ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" листопада 2015 р. Справа № 921/316/15-г/10

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого-судді Мельник Г.І.

суддів Михалюк О.В.

Плотніцький Б.Д.

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства

акціонерний банк "Укргазбанк" № 50402/486/2015 від 28.08.2015 року

на рішення Господарського суду Тернопільської області від 17.08.2015 року

у справі № 921/316/15-г/10

за позовом Публічного акціонерного товариства акціонерний банк "Укргазбанк"

в особі відділення №71/19 АБ "Укргазбанк", м. Тернопіль

до відповідача 1: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2,

м. Тернопіль

до відповідача 2: Товариства з обмеженою відповідальністю "Стар Софт", м. Тернопіль

до відповідача 3: Товариства з обмеженою відповідальністю "Бріар", м. Тернопіль

про усунення перешкод у користуванні майном та примусовому звільненні

приміщення

за участю представників сторін:

від позивача: не з'явилися

від відповідачів: не з'явилися

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 17.08.2015 року у справі №921/316/15-г/10 (суддя Півторак М.Є.) в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду мотивоване положеннями ст. 770 ЦК України та тим, що зміна власника не впливає на договір оренди, оскільки внаслідок продажу орендованого майна відбувається заміна наймодавця, який є власником, а договір оренди у разі зміни власника орендованого майна зберігає свою дійсність як для нового власника, так і для орендаря.

Не погоджуючись з вказаним рішенням місцевого господарського суду Публічне акціонерне товариство акціонерний банк "Укргазбанк" оскаржило його в апеляційному порядку, звернувшись до Львівського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою №50402/486/2015 від 28.08.2015 року, в якій просить скасувати рішення господарського суду Тернопільської області від 17.08.2015 року та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задоволити, оскільки вважає вказане рішення незаконним та таким, що прийняте із порушенням норм матеріального та процесуального права.

Свої доводи скаржник аргументує, зокрема тим, що суд першої інстанції правильно визначив характер поданого позову, зокрема, як негаторний позов. При цьому, покликається на роз'яснення інформаційного листа Вищого арбітражного суду України від 31.01.2001 року «Про деякі приписи законодавства, яке регулює питання, пов'язані із здійсненням права власності та його захистом» відповідно до якого, для подання негаторного позову не вимагається, щоб перешкоди до здійснення права користування й розпорядження були результатом винних дій відповідача чи спричиняли збитки. Достатньо, щоб такі дії (бездіяльність) об'єктивно порушували права власника і були протиправними.

Одночасно, скаржник зазначає, що місцевим господарським судом не враховано вимоги ст.ст. 319, 321, 391 ЦК України, відповідно до яких право власності є непорушним, а власник майна володіє, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідачі не скористалися своїм правом, наданим ст. 96 ГПК України, відзиву на апеляційну скаргу не подали.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 24.09.2015р. апеляційну скаргу прийнято до провадження та призначено справу до розгляду на 12.10.2015р. Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 12.10.2015 року розгляд апеляційної скарги відкладено на 09.11.2015 року.

Позивач та відповідачі участі уповноважених представників в судове засідання не забезпечили, причини неявки суду не повідомили, хоча своєчасно та належним чином були повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги, що підтверджується ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 12.10.2015р. При цьому, 09.11.2015р. Львівському апеляційному господарському суду від позивача поступила заява про розгляд справи без участі представника.

Враховуючи ту обставину, що сторони належним чином були повідомлені про час, місце розгляду апеляційної скарги та наслідки неявки в судове засідання, а в матеріалах справи достатньо доказів для прийняття законного та обґрунтованого рішення, судова колегія дійшла до висновку про можливість розгляду апеляційної скарги за відсутності представників сторін.

Розглянувши апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні в ній докази, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення місцевим господарським судом, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду вважає, що рішення Господарського суду Тернопільської області від 17.08.2015р. у справі № 921/316/15-г/10 слід залишити без змін, апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства акціонерний банк "Укргазбанк" без задоволення, виходячи з наступного.

Аналізом матеріалів справи встановлено, що власником нежитлового приміщення, приміщення офісу № 6 загальною площею 137,5 кв. м., що знаходиться АДРЕСА_1, реєстраційний номер 35857196 було Товариство з обмеженою відповідальністю «Стар Софт» на підставі свідоцтва про право власності, виданого 21 березня 2003 року виконавчим комітетом міської ради на підставі рішення виконкому Тернопільської міськради № 1101 від 27 листопада 2002 року та згідно реєстрового напису на документі про право колективної власності, зареєстрованого в Тернопільському бюро технічної інвентаризації та записані в реєстрову книгу за № 1531.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено місцевим господарським судом, між Товариством з обмеженою відповідальністю "Бріар" та Товариством з обмеженою відповідальністю "СТАР СОФТ" було укладено договір оренди нежитлового приміщення за адресою АДРЕСА_1 офісне приміщення № 6.

Проте, на запити господарського суду Тернопільської області № 832/15 та № 833/15 від 03.06.2015 року (а.с. 83, 84) про надання Договору оренди нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Бріар" та Товариством з обмеженою відповідальністю "СТАР СОФТ", відповідачі 2, 3 відповіді не надали.

Документальними доказами у справі встановлено, що 01 листопада 2013 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Бріар" (Орендар) та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 (Суборендар) укладено Договір суборенди нежитлового приміщення (надалі - Договір) (а.с. 33-34), відповідно до умов якого Орендар зобов'язується передати Суборендареві, а Суборендар зобов'язується прийняти у тимчасове користування (оренду) приміщення, визначене у Договорі за плату та на обумовлений термін для здійснення господарської діяльності (п. 1.1. Договору).

Згідно п. 1.2. Договору приміщення, яке передається в оренду за Договором розташоване за адресою АДРЕСА_1. Площа приміщення становить 83,2 кв. м.

Пунктом 2.1. Договору визначено, що передача Приміщення Суборендарю в оренду здійснюється представниками сторін на підставі двохстороннього Акту приймання-передачі. Приміщення вважається переданим з моменту підписання сторонами Акту приймання-передачі.

У відповідності до п. 3.1. Договору строк, на який укладається договір оренди складає 11 місяців. Обчислення строку оренди починається на наступний день з моменту передачі Приміщення Суборендарю за Актом приймання - передачі.

При цьому, у разі відсутності за тридцять календарних днів до закінчення строку оренди заяви однієї зі сторін про не продовження правовідносин оренди на новий строк, строк оренди вважається пролонгованим на той самий строк (п. 3.2. Договору).

Відповідно до п. 3.3. Договору у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення строку дії договору він вважається продовженим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Згідно п. 10.3 Договору у випадках, не передбачених цим Договором, сторони керуються чинним законодавством України.

На виконання умов Договору, 01 листопада 2013 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Бріар" та Фізична особа - підприємець ОСОБА_2 склали Акт приймання-передачі приміщення (а.с. 35), відповідно до якого Орендар передає, а Суборендар приймає приміщення, що є предметом оренди згідно Договору суборенди нежитлового приміщення від 01.11.2013 року і знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, прим. 6.

З'ясуванням документальних доказів у справі встановлено, що на підставі рішення господарського суду Тернопільської області від 12.09.2012р. у справі №1/42/5022-549/2012 та виданого господарським судом Тернопільської області наказу від 12 грудня 2012 року на примусове виконання вищевказаного судового рішення, в рахунок погашення заборгованості (сума боргу за кредитом - 106 923 дол. США 77 центів, що становить 851 647 гривні 83 копійки; пеня - 42 273 гривні 13 копійок; судові витрати - 17 873 гривні 49 копійок) Товариства з обмеженою відповідальністю "Стар-Софт" перед Публічним акціонерним товариством Акціонерний банк "Укргазбанк" в особі Відділення "Тернопільське обласне управління" АБ "Укргазбанк", звернено стягнення на предмет іпотеки, нерухоме майно, зокрема, приміщення офісу № 6, загальною площею 137, 5 кв. м., що знаходиться: АДРЕСА_1, яке передане в іпотеку АБ "Укргазбанку" на підставі договору іпотеки від 25.03.2005р. за реєстровим № 770, посвідчене Приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Магдич О.О.

Як встановлено місцевим господарським судом та вбачається з матеріалів справи, листом №50408/513/2014 від 10 жовтня 2014 року Тернопільська обласна дирекція ПАТ АК "Укргазбанк" повідомила державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного управління юстиції у Тернопільській області про те, що бажає залишити нереалізоване майно в рахунок часткового погашення боргу.

Відтак, предмет іпотеки - нерухоме майно, приміщення офісу № 6, загальною площею 137, 5 кв. м., що знаходиться: АДРЕСА_1, було придбано позивачем за 745 746,00 грн. та кошти за придбане нерухоме майно ПАТ АБ «Укргазбанк» не вносило згідно ст. 45 Закону України «Про іпотеку».

В подальшому, 07 листопада 2014 року приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу ОСОБА_4 було видано Свідоцтво про право власності на майно (а.с. 12), зареєстроване в реєстрі №4690, нежитлове приміщення, приміщення офісу № 6 загальною площею 137,5 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер 35857196, вартістю 745 746,00 грн., що підтверджується належним чином завіреною копією Витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності, який знаходиться в матеріалах справи.

Таким чином, позивач, Публічне акціонерне товариство акціонерний банк "Укргазбанк", є власником нежитлового приміщення, приміщення офісу № 6 загальною площею 137,5 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер 35857196, вартістю 745 746,00 грн.

З'ясуванням документальних доказів у справі встановлено, що 01.12.2014 року ПАТ АБ "Укргазбанк" скерувало директору Карма-Кава ОСОБА_5 (АДРЕСА_2) повідомлення вих. № 50408/707 (а.с. 17) про те, що Банк став власником офісного приміщення № 6 по АДРЕСА_1 та оприбуткував його на свій баланс. При цьому зазначено, що Тернопільська обласна дирекція АБ "Укргазбанк" пропонує ТОВ "Карма-Кава" м. Тернопіль вирішити питання щодо укладення договору оренди частини офісного приміщення № 6 по АДРЕСА_1 та в правовому порядку врегулювати правовідносини з Банком стосовно користування зазначеним приміщенням, повідомивши Банк письмово в разі відсутності бажання продовжувати користуватися вказаним приміщенням чи укласти Договір оренди з Банком.

У відповідь на отримане повідомлення, ОСОБА_5 скерувала на адресу Тернопільської обласної дирекції АБ "Укргазбанк" заяву (вх. № 504-15/604 від 04.12.2014 року, а.с. 18) у якій підприємство "Карма Кава" повідомило, що має бажання укласти договір оренди частини приміщення № 6 по АДРЕСА_1 з АБ "Укргазбанк" на умовах, які були погоджені з попереднім власником.

Проте, подальших дій спрямованих на укладення Договору оренди частини приміщення № 6 по АДРЕСА_1 позивач та відповідач 1 не вчиняли.

Відтак, предметом даного спору є вимога Публічного акціонерного товариства акціонерний банк "Укргазбанк", про усунення перешкод у користуванні належним позивачу майном, а саме приміщенням офісу № 6 загальною площею 137,5 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно зі статтею 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, припинення дії, яка порушує право, відновлення становище, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі, тощо.

Відповідно до статей 316, 317, 319 Цивільного кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов'язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Статтею 321 Цивільного кодексу України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Судовий захист права власності та майнових інтересів власників осіб, вказаних у статті 1 Господарського процесуального кодексу України, здійснюється шляхом розгляду справ, зокрема, за позовами про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном.

Право вибору способу захисту порушеного права належить позивачу, а суд наділений компетенцією перевірити відповідність обраного позивачем способу захисту змісту порушеного права. За приписами чинного законодавства, вирішуючи спір, суд повинен надати об'єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на час звернення до господарського суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені чинним законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, а також перевіряючи законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до статті 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном (негаторний позов).

Негаторний позов пред'являється у випадках, коли власник має своє майно у володінні, але дії інших осіб перешкоджають йому вільно його використовувати або розпоряджатися ним. Характерною ознакою негаторного позову є протиправне вчинення третьої особою перешкод власникові у реалізації ним повноважень розпорядження та користування належним йому майном.

Позивачем негаторного позову може бути власник або титульний володілець, у якого знаходиться річ і щодо якої відповідач ускладнює здійснення повноважень користування або розпорядження, а відповідачем та особа, яка перешкоджає позивачеві у здійсненні його законного права користування чи розпоряджання річчю.

Предмет негаторного позову становить вимога володіючого майном власника до третіх осіб про усунення порушень його права власності, що перешкоджають йому належним чином користуватися, розпоряджатися цим майном тим чи іншим способом.

Підставою негаторного позову слугують посилання позивача на належне йому право користування і розпорядження майном, а також факти, що підтверджують дії відповідача у створенні позивачеві перешкод щодо здійснення цих правомочностей. При цьому, для задоволення вимог власника достатньо встановити факт об'єктивно існуючих перешкод у здійсненні власником своїх правомочностей. Таким чином, право власності як абсолютне право має захищатися лише при доведенні самого факту порушення.

З правового аналізу вказаної норми вбачається, що вона регулює захист права власності не в будь якому випадку, а саме в разі його порушення шляхом вчинення перешкод у здійсненні власником його правомочностей з користування та/або розпорядження майном. Цей спосіб захисту спрямований на усунення порушення прав власника, які не пов'язані з позбавленням володіння майном.

Крім цього, пунктом 33 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014р. "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" позов про усунення порушень права, не пов'язаний із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

Тобто, негаторний позов пред'являється власником за умови, що він має майно у своєму володінні, однак протиправна поведінка інших осіб перешкоджає йому повно і незаперечно здійснювати користування та розпорядження ним. Також характерною ознакою цього позову є, як правило, відсутність спорів з приводу належності позивачу майна на праві власності чи іншому титулі.

Як вже зазначалося вище, 01 листопада 2013 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Бріар" (Орендар) та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 (Суборендар) укладено Договір суборенди нежитлового приміщення, який на час розгляду спору чинний.

Одночасно, як вбачається з матеріалів справи та встановлено місцевим господарським судом ФОП ОСОБА_2 (Суборендар) на час розгляду спору користується приміщенням, що розташоване за адресою АДРЕСА_1, офіс 6; площа якого становить 83,2 кв. м., що підтверджується актами надання послуг з суборенди приміщення № 6 по АДРЕСА_1 (а.с. 47-52) та рахунками на оплату послуг з суборенди приміщення № 6 по АДРЕСА_1 (а.с. 53-58).

При цьому, ФОП ОСОБА_2 щомісячно перераховує Товариству з обмеженою відповідальністю "Бріар" орендну плату, що підтверджується:

· платіжним дорученням від 15.10.2014 року на суму 7 000,00 грн. (а.с. 59);

· платіжним дорученням від 15.12.2014 року на суму 7 000.00 грн.(а.с. 60);

· платіжним дорученням від 15.01.2015 року на суму 7 000.00 грн. (а.с. 61);

· платіжним дорученням від 16.02.2015 року на суму 7 000.00 грн. (а.с. 62);

· платіжним дорученням від 16.03.2015 року на суму 7 000.00 грн. (а.с. 63);

· платіжним дорученням від 16.04.2015 року на суму 7 000.00 грн. (а.с. 64);

· платіжним дорученням від 15.05.2015 року на суму 3 600.00 грн. (а.с. 65);

· платіжним дорученням від 19.05.2015 року на суму 3 400.00 грн. (а.с. 66).

Таким чином, орендарем і користувачем приміщення № 6 по АДРЕСА_1 є фізична особа-підприємець ОСОБА_2 згідно Договору суборенди нежитлового приміщення від 01 листопада 2013 року.

Поряд з цим, в матеріалах справи відсутні, а сторонами суду не надано доказів щодо подачі заяви (за тридцять календарних днів до закінчення строку оренди) однієї із сторін Договору суборенди нежитлового приміщення від 01.11.2013 року про не продовження правовідносин оренди на новий строк чи заяви про припинення або зміну умов договору оренди (протягом одного місяця після закінчення строку дії договору). При цьому слід зазначити, що з врахуванням того, що позивач отримав Свідоцтво про право власності на цей об'єкт 07.11.2014 року, а строк дії Договору суборенди визначено 11 місяців з дати укладення - 01.11.2013 року, то така заява і не могла бути подана.

Відповідно до ч. 1 ст. 770 ЦК України у разі зміни власника речі, переданої у найм, до нового власника переходять права та обов'язки наймодавця.

Право користування майном у орендаря ґрунтується на договорі оренди, який на час розгляду спору чинний. Право користування орендованим майном триває протягом всього часу дії договору оренди, незважаючи ні на які обставини, у тому числі на зміну власника. При цьому, зміна власника не впливає на договір оренди, оскільки внаслідок продажу орендованого майна відбувається лише заміна наймодавця (який є власником). Відтак, договір оренди у разі зміни власника орендованого майна зберігає свою дійсність як для нового власника, так і для орендаря, що підтверджується документальними доказами у справі та не спростовує обґрунтованого висновку місцевого господарського суду.

З огляду на викладене, а також враховуючи те, що позивачем (скаржником) не доведено, що дії (бездіяльність) відповідача є протиправними та порушують його права, як власника приміщення, колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги необгрунтованими та безпідставними.

З врахуванням наведеного, колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції обгрунтовано відмовлено у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства акціонерний банк "Укргазбанк" в особі відділення №71/19 АБ "Укргазбанк" про усунення перешкод у користуванні майном та примусовому звільненні приміщення.

Таким чином, колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду вважає, що скаржником у справі не доведено обставини на які він покликається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у встановленому законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст.ст. 33 та 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Отже, з огляду на викладене вище, колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду вважає, що рішення Господарського суду Тернопільської області від 17.08.2015р. відповідає матеріалам справи, ґрунтується на чинному законодавстві і підстав для його скасування немає, а інші зазначені в апеляційній скарзі доводи скаржника не відповідають матеріалам справи, документально не обґрунтовані, не базуються на законодавстві, що регулює спірні правовідносини, а тому не визнаються такими, що можуть бути підставою згідно ст. 104 ГПК України для скасування чи зміни оскаржуваного рішення.

Судовий збір за перегляд рішення в апеляційному порядку, відповідно до вимог ст. 49 ГПК України покласти на скаржника.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101, 103, 105 ГПК України, - Львівський апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В :

1. Рішення Господарського суду Тернопільської області від 17.08.2015р. у справі № 921/316/15-г/10 залишити без змін, апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства акціонерний банк "Укргазбанк" № 50402/486/2015 від 28.08.2015 року - без задоволення.

2. Судовий збір за перегляд рішення Господарського суду Тернопільської області в апеляційному порядку покласти на скаржника.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

Матеріали справи скеровуються в Господарський суд Тернопільської області.

Повний текст постанови складений 13.11.2015р.

Головуючий-суддя Мельник Г.І.

Суддя Михалюк О.В.

Суддя Плотніцький Б.Д.