КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" жовтня 2015 р. Справа№ 23/267-50/360-2012

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Сотнікова С.В.

суддів: Разіної Т.І.

Зеленіна В.О.

за участю секретаря Карпюк О.С.,

представників:

від боржника - Мушка В.Н.,

від ПАТ "Укрексімбанк" - Волощука Р.А.,

розпорядника майна боржника - арбітражного керуючого Кирика В.К.,

розглянувши апеляційну скаргу Міністерства фінансів України

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 16.07.2015

у справі № 23/267-50/360-2012 (суддя Пасько М.В.)

за заявою структурного підрозділу нафтогазовидобувного управління "Полтаванафтогаз" ВАТ "Укрнафта"

до Українського державного концерну по матеріально-технічному і сервісному

забезпеченню агропромислового комплексу "Украгротехсервіс"

про банкрутство

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.07.2015 у справі № 23/267-50/360-2012 визнано кредиторами Українського державного концерну по матеріально-технічному і сервісному забезпеченню агропромислового комплексу "Украгротехсервіс":

- Державну податкову інспекцію у Печерському районі ГУ Міндоходів у місті Києві на суму 404 437 260, 4 грн. - вимоги третьої черги;

- Публічне акціонерне товариство "Укрнафта" в особі НГВУ "Полтаванафтогаз" на суму 1 391 569,00 грн. - вимоги четвертої черги;

- Публічне акціонерне товариство "Укрнафта" в особі НГВУ "Чернігівнафтогаз" на суму 2 889 258,95 грн. - вимоги четвертої черги;

- Публічне акціонерне товариство "Укрнафта" на суму 4 490 385,40 грн. - вимоги четвертої черги;

- НАК "Украгролізінг" на суму 2 145 788, 35 грн. - вимоги четвертої черги;

- Державне агентство резерву України на суму 93 445 440,00 грн. - вимоги четвертої черги;

- Українське державне підприємство по матеріально-технічному і сервісному забезпеченню агропромислового комплексу "Украгротех" на суму 485 176,04 грн. - вимоги четвертої черги;

- Українська промислова інноваційна компанія на суму 198 742,46 грн. - вимоги четвертої черги;

- Хмельницьке ДКП "Украгросервіс-Поділля" на суму 110 262,40 грн. - вимоги четвертої черги;

- Публічне акціонерне товариство "Державний експортно-імпортний банк України" на суму 45 784 002,11 грн. - вимоги четвертої черги;

затверджено реєстр вимог кредиторів станом на 16.07.2015 на загальну суму 555 377 885,35 грн.;

відмовлено Державній податковій інспекції у Печерському районі ГУ Міндоходів у місті Києві у визнанні кредитором Українського державного концерну по матеріально-технічному і сервісному забезпеченню агропромислового комплексу "Украгротехсервіс" на суму 2 076 631 708,10 грн.;

зобов'язано розпорядника майна боржника арбітражного керуючого Кирика В.К. провести збори кредиторів, надати протокол зборів кредиторів, визначено дату проведення підсумкового судового засідання.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, Міністерство фінансів України звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 16.07.2015 в частині відмови у визнанні кредиторських вимог Державну податкову інспекцію у Печерському районі ГУ Міндоходів у місті Києві на суму 2 076 631 708,10 грн., прийняти в цій частині нове рішення, яким визнати податкову інспекцію кредитором боржника на всю суму заявлених вимог.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 26.08.2015 прийнято до провадження апеляційну скаргу Міністерства фінансів України.

Відповідно до розпорядження секретаря судової палати суду від 07.09.2015 склад суду було змінено, доручено здійснення апеляційного провадження у даній справі колегії суддів у складі: головуючий суддя - Сотніков С.В., судді: Разіна Т.І., Шевченко Е.О.

08.09.2015, 15.09.2015 в судовому засіданні було оголошено перерву відповідно до ст. 77 ГПК України.

Відповідно до розпорядження секретаря судової палати суду від 06.10.2015 склад суду було змінено, доручено здійснення апеляційного провадження у даній справі колегії суддів у складі: головуючий суддя - Сотніков С.В., судді: Разіна Т.І., Зеленін В.О.

06.10.2015 в судовому засіданні було оголошено перерву до 20.10.2015 відповідно до ст. 77 ГПК України.

Колегія суддів, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін та інших учасників провадження, вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Провадження у справах про банкрутство регулюється Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» від 14 травня 1992 року № 2343-XII (Закон про банкрутство), Господарським процесуальним кодексом України (ГПК України), іншими законодавчими актами України.

Як вбачається з матеріалів справи, Нафтогазовидобудівне управління "Полтаванафтогаз" Відкритого акціонерного товариства "Укрнафта" звернулося до господарського суду з заявою про визнання Українського державного концерну по матеріально-технічному і сервісному забезпеченню агропромислового комплексу "Украгротехсервіс" банкрутом.

Ухвалою Арбітражного суду міста Києва від 03.05.2001 порушено провадження у справі про банкрутство Українського державного концерну по матеріально-технічному і сервісному забезпеченню агропромислового комплексу "Украгротехсервіс", введено мораторій на задоволення вимог кредиторів до закінчення провадження у справі, введено процедуру розпорядження майном боржника.

Ухвалою підготовчого засідання Арбітражного суду міста Києва від 21.08.2001 призначено розпорядником майна боржника арбітражного керуючого Анісімова В.М. та зобов'язано заявника подати до офіційного друкованого органу оголошення про порушення справи про банкрутство боржника.

31.08.2001 в газеті "Голос України" № 155 опубліковано оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство Українського державного концерну по матеріально-технічному і сервісному забезпеченню агропромислового комплексу "Украгротехсервіс".

Ухвалою попереднього засідання Господарського суду міста Києва від 09.01.2002 затверджено реєстр вимог кредиторів, складений розпорядником майна боржника Анісімовим В.М. на загальну суму 150 940 624,17 грн.

12.02.2002 до Господарського суду міста Києва звернулась Державна податкова інспекція у Печерському районі м. Києва із заявою про грошові вимоги до боржника у розмірі 2 252,16 грн. Також, у вказаній заяві ставилось питання про відновлення пропущеного строку подання такої заяви.

Заявою від 04.04.2002 ДПІ доповнила свої кредиторські вимоги та просила визнати її кредитором, визнати та включити до реєстру вимог кредиторів вимоги в сумі 74 395 068,87 дол. США та 33 342 007,86 евро (т. 3, а.с. 67-68).

Свої вимоги Державна податкова інспекція у Печерському районі м. Києва обґрунтувала з посиланням на лист Міністерства фінансів України від 08.01.2002 № 024-107/1 про включення надходжень в рахунок погашення кредитів, наданих за рахунок залучених державою або під державні гарантії, до переліку податків, зборів (обов'язкових платежів), які контролюються Державною податковою адміністрацією України, та лист Управління державного казначейства у м. Києві від 14.03.2002 № 04-10/628 про суми простроченої заборгованості перед державним бюджетом за іноземними кредитами під гарантії КМ України станом на 01.01.2002 (т. 3, а.с. 69).

23.01.2003 Державна податкова інспекція у Печерському районі м. Києва звернулась до Господарського суду міста Києва із заявою від 22.01.2003 № 293/9/10-010 про уточнення та доповнення до заяви-клопотання від 04.04.2002 (т. 4, а.с. 11-13).

У заяві від 22.01.2003 податкова інспекція просила поновити пропущений строк для звернення із кредиторськими вимогами в розмірі 404 437 260,64 грн. та включити їх до реєстру вимог кредиторів.

В обґрунтування своєї заяви від 22.01.2003 інспекція послалась на лист Державного казначейства України від 18.12.2002 № 09-07/1003-11708 (т. 4, а.с. 15, 46), у якому було надано інформацію про розмір нарахованої пені станом на 01.11.2002 за невиконання концерном зобов'язань перед бюджетом за іноземними кредитами в сумі 404 437 260,64 грн.

21.08.2003 Державна податкова інспекція у Печерському районі м. Києва звернулась до Господарського суду міста Києва із заявою від 21.08.2003 № 5761/9/10-008/2 про уточнення та доповнення до заяви-клопотання від 22.01.2003 (т. 6, а.с. 6-10), у якій просила поновити пропущений строк для звернення з кредиторськими вимогами в сумі 229 423 071,80 євро та 121 858 103,63 дол. США, що складається з заборгованості по кредитах, наданих під гарантії КМ України.

13.10.2003 Державна податкова інспекція у Печерському районі м. Києва звернулась до Господарського суду міста Києва із заявою від 13.10.2003 № 8282/9/10-008/2 про уточнення та доповнення до заяви від 21.08.2003 № 5761/9/10-008/2 (т. 6, а.с. 24-27), в якій просила додатково визнати її кредиторські вимоги в сумі 47 312,47 грн., в тому числі 29 584,26 грн. пені за порушення терміну розрахунку у сфері ЗЕД, 8 957,15 грн. штрафних санкцій за порушення порядку декларування валютних цінностей, 8 771,06 грн. податку на прибуток.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.10.2003 відмовлено ДПІ у Печерському районі м. Києва у визнанні кредитором на суму 404 437 260,64 грн.

Постановою Вищого господарського суду України від 10.03.2004 скасовано ухвалу Господарського суду міста Києва від 13.10.2003, справу в частині кредиторських вимог ДПІ у Печерському районі м. Києва направлено на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

21.07.2007 ДПІ у Печерському районі м. Києва звернулась до суду із заявою від 20.09.2007 № 12818/9/10-209 про збільшення кредиторських вимог (т. 11, а.с. 12-15), в якій просила поновити строк на звернення із кредиторськими вимогами та визнати вимоги до боржника в сумі 2 276 038 488,24 грн. та включити їх до реєстру вимог кредиторів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.06.2009 визнано ДПІ у Печерському районі м. Києва кредитором боржника на суму 2 276 038 488,24 грн.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 07.12.2009, ухвалу Господарського суду міста Києва від 30.06.2009 залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 24.03.2010 ухвалу Господарського суду міста Києва від 30.06.2009 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 07.12.2009 скасовано, справу в частині кредиторських вимог ДПІ у Печерському районі м. Києва направлено на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

06.06.2012 ДПІ у Печерському районі м. Києва подала пояснення, в яких зазначила про заборгованість боржника перед державою за кредитами, залученими державою або під державні гарантії, наданими Міністерством фінансів у 1993-1998 роках у загальній сумі 3 238 068 900 грн, а саме:

основний борг за іноземним кредитом у розмірі 727 538 568,95 грн.,

пеня, нарахована на заборгованість по основному боргу у розмірі - 90 886 115,89 грн.,

відсотки за надання гарантій по іноземному кредиту у розмірі - 22 832 714,24 грн.,

пеня, нарахована на заборгованість по відсотках за іноземним кредитом у розмірі - 6 415 859,85грн.,

основний борг за іноземним кредитом у розмірі - 2 287 495 772,21 грн.,

пеня, нарахована на заборгованість по основному боргу у розмірі - 102 899 937,60 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.03.2014 визнано Державну податкову інспекцію у Печерському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві кредитором боржника з грошовими вимогами на суму 404 437 260,64 грн., відмовлено ДПІ у Печерському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві у визнанні кредиторських вимог на суму 2 833 631 708,00 грн.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 17.06.2014 залишено без змін ухвалу Господарського суду міста Києва від 24.03.2014.

Постановою Вищого господарського суду України від 14.10.2014 постанову Київського апеляційного господарського суду від 17.06.2014 та ухвалу Господарського суду міста Києва від 24.03.2014 в частині розгляду вимог ДПІ у Печерському районі Головного управління Міндоходів м. Києва по справі №23/267-50/360-2012 скасовано, справу №23/267-50/360-2012 в частині розгляду вимог ДПІ у Печерському районі Головного управління Міндоходів м. Києва направлено на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду касаційної інстанції мотивована тим, що судом першої інстанції не було досліджено підстав виникнення грошових вимог ДПІ у Печерському районі ГУ Міндоходів у м. Києві у визнаній сумі, їх характер та зміст, не з'ясовано коли саме виникла заборгованість боржника перед кредитором та з чого вона складається (основне зобов'язання, пеня, штраф), не здійснено правового аналізу заявлених кредиторських вимог та не зазначено якими доказами ця заборгованість підтверджується.

Відмовляючи ДПІ у Печерському районі ГУ Міндоходів м. Києва у визнанні її кредитором на суму 2 833 631 708, 00 грн., суд першої інстанції також не дослідив ці вимоги, не вказав з чого вказані вимоги складаються та коли вони виникли.

Також суд не вказав підстави, за якими відхилено заявлені вимоги ДПІ, тобто не вмотивував своє рішення про відмову у визнанні кредиторських вимог ДПІ у Печерському районі ГУ Міндоходів м. Києва у розмірі 2 833 631 708, 00 грн.

Крім того, суд першої інстанції не перевірив, чи були дотримані вимоги ст. 14 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" при звернені податкових органів з кредиторськими вимогами.

За результатами нового розгляду, Господарський суд міста Києва визнав кредитором боржника, серед інших, Державну податкову інспекцію у Печерському районі ГУ Міндоходів у місті Києві на суму 404 437 260,64 грн. - вимоги третьої черги; затвердив реєстр вимог кредиторів станом на 16.07.2015 на загальну суму 555 377 885,35 грн. та відмовив Державній податковій інспекції у Печерському районі ГУ Міндоходів у місті Києві у визнанні кредитором Українського державного концерну по матеріально-технічному і сервісному забезпеченню агропромислового комплексу "Украгротехсервіс" на суму 2 076 631 708,10 грн.

Висновки суду першої інстанції мотивовані тим, що обґрунтовані вимоги податкової інспекції та які заявлені в межах установлених законодавством строку (до 11.08.2002) складають 404 437 260,674 грн., а решта вимог заявлена після закінчення строку, встановленого для їх подання, та вважаються погашеними відповідно до ст. 14 Закону про банкрутство зі змінами від 07.03.2002.

Втім, колегія суддів вважає помилковим вказаний висновок суду першої інстанції та зазначає наступне.

Як було встановлено вище, провадження у даній справі було порушено ухвалою від 03.05.2001.

Публікація про порушення провадження у справі про банкрутство боржника відбулась 31.08.2001 в газеті «Голос України» № 155.

Відповідно до ч. 1 ст. 14 Закону про банкрутство (в редакції, чинній на дату опублікування оголошення) кредитори у місячний строк з дня опублікування в офіційному друкованому органі оголошення про порушення справи про банкрутство подають в арбітражний суд письмові заяви про грошові вимоги до боржника, а також документи, що їх підтверджують. Копії зазначених заяв та доданих до них документів кредитори надсилають боржнику. Боржник разом з розпорядником майна в результаті розгляду цих вимог визнає їх або заперечує, про що розпорядник майна повідомляє письмово заявників і арбітражний суд. Визнані боржником грошові вимоги включаються розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів.

Колегія суддів зазначає, що на час публікації оголошення про порушення справи про банкрутство боржника, ст. 14 Закону про банкрутство, в редакції яка діяла на той час, не передбачала присічності строку для звернення з кредиторськими вимогами до боржника і такий строк міг бути поновлений на підставі ст. 53 ГПК України за обґрунтованим клопотанням кредитора.

Разом з тим, Законом України від 07.03.2002 № 3088-III було внесено зміни до Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» та викладено ст. 14 Закону в новій редакції, яка набрала чинності з 13.07.2002.

Так, частиною 2 ст. 14 Закону про банкрутство було встановлено, що вимоги конкурсних кредиторів, що заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, - не розглядаються і вважаються погашеними, про що господарський суд зазначає в ухвалі, якою затверджує реєстр вимог кредиторів. Зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає.

Тобто, можливість відновлення строку господарським судом на звернення із вимогами до боржника в межах справи про банкрутство припинилась з 13.07.2002.

12.02.2002 Державна податкова інспекція у Печерському районі м. Києва звернулась до Господарського суду міста Києва із заявою про грошові вимоги до боржника у розмірі 2 252,16 грн. Також, у вказаній заяві ставилось питання про відновлення пропущеного строку подання такої заяви.

Заявою від 04.04.2002 ДПІ доповнила свої кредиторські вимоги та просила визнати її кредитором боржника, визнати та включити до реєстру вимог кредиторів вимоги в сумі 74 395 068,87 дол. США та 33 342 007,86 евро (т. 3, а.с. 67-68).

Наступна заява з уточненнями та доповненнями була подана лише 22.01.2003, в якій податкова інспекція просила поновити пропущений строк для звернення із кредиторськими вимогами в розмірі 404 437 260,64 грн. та включити їх до реєстру вимог кредиторів.

Колегія суддів зазначає про встановлення законодавцем присічного строку на звернення із вимогами до боржника після 13.07.2002, у зв'язку з чим всі заявлені після вказаної дати грошові вимоги податкової інспекції до боржника не розглядаються і вважаються погашеними.

За вказаних обставин, підлягають розгляду вимоги податкової інспекції до боржника, заявлені 04.04.2002 в сумі 74 395 068,87 дол. США та 33 342 007,86 евро (т. 3, а.с. 67-68).

Місцевий господарський суд неповно з'ясував дійсні обставини справи щодо строків звернення податкової інспекції до суду та відповідно і розмір заявлених кредиторських вимог до боржника у даній справі, що призвело до невірного встановлення заборгованості боржника та включення відповідних обґрунтованих вимог до реєстру вимог кредиторів.

Відповідно до абзацу сьомого статті 1 Закону про банкрутство грошове зобов'язання - зобов'язання боржника заплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового договору та на інших підставах, передбачених цивільним законодавством України. Склад і розмір грошових зобов'язань, в тому числі розмір заборгованості за передані товари, виконані роботи і надані послуги, сума кредитів з урахуванням процентів, які зобов'язаний сплатити боржник, визначаються на день подачі в господарський суд заяви про порушення провадження у справі про банкрутство, якщо інше не встановлено цим Законом.

Свої вимоги, викладені у заяві від 04.04.2002, Державна податкова інспекція у Печерському районі м. Києва обґрунтувала з посиланням на лист Міністерства фінансів України від 08.01.2002 № 024-107/1 про включення надходжень в рахунок погашення кредитів, наданих за рахунок залучених державою або під державні гарантії, до переліку податків, зборів (обов'язкових платежів), які контролюються Державною податковою адміністрацією України, та лист Управління державного казначейства у м. Києві від 14.03.2002 № 04-10/628 про суми простроченої заборгованості перед державним бюджетом за іноземними кредитами під гарантії КМ України станом на 01.01.2002 (т. 3, а.с. 69).

З матеріалів справи (т. 6, а.с. 73-304) вбачається, що за рахунок коштів, залучених під гарантії Кабінету Міністрів України, концерну "Украгротехсервіс" надано кредити в сумі 55,5 млн. нім. марок або 28,4 млн. євро шляхом оплати 100% вартості контрактів від 06.05.1992, укладених між концерном і фірмою "ББГ Лейпциг АГ", на поставку сільськогосподарської техніки та комплектуючих.

Кредити надано на умовах кредитних угод №№ 16/09-26, 16/10-27 та 16/12-29 від 09.10.1992, укладених між концерном "Украгротехсервіс" та Кабінетом Міністрів України, в особі Укрексімбанку.

В зв'язку з невиконанням концерном зобов'язань за згаданими вище кредитними угодами у концерну утворилася прострочена заборгованість перед державою.

Станом на 10.09.2001 зазначена заборгованість становить 35 304 259,97 євро.

Крім того, за рахунок коштів, залучених під гарантії Кабінету Міністрів України від 25.05.1992 і 07.10.1992, концерну «Украгротехсервіс» надано кредити ФРН в сумі 259,1 млн. нім. марок або 132,5 млн. євро шляхом оплати 100% вартості контрактів на закупівлю сільгосптехніки і запчастин, укладених між концерном і німецькими фірмами - постачальниками техніки.

Кредити надано на умовах наступних кредитних угод:

від 06.07.1992 №№ 4/01-09, 4/02-11, 16/01-10, 16/02-12, 16/03-13,

від 20.08.1992 № 16/08-25, 16/11-28,

від 05.10.1992 №16/14-31,

від 12.10.1992 № 4/05-24, 17/02-33,

від 25.12.1992 № 16/22-59,

від 25.01.1993 № 17/01-32, укладених між концерном «Украгротехсервіс» та Кабінетом Міністрів України, в особі Укрексімбанком.

Згідно з умовами кредитних угод концерн прийняв зобов'язання здійснювати всі платежі з основного боргу і відсотків, інших витрат належним чином, без контрпретензій, вирахувань, безумовно, у валюті кредиту (або в іншій валюті) на рахунки, відкриті в Укрексімбанку.

В зв'язку з невиконанням концерном «Украгротехсервіс» зобов'язань за зазначеними кредитними угодами кредит погашався державою за рахунок коштів Державного валютного фонду.

В зв'язку з невиконанням концерном «Украгротехсервіс» зобов'язань за зазначеними кредитними угодами у концерна утворилася прострочена заборгованість перед державою.

Станом на 10.09.2001 зазначена заборгованість становить 194 118 811,83 євро.

Крім того, 17.11.1996 концерном «Украгротехсервіс» та компанією «Джон Дір Експорт» було укладено зовнішньоторговельний договір № 10-5 на закупівлю сільськогосподарської техніки на суму 89 630 000,00 доларів США.

З метою фінансування вказаного зовнішньоторговельного договору на підставі кредитної угоди між Кабінетом Міністрів України, в особі Укексімбанку, та концерном «Украгротехсервіс» як позичальником, останньому було надано кредит в сумі 82 238 588,00 дол. США для фінансування 85% загальної вартості договору, 100% страхової премії, 85% обов'язкових попередніх витрат і 85% комісії за зобов'язання.

Кредит надано на умовах кредитної угоди від 05.03.1998 № 18/04-170, укладеної між концерном «Украгротехсервіс» і Укрексімбанком від імені Кабінету Міністрів України.

Також, 04.03.1998 концерн «Украгротехсервіс» як позичальник уклав кредитну угоду із банком «Сос'єте Женераль» на суму 13 444 500,00 доларів США для фінансування 15% вартості зовнішньоторговельного договору № 10-5 від 17.11.1996.

10.01.2000 між Міністерством фінансів України як гарантом і концерном «Украгротехсервіс» як позичальником укладена Угода про порядок відшкодування витрат державного бюджету, які можуть виникнути внаслідок виконання гарантійних зобов'язань Кабінету Міністрів України (гарантійна угода).

Згідно з умовами гарантійної угоди гарант надав гарантії в забезпечення зобов'язань позичальника за кредитними угодами від 04.03.1998 та від 06.03.1998 на загальну суму 95 683 088,00 доларів США.

Позичальник зобов'язався відшкодувати витрати гаранта шляхом перерахування відповідної суми на рахунки гаранта.

В зв'язку з неналежним виконанням концерном «Украгротехсервіс» зобов'язань за зазначеними вище кредитними угодами у концерна утворилася прострочена заборгованість перед державою.

Станом на 10.09.2001 заборгованість за кредитною угодою від 05.03.1998 № 18/04-170 складала 60 030 559,42 доларів США, за кредитною угодою від 04.03.1998 - 10 950 204,60 доларів США, а всього заборгованість становить 70 980 764,02 доларів США.

Докази на підтвердження сплати заборгованості за вказаними вище кредитними угодами в повному обсязі боржником не надано.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 17 Бюджетного кодексу України від 21 червня 2001 року, що набрав чинності 25.07.2001, Кабінет Міністрів України в особі Міністра фінансів України, Рада міністрів Автономної Республіки Крим в особі Міністра фінансів Автономної Республіки Крим та міські ради в особі керівників їх виконавчих органів можуть надавати гарантії щодо виконання боргових зобов'язань суб'єктам виключно у межах повноважень, встановлених відповідно законом про Державний бюджет України чи рішенням про місцевий бюджет.

У разі невиконання юридичними особами своїх зобов'язань щодо погашення та обслуговування наданих на умовах повернення кредитів, залучених державою або під державні гарантії, інших гарантованих державою зобов'язань, та стягнення заборгованості перед Державним бюджетом України з наданих підприємствам і організаціям позичок із державного бюджету, позичок, наданих за рахунок коштів, залучених державою або під державні гарантії, плати за користування цими позичками органи стягнення застосовують механізм стягнення цієї заборгованості у порядку, передбаченому законом для стягнення не внесених у строк податків і неподаткових платежів, включаючи погашення такої заборгованості за рахунок майна боржників.

Відповідно до ст. 1 Закону про банкрутство (в редакції чинній на дату подачі заяви із вимогами до боржника) грошове зобов'язання - зобов'язання боржника заплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового договору та на інших підставах, передбачених цивільним законодавством України. Склад і розмір грошових зобов'язань, в тому числі розмір заборгованості за передані товари, виконані роботи і надані послуги, сума кредитів з урахуванням процентів, які зобов'язаний сплатити боржник, визначаються на день подачі в арбітражний суд заяви про порушення провадження у справі про банкрутство, якщо інше не встановлено цим Законом.

Матеріалами справи підтверджується, а боржником не спростована сума боргу за кредитами, виданими під державні гарантії в сумі 194 118 811,83 євро та 70 980 764,02 доларів США станом на 10.09.2001, що в перерахунку складає 927 907 138,30 грн. (курс 478,0099 за 100 євро) та 379 015 985,63 грн. (курс 533,97 грн. за 100$) відповідно, а всього 1 306 923 123,93 грн.

Разом з тим, вимоги інспекції згідно поданої 04.04.2002 заяви становлять:

74 395 068,87 дол. США, що в перерахунок на 03.05.2001 складає 402 908 813,99 грн. (курс 541,58 грн. за 100$);

33 342 007,86 євро що в перерахунок на 03.05.2001 складає 162 931 589,60 грн. (курс 488,6676 за 100 євро);

а всього 565 840 403,59 грн.

За вказаних обставин, колегія суддів дійшла висновку про необхідність визнання кредиторських вимог Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві у заявленому розмірі в сумі 565 840 403,59 грн., включенню вказаної суми до реєстру вимог кредиторів у третю чергу задоволення, решта вимог згідно ч. 2 ст. 14 Закону про банкрутство вважаються погашеними.

Відповідно до ст. 99 Господарського процесуального кодексу України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Статтею 101 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обгрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обгрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі. В апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Оскільки, судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини справи, та враховуючи невідповідність висновків, викладених у оскаржуваному судовому рішенні в частині визнання кредиторських вимог податкової інспекції, які підлягають включенню до реєстру, обставинам справи, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала підлягає зміні в частині затвердження реєстру вимог кредиторів та грошових вимог ДПІ з врахуванням обставин, що встановлені апеляційним господарським судом.

Враховуючи, що кредиторські вимоги Державної податкової інспекції у Печерському районі ГУ Міндоходів у місті Києві підлягають визнанню в розмірі 565 840 403,59 грн., то реєстр вимог кредиторів Українського державного концерну по матеріально-технічному і сервісному забезпеченню агропромислового комплексу «Украгротехсервіс» належить затвердити в сумі 716 781 028,30 грн.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103 - 106 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Міністерства фінансів України задовольнити частково.

2. Ухвалу Господарського суду Києва від 16.07.2015 у справі № 23/267-50/360-2012 змінити в частині визнання кредитором боржника Державну податкову інспекцію у Печерському районі ГУ Міндоходів у місті Києві на суму 404 437 260,64 грн. - вимоги третьої черги, затвердження реєстру вимог кредиторів станом на 16.07.2015 на загальну суму 555 377 885,35 грн. та відмови Державній податковій інспекції у Печерському районі ГУ Міндоходів у місті Києві у визнанні кредитором Українського державного концерну по матеріально-технічному і сервісному забезпеченню агропромислового комплексу «Украгротехсервіс» на суму 2 076 631 708,10 грн.

3. Визнати та включити до реєстру вимог кредиторів Українського державного концерну по матеріально-технічному і сервісному забезпеченню агропромислового комплексу «Украгротехсервіс» кредиторські вимоги Державної податкової інспекції у Печерському районі ГУ Міндоходів у місті Києві у загальному розмірі 565 840 403,59 грн. - вимоги третьої черги задоволення, в решті вимог відмовити.

4. Затвердити реєстр вимог кредиторів Українського державного концерну по матеріально-технічному і сервісному забезпеченню агропромислового комплексу «Украгротехсервіс» станом на 16.07.2015 на загальну суму 716 781 028,30 грн.

Головуючий суддя С.В. Сотніков

Судді Т.І. Разіна

В.О. Зеленін