двомісячного строку встановленого ст. 69 ГПК України (вх. № 40216).

Ухвалою господарського суду Харківської області від 06.10.2015 року було прийнято заяву позивача про збільшення позовних частково, розгляд справи відкладено на 03.11.2015 року.

Через канцелярію господарського суду 29.10.2015 року від представника позивача надійшли письмові пояснення по справі (вх. № 43832).

Через канцелярію господарського суду 03.11.2015 року від представника позивача супровідним листом (вх. № 44396) надійшли документи для долучення до матеріалів справи.

Представник позивача в судовому засіданні 03.11.2015 року підтримав позовні вимоги в частині стягнення 15843059,04 грн. основного боргу, 260480,00 грн. боргу за неповернуті піддони, 1409886,00 грн. пені та 234980,59 грн. 10% річних., зазначив про те, що в заяві про збільшення позовних вимог було допущено описку в сумі основного боргу.

Представник відповідача в судове засідання 03.11.2015 року не з`явився, документів, витребуваних судом та відзиву на позов, не надав, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить поштове повідомлення, яке повернулось з відміткою про вручення.

Присутній в судовому засіданні 03 листопада 2015 року представник позивача підтримав позовні вимоги та вважає за можливе розглянути справу по суті в даному судовому засіданні без участі представника відповідача, пояснив, що ним надані всі документи, які необхідні для розгляду справи по суті.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованою Верховною Радою України ( Закон України від 17.07.1997 року № 475/97 - ВР ), кожній особі гарантовано право на справедливий і відкритий розгляд при визначенні її громадських прав і обов'язків впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 06 жовтня 2015 року сторони попереджені про розгляд справи за наявними в ній матеріалами у разі неявки представників сторін у судове засідання та ненадання витребуваних судом документів. Враховуючи це, враховуючи також достатність часу, наданого сторонам для підготовки до судового засідання та підготовки витребуваних судом документів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, закріплені п.4 ч.3 ст. 129 Конституції України, ст. 4-3 та ст. 33 ГПК України, суд вважає, що господарським судом в межах наданих йому повноважень сторонам створені усі належні умови для надання доказів у справі та є підстави для розгляду справи за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, повно та всебічно дослідивши обставини та докази на їх підтвердження, вислухавши уповноваженого представника позивача, судом встановлено наступне.

14.09.2011 року між Державним підприємством "Харківський завод шампанських вин" (позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Землемір-проект" (відповідач) було укладено договір поставки № 40, у відповідності до умов якого позивач зобов`язується поставити товар, а відповідач прийняти і своєчасно оплатити цей товар на умовах, передбачених цим договором.

Відповідно до п. 1.2 договору, кількість, асортимент і ціна кожної партії товару, який поставляється, вказуються в накладній, складеній на підставі замовлення відповідача, яка є невід`ємною частиною цього договору. Накладні оформлюються на кожну партію товару, що поставляється і мають силу специфікацій до договору.

Відповідно до п. 2.1 договору, ціну товару, що поставляються та умови його оплати сторони погоджують в протоколі погодження відпускної ціни (додаток № 1), який являється невід`ємною частиною цього договору.

Додатковою угодою № 3 від 29.08.2014 року п. 2.1 договору викладений в новій редакції: "Ціну товару, що поставляється сторони погоджують в протоколі погодження відпускної ціни (додаток № 1), який являється невід`ємною частиною договору. Умови оплати товару, що поставляється - відстрочення платежу 90 календарних днів."

Відповідно до п. 4.1 договору в залежності від асортименту товару поставка здійснюється в стандартній тарі позивача, упакованій в картонні ящики, на піддонах або інших упаковках.

Відповідно до п. 4.2 договору, викладеного в редакції додаткової угоди № 2 від 27 листопада 2013 року, піддони дерев`яні є поворотною тарою і підлягають поверненню позивачу транспортом відповідача протягом 90 днів з моменту здійснення поставки.

Відповідно до додаткової угоди № 3 від 28 серпня 2014 року відповідач здійснює оплату на умовах відстрочення платежу на 90 календарних днів.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач належним чином виконував свої зобов`язання щодо поставки товару відповідачу на суму 453699259,99 грн., що підтверджується видатковими накладними, які підписані обома сторонами та наявні в матеріалах справи.

З боку відповідача товар був отриманий на підставі довіреностей, які наявні в матеріалах справи.

За вимогами ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до 2 ст. 712 Цивільного кодексу України, до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю - продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За вимогами ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Проте відповідач порушив умови договору та не здійснив оплату за товар, отриманий згідно наступних видаткових накладних:

- № 2270215 від 27.02.2015 року в сумі 48068,40 грн. (була оплачена частково);

- № 001030315 від 03.03.2015 року в сумі 144267,12 грн.;

- № 002010315 від 04.03.2015 року в сумі 290432,88 грн.;

- № 001050315 від 05.03.2015 року в сумі 528110,64 грн.;

- № 002110315 від 11.03.2015 року в сумі 144236,88 грн.;

- № 001120315 від 12.03.2015 року в сумі 291444,48 грн.;

- № 002120315 від 12.03.2015 року в сумі 288276,48 грн.;

- № 003120315 від 12.03.2015 року в сумі 144138,24 грн.;

- № 001130315 від 13.03.2015 року в сумі 148884,48 грн.;

- № 002130315 від 13.03.2015 року в сумі 296167,68 грн.;

- № 003130315 від 13.03.2015 року в сумі 288276,48 грн.;

- № 004130315 від 13.03.2015 року в сумі 291962,88 грн.;

- № 005130315 від 13.03.2015 року в сумі 288506,88 грн.;

- № 006130315 від 13.03.2015 року в сумі 576552,96 грн.;

- № 007130315 від 13.03.2015 року в сумі 1639572,48 грн.;

- № 002230315 від 23.03.2015 року в сумі 152121,60 грн.;

- № 003230315 від 23.03.2015 року в сумі 151583,76 грн.;

- № 001270315 від 27.03.2015 року в сумі 309906,72 грн.;

- № 002140415 від 14.04.2015 року в сумі 152379,36 грн.;

- № 004140415 від 14.04.2015 року в сумі 309562,56 грн.;

- № 005140415 від 14.04.2015 року в сумі 280854,00 грн.;

- № 001200415 від 20.04.2015 року в сумі 304054,56 грн.;

- № 001220415 від 22.04.2015 року в сумі 151670,88 грн.;

- № 002220415 від 22.04.2015 року в сумі 151661,52 грн.;

- № 002270415 від 27.04.2015 року в сумі 158300,64 грн.;

- № 003270415 від 27.04.2015 року в сумі 162616,32 грн.;

- № 004270415 від 27.04.2015 року в сумі 77653,44 грн.;

- № 003300415 від 30.04.2015 року в сумі 2518871,04 грн.;

- № 008130515 від 13.05.2015 року в сумі 318504,96 грн.;

- № 002140515 від 14.05.2015 року в сумі 322041,60 грн.;

- № 003150515 від 15.05.2015 року в сумі 321442,56 грн.;

- № 004150515 від 15.05.2015 року в сумі 318504,96 грн;

- № 002180515 від 18.05.2015 року в сумі 152159,04 грн.;

- № 003180515 від 18.05.2015 року в сумі 84446,64 грн.;

- № 003180515 від 19.05.2015 року в сумі 318684,96 грн.;

- № 001210515 від 21.05.2015 року в сумі 318504,96 грн.;

- № 002210515 від 21.05.2015 року в сумі 318504,96 грн.;

- № 003210515 від 21.05.2015 року в сумі 318504,96 грн.;

- № 004210515 від 21.05.2015 року в сумі 318504,96 грн.;

- № 005210515 від 21.05.2015 року в сумі 318504,96 грн.;

- № 006210515 від 21.05.2015 року в сумі 319296,24 грн.;

- № 001220515 від 22.05.2015 року в сумі 159252,48 грн.;

- № 002220515 від 22.05.2015 року в сумі 161107,20 грн.;

- № 004280515 від 28.05.2015 року в сумі 320578,56 грн.;

- № 003280515 від 28.05.2015 року в сумі 321913,44 грн.;

- № 001020615 від 02.06.2015 року в сумі 186715,44 грн.;

- № 001040615 від 04.06.2015 року в сумі 325705,68 грн.;

- № 004040615 від 04.06.2015 року в сумі 111744,00 грн.;

- № 003040615 від 04.06.2015 року в сумі 164301,12 грн.

У зв`язку з чим заборгованість відповідача перед позивачем за вищезазначеними накладними становить 15843059,04 грн.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить із наступного.

Згідно зі ст.43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до вимог ст. 32 ГПК України: доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

В силу вимог ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно ст. 509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов'язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 Цивільного кодексу України та ст. 174 Господарського кодексу України.

Названі норми передбачають, що господарські зобов'язання можуть виникати безпосередньо з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

За змістом ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом не допускається.

Частиною 3 статті 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За приписами ст.193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України, яка містить аналогічні положення, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Враховуючи, що у відповідності до ст. 526 ЦК України та ст. 193 ГК України зобов`язання повинні виконуватись сторонами у встановлених договором або законом порядку і строках, приймаючи до уваги викладені обставини; доведеність з боку позивача факту порушення відповідачем умов договору та діючого законодавства, а відповідачем з свого боку не спростування цих фактів - суд визнає вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості за договором поставки № 40 від 14.09.2011 року в сумі 15843059,04 грн. обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню.

Щодо стягнення з відповідача 10% річних в сумі 234980,59 грн., нарахованих позивачем, суд зазначає наступне.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до п. 4.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" від 17.12.2013 № 14, сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Сторони договору можуть зменшити або збільшити передбачений законом розмір процентів річних.

Якщо укладеним сторонами договором передбачено збільшення розміру процентів у зв'язку з простроченням сплати боргу, розмір ставки, на яку збільшено проценти, слід вважати іншим розміром процентів.

Відповідно до п. 6.2 договору, у випадку прострочення оплати товару відповідач сплачує позивачу 10% річних від суми заборгованості.

Приймаючи до уваги встановлений факт прострочення відповідачем виконання основного грошового зобов'язання, вимога про стягнення 10% річних в сумі 234980,59 грн. заявлена позивачем обґрунтовано, доведена матеріалами справи, вірно нарахована та підлягає задоволенню.

Щодо стягнення з відповідача 1409886,00 грн. пені, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до п. 6.2 договору, у випадку прострочення оплати товару відповідач сплачує позивачу пеню в розмірі двох облікових ставок Національного Банку України від неоплаченої суми за кожен день прострочення.

Відповідно до ст. 611 ЦК одним з наслідків порушення зобов'язань є сплата неустойки, розмір якої встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань" розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до п. 1.12. Постанови Пленуму ВГСУ від 17.12.2013 № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань", з огляду на вимоги частини першої статті 4-7 і статті 43 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК) господарський суд має з'ясовувати обставини, пов'язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв'язку з порушенням грошового зобов'язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов'язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань. Якщо з поданого позивачем розрахунку неможливо з'ясувати, як саме обчислено заявлену до стягнення суму, суд може зобов'язати позивача подати більш повний та детальний розрахунок. При цьому суд в будь-якому випадку не позбавлений права зобов'язати відповідача здійснити і подати суду контррозрахунок (зокрема, якщо відповідач посилається на неправильність розрахунку, здійсненого позивачем).

Судом здійснено перевірку правильності нарахування позивачем пені в сумі 1409886,00 грн. та встановлено, що позивачем при здійсненні розрахунку перевищено подвійну облікову ставку НБУ, у звязку з чим невірно нарахована пеня.

Частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконане.

Зважаючи на норми діючого законодавства судом здійснено перерахунок пені (за подвійною обліковою ставкою НБУ) та встановлено, що сума пені за кожною з накладних складає:

- № 2270215 від 27.02.2015 року в сумі 8122,90 грн.;

- № 001030315 від 03.03.2015 року в сумі 23430,56 грн.;

- № 002010315 від 04.03.2015 року в сумі 46692,06 грн.;

- № 001050315 від 05.03.2015 року в сумі 926273,36 грн.;

- № 002110315 від 11.03.2015 року в сумі 21528,84 грн.;

- № 001120315 від 12.03.2015 року в сумі 43022,00 грн.;

- № 002120315 від 12.03.2015 року в сумі 42554,35 грн.;

- № 003120315 від 12.03.2015 року в сумі 21277,17 грн.;

- № 001130315 від 13.03.2015 року в сумі 21733,06 грн.;

- № 002130315 від 13.03.2015 року в сумі 43232,37 грн.;

- № 003130315 від 13.03.2015 року в сумі 42080,47 грн.;

- № 004130315 від 13.03.2015 року в сумі 42618,58 грн.;

- № 005130315 від 13.03.2015 року в сумі 42114,10 грн.;

- № 006130315 від 13.03.2015 року в сумі 84160,94 грн.;

- № 007130315 від 13.03.2015 року в сумі 239332,66 грн.;

- № 002230315 від 23.03.2015 року в сумі 19704,96 грн.;

- № 003230315 від 23.03.2015 року в сумі 19635,29 грн.;

- № 001270315 від 27.03.2015 року в сумі 38105,79 грн.;

- № 002140415 від 14.04.2015 року в сумі 14227,64 грн.;

- № 004140415 від 14.04.2015 року в сумі 28903,81 грн.;

- № 005140415 від 14.04.2015 року в сумі 26223,30 грн.;

- № 001200415 від 20.04.2015 року в сумі 25390,64 грн.;

- № 001220415 від 22.04.2015 року в сумі 12166,91 грн.;

- № 002220415 від 22.04.2015 року в сумі 12166,16 грн.;

- № 002270415 від 27.04.2015 року в сумі 11397,65 грн.;

- № 003270415 від 27.04.2015 року в сумі 11708,38 грн.;

- № 004270415 від 27.04.2015 року в сумі 5591,05 грн.;

- № 003300415 від 30.04.2015 року в сумі 168936,89 грн.;

- № 008130515 від 13.05.2015 року в сумі 14555,24 грн.;

- № 002140515 від 14.05.2015 року в сумі 14187,48 грн.;

- № 003150515 від 15.05.2015 року в сумі 13632,69 грн.;

- № 004150515 від 15.05.2015 року в сумі 13508,10 грн.;

- № 002180515 від 18.05.2015 року в сумі 5702,84 грн.;

- № 003180515 від 18.05.2015 року в сумі 3165,01 грн.;

- № 003180515 від 19.05.2015 року в сумі 11420,27 грн.;

- № 001210515 від 21.05.2015 року в сумі 10366,68 грн.;

- № 002210515 від 21.05.2015 року в сумі 10366,68 грн.;

- № 003210515 від 21.05.2015 року в сумі 10366,68 грн.;

- № 004210515 від 21.05.2015 року в сумі 10366,68 грн.;

- № 005210515 від 21.05.2015 року в сумі 10366,68 грн.;

- № 006210515 від 21.05.2015 року в сумі 10392,44 грн.;

- № 001220515 від 22.05.2015 року в сумі 4921,56 грн.;

- № 002220515 від 22.05.2015 року в сумі 4978,87 грн.;

- № 004280515 від 28.05.2015 року в сумі 6745,32 грн.;

- № 003280515 від 28.05.2015 року в сумі 6773,41 грн.;

- № 001020615 від 02.06.2015 року в сумі 2486,13 грн.;

- № 001040615 від 04.06.2015 року в сумі 3373,06 грн.;

- № 004040615 від 04.06.2015 року в сумі 1157,24 грн.;

- № 003040615 від 04.06.2015 року в сумі 1701,53 грн.

Загальна сума пені за вищезазначеними накладними складає 1379220,48 грн.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що з відповідача підлягає до стягнення пеня в сумі 1379220,48 грн., в іншій частині пені в сумі 30665,52 грн. слід відмовити, як безпідставно нарахованої.

Крім того, позивачем заявлено до стягнення 260480,00 грн. за неповернуті відповідачем піддони.

Відповідно до п. 4.2 договору, викладеного в редакції додаткової угоди № 2 від 27 листопада 2013 року, піддони дерев`яні є поворотною тарою і підлягають поверненню позивачу транспортом відповідача протягом 90 днів з моменту здійснення поставки.

В даному випадку, вищезазначеним пунктом договору встановлено зобов`язання відповідача повернути піддони, в той час як позивач просить суд стягнути з відповідача вартість неповернутих піддонів.

Проте, умови укладеного між сторонами договору (разом із додатковими угодами), не містять застережень щодо відшкодування вартості піддонів в разі їх не повернення позивачу.

Враховуючи викладене та те, що договором поставки № 40 від 14.09.2011 року не було передбачено відповідальності відповідача щодо відшкодування вартості піддонів, а лише зазначено про їх повернення позивачу, як зворотної тари, суд дійшов висновку про те, що позивач мав право вимагати від відповідача саме повернення тари, а не грошової суми.

Отже позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 260480,00 грн. вартості неповернутих піддонів є необґрунтованими та такими що не ґрунтуються на умовах укладеного між сторонами договору, у зв`язку з чим не підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується ст. 49 ГПК України. У спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: при задоволенні позову - на відповідача; при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, судовий збір у даній справі покладається на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже з відповідача підлягає стягненню 72941,00 грн. судового збору.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України; ст.ст. 11, 526, 549, 611, 612, 623-629, 712 Цивільного кодексу України; ч. 1 ст. 174, ст. 193 Господарського кодексу України; ст.ст. 1, 4, 12, 33, 43, 44, 47-49, 65, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Землемір-проект" (61057, м. Харків, вул. Римарська, 21-а, , р/р 3188 в ПАт "Приватбанк" МФО 351533) на користь Державного підприємства "Харківський завод шампанських вин" (61014, м. Харків, вул. Лозівська, 20, п/р 4752 в ПАТ "ПриватБанк", МФО 351533, код ЄДРПОУ 305909,04 грн. основної заборгованості, 234980,59 грн. 10% річних, 1379220,48 грн. пені та 72941,00 грн. витрат зі сплати судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В частині стягнення пені в сумі 30665,52 грн. та 260480,00 грн. за неповернуті піддони в задоволенні позову відмовити.

Повне рішення складено 09.11.2015 р.

Суддя ОСОБА_2

922/5072/15