РІШЕННЯ

09 листопада 2015 року Справа № 913/766/15

Провадження №15/913/766/15

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Луганське енергетичне обєднання, м.Луганськ

до Комунального підприємства Сєвєродонецьктеплокомуненерго, м.Сєвєродонецьк Луганської області

про стягнення 1266338 грн 09 коп.

Суддя Смола С.В.

Секретар судового засідання Дмітрієва К.С.

У засіданні брали участь:

від позивача представник не прибув;

від відповідача представник не прибув.

С У Т Ь С П О Р У:

Товариство з обмеженою відповідальністю Луганське енергетичне обєднання звернулося до господарського суду Луганської області з позовом до Комунального підприємства Сєвєродонецьктеплокомуненерго про стягнення заборгованості за договором про постачання електричної енергії №272 від 01.10.2011 за спожиту активну електроенергію в сумі 326917 грн 73 коп., за перетікання реактивної електроенергії в сумі 76933 грн 99 коп., пені в сумі 92431 грн 67 коп., інфляційних нарахувань у сумі 740024 грн 99 коп., 3% річних у сумі 30029 грн 71 коп.

Ухвалою господарського суду Луганської області від 07.09.2015 було порушено провадження у справі та її розгляд призначений на 22.09.2015.

Ухвалою господарського суду Луганської області від 22.09.2015 розгляд справи відкладений на 05.10.2015.

Відповідач відзивом №11-572 від 02.10.2015 позовні вимоги визнав частково в сумі заборгованості за активну електроенергію в розмірі 304917 грн 73 коп., за перетікання реактивної електроенергії в розмірі 23933 грн 99 коп.; що платіжним дорученням №12 від 09.09.2015 відповідачем сплачено позивачу 22000 грн 00 коп.

Позивач у судове засідання не прибув, заявою №1025 від 17.09.2015 просив розглядати справу без участі представника.

Ухвалою господарського суду Луганської області від 05.10.2015 розгляд справи відкладений на 20.10.2015.

Ухвалою господарського суду Луганської області від 20.10.2015 розгляд справи відкладений на 29.10.2015.

Клопотанням №11-344 від 23.10.2015 відповідач просив суд зменшити розмір пені на 99%, у звязку з тим, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №217 від 18.06.2014 Про затвердження Порядку розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з гарантованим постачальником природного газу усі кошти, які надходять на рахунок підприємства за теплову енергію зараховуються на поточний рахунок із спеціальним режимом використання та розподіляються між відповідачем та НАК Нафтогаз України; що позивач не провів переміщення установи з тимчасово неконтрольованої території на контрольовану територію України і не відкрив рахунки в органах казначейства, протокольні рішення несвоєчасно фінансуються Міністерством фінансів України, а з червня 2015 року зовсім припинено фінансування; що відповідно до п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України відповідач поніс збитки в розмірі, не включеного до декларації ПДВ у сумі 80666 грн 67 коп. за 2014 рік та у сумі 776629 грн 00 коп. за 2015 рік через порушення термінів реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних ТОВ Луганське енергетичне обєднання; що збитки відповідача за 2 квартали склали 3172 тис. грн, непокритий збиток складає 3933 тис. грн.

Ухвалою господарського суду Луганської області від 29.10.2015 розгляд справи відкладений на 09.11.2015.

Сторони не скористалися своїм правом, передбаченим ст.22 Господарського процесуального кодексу України, не забезпечили участі повноважних представників у судовому засіданні, хоча про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Згідно до п.п.3.9.1, 3.9.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК. За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством звязку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. У випадку незявлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

У судовому засіданні 09.11.2015 оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, господарський суд

В С Т А Н О В И В:

Між Товариством з обмеженою відповідальністю Луганське енергетичне обєднання (постачальник, позивач) та Комунальним підприємством Сєвєродонецьктеплокомуненерго (споживач, відповідач) 30.09.2011 був укладений договір №272 про постачання електричної енергії, за умовами якого постачальник постачає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електричних установок споживача загальною дозволеною потужністю 3371,2 кВт, величини якої по кожному обєкту зазначені у додатку до договору Відомості про розрахункові засоби обліку електричної енергії споживача, а споживач оплачує постачальнику кількість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами договору та додатками до договору, що є його невідємною частиною (п.1.1 договору).

Згідно з пп.2.3.3 п.2.2 договору споживач зобовязався для визначення величини спожитої електричної енергії щомісячно 1 числа згідно з додатком Графік зняття показів розрахункових засобів обліку електричної енергії: знімати покази розрахункових засобів обліку, встановлених у споживача та інших субєктів господарювання, електроустановки яких приєднані до його технологічних електричних мереж (субспоживачів, електропередавальної організації); підтверджувати покази розрахункових засобів обліку споживача, встановлених на обєктах постачальника; оформляти результати відповідно до додатку Форма Акт про зняття показів розрахункових засобів обліку електричної енергії та направляти уповноваженого представника до Сєвєродонецького МЕМ за адресою: м.Сєвєродонецьк, вул.Гоголя, 24, для подання акту про зняття показів розрахункових засобів обліку електричної енергії за розрахунковий період і отримання рахунків для здійснення остаточного розрахунку за спожиту електричну енергію та інших платежів, передбачених договором.

За невиконання або неналежне виконання зобовязань за договором сторони несуть відповідальність у порядку, визначеному чинним законодавством України (п.4.1 договору).

Відповідно до пп.4.4.1 п.4.4 договору у разі порушення споживачем строку розрахунку за активну електричну енергію, строку внесення плати за перетікання реактивної електричної енергії та строків оплати за перевищення договірних величин споживання електричної енергії та потужності, за необліковану електричну енергію та на відшкодування збитків споживачу нараховується пеня в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, діючої в період, за який сплачується пеня від розміру простроченого платежу за кожен день прострочення. На суму нарахованої пені, 3% річних та інфляційних нарахувань споживачу надаються окремі рахунки.

У п.1 додатку Порядок розрахунків сторони передбачили, що споживач здійснює розрахунки за електричну енергію за діючими роздрібними тарифами, встановленими відповідно до Умов та Правил здійснення підприємницької з постачання електричної енергії за регульованим тарифом, та згідно з тарифними групами та класами напруги кожного приєднання. За електричну енергію, що обліковується на окремій площадці вимірювання розрахунки здійснюються за одним тарифом. Розрахунковим вважається період, який починається з 1 числа поточного місяця та триває до 30(31) числа (включно) наступного місяця.

Відповідно до п.9 додатку Порядок розрахунків остаточний розрахунок за фактично спожиту у розрахунковому періоді активну електроенергію; за перевищення договірних величин споживання електричної енергії та потужності; за перетікання реактивної електроенергії; оплату сум на відшкодування збитків; оплату пені, 3% річних та інфляційних нарахувань за порушення строків розрахунків споживач здійснює на підставі наданих постачальником рахунків протягом 5 операційних днів, починаючи з наступного дня після їх отримання. Розрахунок за необліковану електроенергію споживач здійснює на підставі наданого постачальником рахунку протягом 30 календарних днів, починаючи з наступного дня після його отримання. Дата оплати рахунка (здійснення розрахунку) визначається датою, на яку були зараховані кошти на поточні рахунки постачальника.

На виконання вказаних умов договору та додатків до нього позивачем були надані відповідачеві в період з вересня 2014 року по серпень 2015 року послуги з постачання електричної енергії, які останній оплачував частково, внаслідок чого за ним виникла заборгованість по оплаті за спожиту активну електроенергію в сумі 326917 грн 73 коп. та за перетікання реактивної електроенергії в сумі 76933 грн 99 коп., за стягненням якої позивач звернувся до господарського суду з даним позовом.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України, субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Частиною 1 ст.173 Господарського кодексу України передбачено, що господарським визнається зобовязання, що виникає між субєктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один субєкт (зобовязана сторона, у тому числі боржник) зобовязаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого субєкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший субєкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобовязаної сторони виконання її обовязку.

Згідно ст.11 Цивільного кодексу України підставою виникнення цивільних прав і обовязків (зобовязань) є, зокрема, договір.

Згідно ч.1 ст.638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до ч.1 ст.639 Цивільного кодексу України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ст.629 Цивільного кодексу України договір є обовязковим для виконання сторонами.

За своєю правовою природою укладений між сторонами по справі договір №272 від 30.09.2011 є договором енергопостачання.

Відповідно до ч.1 ст.275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобовязаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Окремим видом договору енергопостачання є договір про постачання електричної енергії споживачу. Особливості постачання електричної енергії споживачам та вимоги до договору про постачання електричної енергії встановлюються законами України Про засади функціонування ринку електричної енергії України та Про електроенергетику.

Відповідно до ч.1 ст.26 Закону України Про електроенергетику споживання енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником.

Згідно ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства тощо. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до ч.1 ст.222 Господарського кодексу України учасники господарських відносин, що порушили майнові права або законі інтереси інших субєктів, зобовязані поновити їх, не чекаючи предявлення їм претензії чи звернення до суду.

Приписами ст.530 Цивільного кодексу України, зокрема, встановлено, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В п.9 додатку Порядок розрахунків до сторони передбачили, що остаточний розрахунок за фактично спожиту у розрахунковому періоді активну електроенергію; за перевищення договірних величин споживання електричної енергії та потужності; за перетікання реактивної електроенергії; оплату сум на відшкодування збитків; оплату пені, 3% річних та інфляційних нарахувань за порушення строків розрахунків споживач здійснює на підставі наданих постачальником рахунків протягом 5 операційних днів, починаючи з наступного дня після їх отримання. Розрахунок за необліковану електроенергію споживач здійснює на підставі наданого постачальником рахунку протягом 30 календарних днів, починаючи з наступного дня після його отримання. Дата оплати рахунка (здійснення розрахунку) визначається датою, на яку були зараховані кошти на поточні рахунки постачальника.

Порушенням зобовязання, у відповідності до ст.610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання, тобто неналежне виконання.

Факт поставки відповідачеві електроенергії за договором №272 від 30.09.2011 про постачання електричної енергії підтверджується матеріалами справи, зокрема звітами про використану електроенергію (активну, реактивну) (а.с.17, 19, 22, 25, 28, 31, 34, 37, 41, 44, 47) та виставленими рахунками за період з вересня 2014 року по серпень 2015 року (а.с.18, 20, 21, 23, 24, 26, 27, 29, 30, 32, 33, 35, 36, 38, 39-40, 42, 43, 45, 46, 48, 49) та визнаний відповідачем.

Враховуючи викладене, господарський суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача про стягнення з відповідача заборгованості за договором про постачання електричної енергії №272 від 01.10.2011 за спожиту активну електроенергію за період з вересня 2014 року по серпень 2015 року в сумі 326917 грн 73 коп., за перетікання реактивної електроенергії в сумі 76933 грн 99 коп.

Як було встановлено судом при розгляді справи відповідач після звернення позивача з даним позовом до суду (31.08.2015), перерахував позивачу в рахунок оплати за активну електроенергію 22000 грн 00 коп., що підтверджується платіжним дорученням №12 від 09.09.2015 (а.с.123), та в рахунок оплати за перетікання реактивної енергії сплачено 53000 грн 00 коп., що підтверджується платіжним дорученням №11 від 09.09.2015 (а.с.123).

Відповідно до п.11 ч.1 ст.80 Господарського процесуального кодексу України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Таким чином, провадження у справі в частині стягнення заборгованості за договором про постачання електричної енергії №272 від 01.10.2011 за спожиту активну електроенергію за період з вересня 2014 року по серпень 2015 року в сумі 22000 грн 00 коп., за перетікання реактивної електроенергії в сумі 53000 грн 00 коп. підлягає припиненню на підставі п.11 ч.1 ст.80 Господарського процесуального кодексу України.

З огляду на викладене, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договором про постачання електричної енергії №272 від 01.10.2011 за спожиту активну електроенергію за період з вересня 2014 року по серпень 2015 року в сумі 304917 грн 73 коп., за перетікання реактивної електроенергії в сумі 23933 грн 99 коп.

Відносно доводів відповідача щодо підписання між сторонами спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за електроенергію, якими сторони підтвердили свою згоду сплачувати рахунки за електроенергію через протокольні рішення, суд зазначає наступне.

Постановою Кабінету Міністрів України №20 від 11.01.2005 затверджено Порядок перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій (далі Порядок).

Пунктом 1 вказаного Порядку передбачено, що він визначає механізм перерахування субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг та житлових субсидій населенню, зокрема на оплату електроенергії.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про необґрунтованість вказаних доводів відповідача, оскільки вказаний Порядок визначає механізм перерахування субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг та житлових субсидій населенню і ніяким чином не змінює порядок розрахунків та строків оплати за використану активну електроенергію і перетікання реактивної електроенергії, які визначені сторонами в договорі про постачання електричної енергії №272 від 01.10.2011.

Відносно вимоги позивача про стягнення з відповідача пені в сумі 92431 грн 67 коп. суд зазначає наступне.

Стаття 216 Господарського кодексу України передбачає відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим кодексом, іншими законами і договором.

Згідно п.1 ст.230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання.

Відповідно до ч.1 ст.546 Цивільного кодексу України виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Частиною 1 ст.549 Цивільного кодексу України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання.

Частиною 3 вказаної статті визначено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

В пп.4.4.1 п.4.4 договору сторони передбачили, що у разі порушення споживачем строку розрахунку за активну електричну енергію, строку внесення плати за перетікання реактивної електричної енергії та строків оплати за перевищення договірних величин споживання електричної енергії та потужності, за необліковану електричну енергію та на відшкодування збитків споживачу нараховується пеня в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, діючої в період, за який сплачується пеня від розміру простроченого платежу за кожен день прострочення.

Згідно з ч.1 ст.223 Господарського кодексу України при реалізації в судовому порядку відповідальності за правопорушення у сфері господарювання застосовуються загальний та скорочені строки позовної давності, передбачені Цивільним кодексом України, якщо інші строки не встановлено цим Кодексом.

Відповідно до ст.257 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Частиною 6 ст.232 Господарського кодексу України встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконано.

Згідно з ч.5 ст.261 Цивільного кодексу України за зобовязаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Статтею 253 Цивільного кодексу України передбачено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок.

Частиною 5 ст.254 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Перевіривши розрахунок позивача щодо стягнення пені за порушення зобовязання з оплати активної та реактивної електроенергії (58, 62), суд дійшов висновку що позивачем не було враховано, що Закон України Про встановлення додаткових гарантій щодо захисту прав громадян, які проживають на територіях проведення антитерористичної операції, та обмеження відповідальності підприємств виконавців/виробників житлово-комунальних послуг у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси №85-VIII від 13.01.2015 набрав чинності з 07.02.2015, тому нарахування пені повинно здійснюватись по 06.02.2015 включно; що позивачем не взято до уваги, що по рахунках №272/2/1 від 02.01.2015 та №272/12/3 від 02.01.2015 строк оплати повинен бути по 13.01.2015, а не до 09.01.2015, оскільки зазначені рахунки вручені представнику відповідача 02.01.2015 і 3, 4, 7 січня були вихідними днями, а 5 січня 2015 банки працювали без клієнтів і міжбанківські перекази коштів у цей день не здійснювались згідно інформації Національного банку України, розміщеній на сайті банку; що позивачем при розрахунку не враховано зміни облікових ставок НБУ.

Враховуючи викладене, суд вважає належним наступний розрахунок пені:

№ і дата рахунку-фактуриСтрок оплатиСума заборгованості в грн.Період нарахування пеніОблікова ставка НБУКількість днів простроченняСума пені
272/9/1 від 01.10.2014до 09.10.201431415,7609.10.2014-12.11.201412,535753,12
13.11.2014-05.02.48,48
06.02.201519,5133,67
272/10/1 від 05.11.2014до 13.11.,4113.11.2014-05.02.572,94
06.02.201519,51468,21
272/10/3 від 05.11.2014до 13.11.20146004,2613.11.2014-05.02.1,51
06.02.201519,516,42
272/11/1 від 02.12.2014до 10.12.,4010.12.2014-05.02.575,72
06.02.201519,51854,34
272/11/3 від 02.12.2014до 10.12.20146304,4310.12.2014-05.02.0,50
06.02.201519,516,74
272/12/1 від 02.01.2015до 14.01.,0414.01.2015-05.02.179,70
06.02.201519,51919,27
272/12/3 від 02.01.2015до 14.01.20157761,9214.01.2015-05.02.6,95
06.02.201519,518,29
Разом: 85235,86

З огляду на викладене обґрунтованою є пеня в сумі 85235 грн 86 коп.

Водночас, господарський суд вважає за необхідне зазначити наступне.

13.01.2015 було прийнято Закон України Про встановлення додаткових гарантій щодо захисту прав громадян, які проживають на територіях антитерористичної операції, та обмеження відповідальності підприємств виконавців/виробників житлово-комунальних послуг у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси №85-VIІІ (далі Закон №85-VIІІ), який був опублікований в газеті Голос України 06.02.2015 №21 та набрав чинності з 07.02.2015.

Відповідно до ч.1 Закону №85-VIІІ метою цього Закону є встановлення додаткових гарантій щодо захисту житлових та майнових прав громадян, які проживають на територіях, де проводиться антитерористична операція, та громадян, які тимчасово переселені в інші населені пункти України з територій, на яких проводиться антитерористична операція. До 31 грудня 2015 року цим громадянам має бути погашена заборгованість із виплат заробітної плати, стипендій, пенсій, що утворилася внаслідок проведення антитерористичної операції, а також встановлено додаткові гарантії захисту житлових та майнових прав громадян, звільнених на підставі зазначених обставин, до моменту їх працевлаштування, за умови отримання ними статусу зареєстрованого безробітного.

Частиною 2 ст.2 Закону №85-VIІІ встановлено мораторій на час, визначений у ст.1 цього Закону (до 31.12.2015), на нарахування та стягнення пені та інших штрафних санкцій енергопостачальними компаніями у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси підприємствами-виконавцями/виробниками житлово-комунальних послуг, що надають такі послуги у районі проведення антитерористичної операції.

Відповідно до абз.1 ст.1 Закону України Про житлово-комунальні послуги від 24.06.2004 №1875-ІV житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Абзацом 5 ст.1 Закону України Про житлово-комунальні послуги передбачено, що виробник субєкт господарювання, який виробляє або створює житлово-комунальні послуги.

Господарський суд вважає, що в силу вказаних приписів Закону України Про житлово-комунальні послуги Комунальне підприємство Сєвєродонецьктеплокомуненерго є виробником житлово-комунальних послуг, місцем знаходженням та діяльності якого є м.Сєвєродонецьк Луганської області.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції №1669-VIІ від 02.09.2014 (далі - Закон №1669-VIІ) моментом початку Антитерористичної операції є дата набрання чинності Указом Президента України Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України від 14 квітня 2014 року №405/2014. Цей Указ набрав чинності 14.04.2014.

Статтею 2 Закону №1669-VIІ передбачено, що населені пункти, де проводилася антитерористична операція, визначаються у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку.

Кабінетом Міністрів України 30.10.2014 розпорядженням №1053-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція (надалі - Перелік).

05.11.2014 Кабінет Міністрів України розпорядженням №1079-р зупинено дію розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053-р.

Розпорядження №1079-р від 05.11.2014 було оскаржено до адміністративного суду в межах справ № 826/18330/14 та № 826/18327/14.

Частиною 2 ст.4 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що Господарський суд не застосовує акти державних та інших органів, якщо ці акти не відповідають законодавству України.

Суд враховує, що ані Законом України Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції, ані Законом України Про Кабінет Міністрів України №794-VII від 27.02.2014 (далі Закон №794-VII) не передбачено можливості (повноважень) Кабінету Міністрів України шляхом прийняття організаційно-розпорядчого акту скасування або обмеження у інший спосіб встановленого законами України права, тому подальше прийняття Кабінетом Міністрів України розпорядження №1079-р від 05.11.2014 (незалежно від результатів його оскарження в межах адміністративного судочинства) про зупинення дії розпорядження №1053-р від 30.10.2014 жодною мірою не впливає на наявність та існування переліку населених пунктів, на території яких здійснювалась антитерористична операція.

Згідно з ч.1 ст.52 Закону №794-VII обовязкові для виконання розпорядження Урядом видаються виключно на основі та на виконання Конституції і законів України, актів Президента України, постанов Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України. Наразі відсутні норми Конституції або Законів України, які б передбачали право Уряду шляхом прийняття розпоряджень невілювати (скасовувати або обмежувати) встановлені Законом України Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції спеціальні права, які на виконання цього Закону і у встановленому ним порядку були надані відповідному колу субєктів, тому у господарського суду відсутні підстави для незастосування визначеного розпорядженням Кабінету Міністрів України №1053-р від 30.10.2014 Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Судом також враховується, що зупинення дії актів Уряду відповідно до п.15 ч.1 ст.106 Конституції України та ч.6 ст.49 Закону України Про Кабінет Міністрів України може бути здійснено лише Президентом України.

Як зазначалось вище місцезнаходженням відповідача є м.Сєвєродонецьк Луганської області і воно включено до Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.

Таким чином, господарський суд приходить до висновку, що на правовідносини сторін щодо заборгованості за спожиту електричну енергію розповсюджується дія Закону №85-VIІІ, а відтак і мораторій на стягненні пені, нарахованої за несвоєчасні розрахунки за спожиту електроенергію. У відповідності до ч.2 ст.2 Закону №85-VIІІ вказаний мораторій встановлений до 31.12.2015, а отже до цієї дати прийняття господарським судом рішення про стягнення з відповідача пені за несвоєчасне здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси прямо заборонено законом.

За таких обставин, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову в частині стягнення пені в сумі 85235 грн 86 коп. нарахованої позивачем за період прострочення з 09.10.2014 по 06.02.2015.

Водночас, позивач не позбавлений права звернутися до суду з вимогами про стягнення з відповідача пені та інших штрафних санкцій за несвоєчасне здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси після закінчення строку дію вказаного мораторію.

Відносно вимоги позивача про стягнення з відповідача інфляційних втрат в сумі 740024 грн 99 коп. господарський суд зазначає наступне.

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачена відповідальність за порушення грошового зобовязання. Так, за цією нормою Цивільного кодексу України боржник, що прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом.

Підпунктом 3.2 п.3 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 №14 Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань передбачено, що згідно з Законом України Про індексацію грошових доходів населення індекс споживчих цін (індекс інфляції) обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. На даний час індекс інфляції розраховується Державною службою статистики України і щомісячно публікується, зокрема, в газеті Урядовий курєр. Отже, повідомлені друкованими засобами масової інформації з посиланням на зазначений державний орган відповідні показники згідно з статтями 17, 18 Закону України Про інформацію є офіційними і можуть використовуватися господарським судом і учасниками судового процесу для визначення суми боргу. Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

З огляду на викладене, позивачем невірно здійснено нарахування інфляційних втрат, оскільки нарахування були здійснені не за певний період, а помісячно.

Крім того, позивачем в розрахунках інфляційних втрат (а.с.59, 63) періодом закінчення нарахування інфляційних втрат визначено серпень 2015 року, але за місяці, де була дефляція (липень, серпень 2015 року) нарахування не здійснені. Також позивачем не було враховано проплати, здійснені відповідачем.

Водночас, господарський суд вважає за необхідне навести власний розрахунок інфляційних втрат:

№ і дата рахунку-фактуриСтрок оплатиСума заборгованості в грн.Період нарахування Індекс інфляції за весь період простроченняСума інфляції
272/9/1 від 01.10.2014до 09.10.201431415,76Листопад 2014-січень 2015 108,,44
272/10/1 від 05.11.2014до 13.11.,41Грудень 2014- січень 2015106,19327137,63
419614,17лютий 2015105,322239,55
272/10/3 від 05.11.2014до 13.11.20146004,26Грудень 2014- липень 2015 143,10,60
272/11/1 від 02.12.2014до 10.12.,40Січень 2015 лютий 2015108,564368478,21
272/11/3 від 02.12.2014до 10.12.20146304,43Січень 2015 липень 2015139,77,65
272/12/1 від 02.01.2015до 14.01.,04Лютий 2015105,345598,02
724094,61Березень 2015110,878202,22
272/12/3 від 02.01.2015до 14.01.20157761,92Лютий 2015 липень 2015135,25,34
272/2/1 від 02.02.2015до 10.02.,31Березень 2015 110,898762,04
272/2/1 від 02.03.2015до 11.03.,84Квітень 25,40
272/2/3 від 02.03.2015до 11.03.20158813,15Квітень 2015 липень 2015115,92,86
272/3/1 від 02.04.2015до 10.04.201529,25Травень 2015-липень 2015101,5827120,46
272/3/3 від 02.04.2015до 10.04.201511295,62Травень 2015-липень 2015101,582712178,78
272/4/1 від 05.05.2015до 14.05.,92Червень 2015-липень 201599,396-1559,26
272/4/3 від 05.05.2015до 14.05.201520886,64Червень 2015-липень 201599,396-126,15
Разом:416742,79

З огляду на викладене з відповідача підлягають стягненню на користь позивача інфляційні втрати в сумі 416742 грн 79 коп.

Вимога позивача про стягнення з відповідача 3% річних в сумі 30029 грн 71 коп. підлягає задоволенню частково в сумі 29414 грн 30 коп., оскільки позивачем невірно визначений період прострочення. Суд вважає за необхідне навести власний розрахунок 3% річних:

№ і дата рахунку-фактуриСтрок оплатиСума заборгованості в грн.Період нарахування Кількість днів простроченняРозмір відсотків, %Сума відсотків
272/9/1 від 01.10.2014до 09.10.201431415,7609.10.2014-26.02.4,08
272/10/1 від 05.11.2014до 13.11.,4113.11.2014-26.02.17,73
419614,1727.02.2015-01.03.201533103,47
369614,1702.03.2015-03.03.20152360,76
272/10/3 від 05.11.2014до 13.11.20146004,2613.11.2014-15.08.6,21
272/11/1 від 02.12.2014до 10.12.,4010.12.2014-03.03.0,37
272/11/3 від 02.12.2014до 10.12.20146304,4310.12.2014-15.08.9,02
272/12/1 від 02.01.2015до 14.01.,0414.01.2015-03.03.4,93
724094,6104.03.2015-02.04.5,44
272/12/3 від 02.01.2015до 14.01.20157761,9214.01.2015-15.08.6,52
272/2/1 від 02.02.2015до 10.02.,3110.02.2015-02.04.8,39
517820,9203.04.2015-27.04.,02
272/1/3 від 02.02.2015до 10.02.20157439,6210.02.2015-15.08.4,35
272/2/1 від 02.03.2015до 11.03.,9211.03.2015-27.04.0,85
471752,8428.04.2015-12.05.,61
272/2/3 від 02.03.2015до 11.03.20158813,1511.03.2015-15.08.4,45
272/3/1 від 02.04.2015до 10.04.,4110.04.2015-12.05.2,62
29,2513.05.2015-15.08.20159530,23
272/3/3 від 02.04.2015до 10.04.201511295,6210.04.2015-15.08.8,84
272/4/1 від 05.05.2015до 14.05.,9214.05.2015-15.08.4,51
272/4/3 від 05.05.2015до 14.05.201520886,6414.05.2015-15.08.,37
272/5/1 від 03.06.2015до 11.06.201523995,9611.06.2015-15.08.,17
272/5/3 від 03.06.2015до 11.06.20155107,8411.06.2015-15.08.201566327,71
272/6/1 від 01.07.2015до 09.07.201522461,7209.07.2015-15.08.201538370,15
272/6/3 від 01.07.2015до 09.07.20153838,3409.07.2015-15.08.201538311,99
272/7/1 від 03.08.2015до 11.08.201522275,8811.08.2015-15.08.2015539,15
272/7/3 від 03.08.2015до 11.08.20154482,1711.08.2015-15.08.2015531,84
Разом:29490,78

Враховуючи викладене, позов підлягає задоволенню частково.

Клопотання №11-344 від 23.10.2015 відповідача про зменшення розміру пені на 99% господарський суд залишає без розгляду, оскільки у задоволенні вимоги про стягнення пені відмовляється.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.7 Закону України Про судовий збір сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у звязку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Як вже зазначалось вище, провадження у справі в частині стягнення заборгованості за спожиту активну електроенергію в сумі 22000 грн 00 коп., за перетікання реактивної електроенергії в сумі 53000 грн 00 коп. підлягає припиненню на підставі п.11 ч.1 ст.80 Господарського процесуального кодексу України.

Таким чином наразі існує необхідність повернення Товариству з обмеженою відповідальністю Луганське енергетичне обєднання судового збору в сумі 1500 грн. 00 коп., який у відповідності до приписів Закону України Про судовий збір може бути повернутий ухвалою господарського суду за клопотанням особи, яка його сплатила.

Судовий збір у сумі 23826 грн 76 коп. покладається на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог, згідно ст.44, 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст.44, 49, п.11 ч.1 ст.80, ст.ст.82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю Луганське енергетичне обєднання до Комунального підприємства Сєвєродонецьктеплокомуненерго задовольнити частково.

2.Стягнути з Комунального підприємства Сєвєродонецьктеплокомуненерго, проспект Космонавтів, б.9А, м.Сєвєродонецьк Луганської області, ідентифікаційний код 13405551, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Луганське енергетичне обєднання, м.Луганськ кв.Гайового, б.35А, м.Луганськ, ідентифікаційний код 31443937, фактична адреса: вул.Горького, б.123, м.Старобільськ Луганської області, на п/р зі спеціальним режимом використання №60 філія ЛОД ВАТ Державний Ощадний банк України, МФО 304665, заборгованість за активну електроенергію в сумі 304917 грн 73 коп., на п/р №6 в АТ ОСОБА_1 Аваль, МФО 380805, заборгованість за перетікання реактивної електроенергії в сумі 23933 грн 99 коп., інфляційні втрати в сумі 416742 грн 79 коп., 3% річних у сумі 29490 грн 78 коп., судовий збір у сумі 15501 грн 71 коп., про що видати наказ після набрання рішенням законної сили.

3. Провадження у справі в частині стягнення заборгованості за спожиту активну електроенергію в сумі 22000 грн 00 коп., за перетікання реактивної електроенергії в сумі 53000 грн 00 коп. припинити.

4. В решті позову відмовити.

Відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 10.11.2015.

Суддя С.В. Смола