ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" листопада 2015 р. Справа № 922/3510/15

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Істоміна О.А., суддя Гончар Т. В., суддя Плужник О.В.

при секретарі Кохан Ю.В.

за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1, НОМЕР_1 від 20.03.2004 року (директор), ОСОБА_2, за довіреністю б/н від 12.10.2015 року.

відповідача - ОСОБА_3, за довіреністю № 34 від 01.10.2015 року.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Ульяновське" (вх. №4522 Х/3-10) на рішення господарського суду Харківської області від 12 серпня 2015 року по справі №922/3510/15

за позовом Публічного акціонерного товариства "Ульяновське", с. Ульянівка

до Харківського обласного територіальне відділення Антимонопольного комітету України, м. Харків

про визнання недійсним рішення,-

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням господарського суду Харківської області від 12.08.2015 року по справі №922/3510/15 (суддя Суслова В.В.) в задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, Публічне акціонерне товариство "Ульяновське" звернулось до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Харківської області від 12.08.2015 року по справі №922/3510/15 та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В апеляційній скарзі заявник посилається на те, що оскаржуване рішення прийняте з порушенням норм чинного законодавства України і що суд першої інстанції не в повному обсязі з'ясував обставини справи, які мають значення для правильного вирішення господарського спору, неправильно та неповно дослідив докази, що призвело до невідповідності висновків суду обставинам справи, а також на те, що суд невірно застосував норми як матеріального, так і процесуального права, що потягло за собою неправильне вирішення господарського спору та згідно статті 104 Господарського процесуального кодексу України є підставою для його скасування.

Харківського обласного територіальне відділення Антимонопольного комітету України надало відзив та письмові пояснення, у яких проти доводів викладених в апеляційній скарзі заперечує, вважає, що оскаржуване рішення прийнято при повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, із дотриманням норм матеріального та процесуального права, у звязку з чим відсутні підстави для його скасування.

В межах встановленого статтею 102 Господарського процесуального кодексу України строку розгляду апеляційної скарги 15.10.2014 року оголошено перерву до 10.11.2015 року.

Перевіривши повноту встановлених судом першої інстанції обставин справи та докази на їх підтвердження, їх юридичну силу та доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 101 Господарського процесуального кодексу України, заслухавши у судовому засіданні пояснення представника позивача та відповідача, дослідивши правильність застосування господарським судом Харківської області норм матеріального та процесуального права, колегія суддів встановила наступне.

Як свідчать матеріали справи та підтверджено в ході апеляційного розгляду справи, 19.03.2015 року адміністративною колегією Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України прийнято рішення №53-р/к у справі № 2/12-20-15 про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, яким визнано, що субєкт господарювання ПАТ "УЛЬЯНОВСЬКЕ" не надавши інформацію, передбачену вимогою голови відділення від 16.01.2015 року № 02-26/2-178, вчинило порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбачене пунктом 13 статті 50 Закону України Про захист економічної конкуренції, у вигляді неподання інформації у встановлені головою територіального відділення Антимонопольного комітету України строки.

Вищевказаним рішенням на позивача, на підставі абзацу 4 частини 2 статті 52 Закону України "Про захист від недобросовісної конкуренції", накладений штраф у розмірі 68000,00 грн.

Публічне акціонерне товариство "Ульяновське" не погодившись з рішенням Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 19.03.2015 року за №53-р/к у справі № 2/12-20-15, звернулося до господарського суду для відновлення своїх порушених прав і інтересів.

Місцевий господарський суд відмовив у задоволенні позову повністю, визнавши позовні вимоги нормативно не обґрунтованими та документально не підтвердженими належними доказами.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному і об'єктивному дослідженні в судових засіданнях з урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи їх взаємний зв'язок, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а рішення суду першої інстанції прийнято з дотриманням норм матеріального і процесуального права, є законним і обґрунтованим з наступних підстав.

Згідно стаття 1 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» Антимонопольний комітет України є державним органом із спеціальним статусом, метою діяльності якого є забезпечення державного захисту конкуренції у підприємницькій діяльності та у сфері державних закупівель. Особливості спеціального статусу Антимонопольного комітету України обумовлюються його завданнями та повноваженнями, в тому числі роллю у формуванні конкурентної політики, та визначаються цим Законом, іншими актами законодавства.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» основним завданням названого Комітету є участь у формуванні та реалізації конкурентної політики в частині, зокрема, здійснення державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції на засадах рівності суб'єктів господарювання перед законом та пріоритету прав споживачів, запобігання, виявлення і припинення порушень законодавства про захист економічної конкуренції.

Відповідно до частини 1 статті 6 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» Антимонопольний комітет України утворюється у складі Голови та восьми державних уповноважених. Антимонопольний комітет України, адміністративні колегії Антимонопольного комітету України, державні уповноважені Антимонопольного комітету України, адміністративні колегії територіальних відділень Антимонопольного комітету України є органами Антимонопольного комітету України (частина 7 статті 6 Закону України «Про Антимонопольний комітет України»).

Приписами статті 4 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» визначено, що Антимонопольний комітет України будує свою діяльність на принципах: законності; гласності; захисту конкуренції на засадах рівності фізичних та юридичних осіб перед законом та пріоритету прав споживачів.

Відповідно до статті 5 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» Антимонопольний комітет України здійснює свою діяльність відповідно до Конституції України, законів України «Про захист економічної конкуренції», «Про захист від недобросовісної конкуренції», цього Закону, інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до цих законів.

Пунктом 1 частини 3 статті 7 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» закріплено, що Антимонопольний комітет України має право вимагати від суб'єктів господарювання, об'єднань, органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю, їх посадових осіб інформацію, у тому числі з обмеженим доступом, необхідну для дослідження ринків, а також інформацію про реалізацію конкурентної політики.

Голова територіального відділення Антимонопольного комітету України має повноваження, окрім іншого, при розгляді заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, проведенні перевірки та в інших передбачених законом випадках вимагати від суб'єктів господарювання, об'єднань, органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю, їх посадових осіб і працівників, інших фізичних та юридичних осіб інформацію, в тому числі з обмеженим доступом; проводити дослідження ринку, визначати межі товарного ринку, а також становище, в тому числі монопольне (домінуюче), суб'єктів господарювання на цьому ринку та приймати відповідні рішення (розпорядження) (підпункт 5, 12 частини 1 статті 17 Закону України «Про Антимонопольний комітет України»).

Аналогічні повноваження закріплено і у Положенні про територіальне відділення Антимонопольного комітету України, затвердженого розпорядженням Антимонопольного комітету України 23.02.2001 року № 32- р та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30.03.2001 року за № 291/5482.

Відповідно до статті 22 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» розпорядження, рішення та вимоги органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, вимоги уповноважених ними працівників Антимонопольного комітету України, його територіального відділення в межах їх компетенції є обов'язковими для виконання у визначені ними строки, якщо інше не передбачено законом.

Невиконання розпоряджень, рішень та вимог органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, вимог уповноважених ними працівників Антимонопольного комітету України, його територіального відділення тягне за собою передбачену законом відповідальність.

Так, відповідно до пункту 13 статті 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції» порушенням законодавства про захист економічної конкуренції є неподання інформації Антимонопольному комітету України, його територіальному відділенню у встановлені органами Антимонопольного комітету України, головою його територіального відділення чи нормативно-правовими актами строки.

Як вбачається з матеріалів даної справи, 19.03.2015 року адміністративна колегія Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, розглянувши подання Другого відділу досліджень і розслідувань з попередніми висновками у справі № 2/12-20-15 та матеріали зазначеної справи, розпочатої за ознаками вчинення ПАТ «Ульяновське» порушення законодавства про захист економічної конкуренції, яке передбачене пунктом 13 статті 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді неподання інформації територіальному відділенню Антимонопольного комітету України у встановленні головою територіального відділення строк, прийняла рішення № 53-р/к, яке оскаржуються позивачем.

Відповідно до частини 1 статті 60 Закону України «Про захист економічної конкуренції», заявник, відповідач, третя особа мають право оскаржити рішення органів Антимонопольного комітету України повністю або частково до господарського суду у двомісячний строк з дня одержання рішення.

Частиною 1 статті 59 Закону України «Про захист економічної конкуренції» визначені підстави для зміни, скасування чи визнання недійсними рішень органів Антимонопольного комітету України, а саме: неповне з'ясування обставин, які мають значення для справи; недоведення обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Відтак, розглядаючи позов про визнання недійсним рішення Адміністративної колегії Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, суд зобов'язаний перевірити наявність чи відсутність визначених законом підстав для визнання рішення органу Антимонопольного комітету України недійсним.

Згідно пунктом 13 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 15 «Про деякі питання практики застосування конкурентного законодавства» зазначено, що у перевірці правильності застосування органами Антимонопольного комітету України пунктів 13 та 14 статті 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції» судам необхідно враховувати, що зазначені органи не обмежені у виборі джерела для отримання інформації, необхідної для виконання їх завдань, передбачених законодавством про захист економічної конкуренції. Обов'язок з надання інформації передбачено статтею 22-1 Закону України «Про Антимонопольний комітет України», а обсяг запитуваної інформації повинен відповідати змістовному колу цих завдань. Судам у розгляді справ про неподання інформації чи подання інформації в неповному обсязі Антимонопольному комітету України, його територіальному відділенню слід з'ясовувати, чи було повідомлено суб'єкта господарювання про необхідність надання ним відомостей та у який саме спосіб, а також причини, з яких відомості не було надано або надано невчасно.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та перевірено судом апеляційної інстанції у зв'язку із здійсненням державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції на ринку сільськогосподарської продукції та послуг з розроблення проекту землеустрою, відділенням проводилось відповідне дослідження.

У відповідності до норм статей 3, 17, 22, 17, 22, 22-1 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» ПАТ «Ульяновське» було направлено вимогу голови відділення від 16.01.2015 №02-26/2-178 про надання інформації в строк до 30.01.2015 року (тобто у 14-ти денний строк).

Разом з тим, як вірно вказав суд першої інстанції, витребувана відповідачем інформація була необхідна для здійснення Антимонопольним комітетом України передбачених законом обов'язків.

Згідно пункту 13.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року N 15 "Про деякі питання практики застосування конкурентного законодавства", закон не визначає певної форми витребування інформації, у зв'язку з чим його може бути здійснено в будь-якій письмовій формі, крім тієї, щодо якої є пряма заборона закону, з урахуванням, однак, того, що в разі заперечення суб'єктом господарювання факту отримання ним запиту про надання інформації орган Антимонопольного комітету України з огляду на вимоги статті 33 ГПК України має подати господарському суду належні докази надсилання такого запиту. Відповідні докази мають свідчити про надіслання запиту за місцезнаходженням суб'єкта господарювання, визначеним згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, і про отримання його від підприємства зв'язку уповноваженою на це особою відповідно до Правил надання поштового зв'язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 року N 270.

Законодавством України не передбачено спеціальної форми, а так само і порядку надсилання відповіді на запит про надання інформації. Отже, така інформація може надаватися в будь-якій не забороненій законом формі та спосіб, з огляду, водночас, на те, що заперечення органом Антимонопольного комітету України подання суб'єктом господарювання інформації потребує подання останнім належних доказів на підтвердження своїх доводів стосовно належного виконання обов'язку з надання витребуваної інформації.

Доказів на підтвердження того, що позивач надав інформацію у встановлені строки та в необхідних обсягах, яка вимагалась відділенням у вимозі від 16.01.2015 року №02-26/2-178, в матеріалах справи відсутні, а позивачем належних та допустимих доказів на підтвердження наведеного суду не надано.

Виходячи з приписів Закону України "Про Антимонопольний комітет України" та Положення про територіальне відділення Антимонопольного комітету України, затвердженого розпорядженням Антимонопольного комітету України від 23.02.2001 року N 32-р невиконання розпоряджень, рішень та вимог органу Антимонопольного комітету України відповідно до частини 2 статті 22 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" тягне за собою передбачену законом відповідальність за порушення законодавства про захист економічної конкуренції.

Таким чином, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що дії ПАТ «Ульяновське», які полягають у неподанні інформації на вимогу голови відділення від 16.01.2015 року №02-26/2-178 у встановлений головою відділення строк, є порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, яке передбачене пунктом 13 статті 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції».

Доводи скаржника про те, що органи Антимонопольного комітету України не наділені повноваженнями на витребування інформації під час проведення (здійснення) досліджень (вивченні та аналізу ринку, тощо), а тому як вважає позивач він правомірно відмовив у наданні інформації так як порушення законодавства з його боку було відсутнє, а тому були й відсутні підстави для притягнення позивача до відповідальності, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає необґрунтованими та безпідставними виходячи з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством; органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Законодавство про захист економічної конкуренції не містить вичерпного переліку випадків, за яких уповноважені особи органів Антимонопольного комітету України мають право вимагати надання певної інформації у суб'єктів господарювання та інших осіб.

Пунктом 5 частини 1 статті 17 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» встановлено, що голова територіального відділення Антимонопольного комітету України має повноваження при розгляді заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, проведенні перевірки та в інших передбачених законом випадках вимагати від суб'єктів господарювання, об'єднань, органів влади, органів адміністративно-господарського управління та контролю, їх посадових осіб і працівників, інших фізичних та юридичних осіб інформацію, в тому числі з обмеженим доступом.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що обов'язок надання інформації на запит (вимогу) уповноваженої особи органу Антимонопольного комітету України повинен виконуватись суб'єктом господарювання незалежно від того, чи розпочата органом Антимонопольного комітету України справа про порушення законодавства про захист економічної конкуренції. Інформація може бути витребувана як під час розгляду заяв, так і під час розгляду справ, а також в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з статтею 19 "Гарантії здійснення повноважень Антимонопольного комітету України" Закону України "Про Антимонопольний комітет України", під час розгляду заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, в тому числі під час проведення розслідування, дослідження, прийняття розпоряджень, рішень за заявами і справами, здійснення інших повноважень у сфері контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції, органи та посадові особи Антимонопольного комітету України та його територіальних відділень керуються лише законодавством про захист економічної конкуренції і є незалежними від суб'єктів господарювання. Втручання суб'єктів господарювання у діяльність Антимонопольного комітету України та його територіальних відділень забороняється, за винятком випадків, визначених законами України.

Отже, законодавство про захист економічної конкуренції не уповноважує суб'єкта господарювання на власний розсуд вирішувати питання доцільності витребування органом Антимонопольного комітету України інформації, необхідної для виконання завдань, передбачених законодавством про захист економічної конкуренції, чи повноважень цього органу.

Разом з тим, частиною 1 статті 22-1 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» визначено, що суб'єкти господарювання, об'єднання, органи влади, органи місцевого самоврядування, органи адміністративно-господарського управління та контролю, інші юридичні особи, їх структурні підрозділи, філії, представництва, їх посадові особи та працівники, фізичні особи зобов'язані на вимогу органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, уповноважених ними працівників Антимонопольного комітету України, його територіального відділення подавати документи, предмети чи інші носії інформації, пояснення, іншу інформацію, в тому числі з обмеженим доступом та банківську таємницю, необхідну для виконання Антимонопольним комітетом України, його територіальними відділеннями завдань, передбачених законодавством про захист економічної конкуренції.

У відповідності до статті 3 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» основним завданням Антимонопольного комітету України є участь у формуванні та реалізації конкурентної політики в частині, зокрема, здійснення державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції та сприяння розвитку добросовісної конкуренції, тощо.

Таким чином, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з висновками суду першої інстанції, що ПАТ «Ульяновське», не подавши інформацію на вимогу голови відділення від 16.01.2015 року №02-26/2-178, вчинило порушення законодавства про захист економічної конкуренції, яке передбачене пунктом 13 статті 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції».

Колегія суддів також зазначає, що відповідачем вірно застосований розмір штрафу.

Так, згідно частини 2 статті 52 Закону України "Про захист економічної конкуренції" за порушення, передбачені пунктами 1, 2 та 4 статті 50 цього Закону, накладаються штрафи у розмірі до десяти відсотків доходу (виручки) суб'єкта господарювання від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за останній звітний рік, що передував року, в якому накладається штраф.

Розмір доходу позивача за 2014 рік був визначений на підставі даних наданих Головним управлінням Державної фіскальної служби України в Харківській області, згідно якої його дохід ПАТ «Ульяновське» становить 41882615,00 гривень.

Таким чином, 10% від загальної суми доходу складає 4188261,50 грн., оскільки відповідач не має права накладати штраф у сумі більше, ніж 68000,00 грн., то відповідачем і був застосований такий граничний розмір.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що відповідачем при прийнятті оскаржуваного рішення дотримано вимоги Конституції України, Законів України «Про Антимонопольний комітет України», «Про захист економічної конкуренції», Правил розгляду справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції (затверджених розпорядженням Антимонопольного комітету України від 19.04.1994 року № 5 із змінами), у зв'язку з чим всебічно, повно і об'єктивно розглянуто обставини справи № 2/12-20-15, досліджено подані документи, належним чином проаналізовано відносини сторін.

Натомість, доводи позивача, не знайшли свого підтвердження в ході розгляду даної справи по суті.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів відзначає відсутність належних доказів щодо обставин, передбачених статтею 104 Господарського процесуального кодексу України, які підтверджували б наявність підстав для задоволення апеляційної скарги.

У відповідності з пункту 4 частини 3 статті 129 Конституції України та статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

На підставі викладеного колегія суддів вважає, що рішення господарського суду Харківської області від 12.08.2015 року по справі №922/3510/15 прийняте при належному зясуванні обставин, що мають значення для справи та у відповідності до норм матеріального і процесуального права і відсутні підстави для його скасування, в звязку з чим, апеляційна скарга ПАТ «Ульяновське» не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись статтями 99, 101, 102, пунктом 1 статті 103, статтею 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ПАТ «Ульяновське» залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 12 серпня 2015 року по справі №922/3510/15 залишити без змін.

Постанова набирає чинності з дня її проголошення і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом 20-ти днів.

Головуючий суддя Істоміна О.А.

Суддя Гончар Т. В.

Суддя Плужник О.В.