РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.10.2015Справа №910/25933/15

За позовом Державного підприємства "Національне газетно-журнальне видавництво"

До Товариства з обмеженою відповідальністю "Мега-Поліграф"

Про визнання договору недійсним

Суддя Головатюк Л. Д.

Представники :

Від позивача: Михайленко А. Д. (дов. № 207/1/01-14 від 15.07.2015)

Від відповідача: Левченко О. М. (дов. б/н від 20.05.2015)

Відповідно до ст. 85 ГПК України в судовому засіданні 29.10.2015 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

01.10.2015 до Господарського суду міста Києва звернулося з позовом Державне підприємство "Національне газетно-журнальне видавництво" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Мега-Поліграф" про визнання договору недійсним.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.10.2015 позовну заяву Державного підприємства "Національне газетно-журнальне видавництво" прийнято до розгляду, порушено провадження у справі № 910/25933/15, розгляд справи призначено на 20.10.2015.

В судовому засіданні 20.10.2015 судом в порядку ст. 77 ГПК України оголошувалась перерва на 29.10.2015.

26.10.2015 через відділ канцелярії Господарського суду міста Києва відповідачем у справі надані документи на виконання вимог суду та заперечення на позовні вимоги.

В судове засідання 29.10.2015 представники сторін з'явились, надали суду усні пояснення по суті справи, в яких позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі, а відповідач проти задоволення позовних вимог заперечив.

Позовні вимоги мотивовані тим що договір № 43 про надання послуг щодо друкування журналів (код 18.12.1) від 26.12.2013 укладений між позивачем та відповідачем в порушення Закону України "Про здійснення державних закупівель", зокрема процедура закупівлі була проведена позивачем з порушенням ст. 22, п. ч. 1 ст. 29, ст.ст. 30, 31, 40 Закону України "Про здійснення державних закупівель", внаслідок чого торги проведені з порушеннями, на підставі конкурсних пропозицій, які мали бути відхилені.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечує з тих підстав, що рішенням Господарського суду міста Києва від 22.09.2015 у справі № 910/11609/15 встановлено відсутність підстав (перелік яких наведено в ст. 42 Закону України "Про здійснення державних закупівель") для визнання договору № 43 від 25.12.2013 недійсним.

Господарський суд визнав наявні в матеріалах справи документи достатніми для вирішення спору та відповідно до статті 75 ГПК України розглянув справу за наявними в ній матеріалами.

У судовому засіданні 29.10.2015 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення, відповідно до статті 85 ГПК України.

Судом, у відповідності до вимог статті 811 ГПК України, складалися протоколи судових засідань, які долучені до матеріалів справи.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

26.12.2013 між позивачем, як замовником та відповідачем, як виконавцем було укладено договір № 43 про надання послуг щодо друкування журналів (код 18.12.1) (далі за текстом - договір, спірний договір), відповідно до якого виконавець зобов'язався надати замовнику у встановлений строк послуги щодо друку журналів в обсягах, асортименті, кількості та за цінами, що визначені у специфікації, що є невід'ємною частиною даного договору (додаток № 1), передати готову продукцію належної якості, а замовник зобов'язується прийняти послуги та оплатити виконавцю їх вартість в порядку та в строки передбачені цим договором.

Відповідно до п.3.1 договору № 43 ціна договору складає 959 468,40 грн, в тому числі ПДВ 159911,40 грн, відповідно до специфікації. Замовник має право зменшити обсяги закупівлі послу в залежності від реального фінансування видатків на зазначені цілі, про що сторони укладають додаткову угоду.

01.04.2014 та 07.04.2014 сторонами підписано відповідно додаткові угоди №1 та №2 до договору №43, якими п.3.1 викладено в іншій редакції, відповідно до якої загальна ціна договору складає 959468,40 грн. та може бути збільшена відповідно до ч.5 ст.40 Закону України "Про здійснення державних закупівель".

Відповідно до наданої у судовому засіданні Специфікації №1 до договору №43 від 25.12.2013 вартість послуг з друкування журналів "Музика", "Український театр", "Театрально-концертний Київ", "Українська культура" та "Пам'ятки України: історія і культура" становить 959 468,40 грн, в тому числі ПДВ в розмірі 159911,40 грн.

За умовами п. 4.1, 4.2. спірного договору розрахунки за надані послуги здійснюються за фактом надання послуг; замовник здійснює оплату належним чином наданих послуг шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок виконавця, протягом 7 банківських днів після надання послуг та передання готової продукції на підставі акта наданих послуг та видаткової накладної.

Згідно акту № 04-30/624 від 10.04.2015 ревізії окремих питань фінансово - господарської діяльності Державного підприємства "Національне газетно - журнальне видавництво" за період з 01.01.2011 по завершений місць 2015 року, копія якого наявна в матеріалах справи, пропозиція учасника ТОВ "Мега - Поліграф" не відповідає умовам Документації конкурсних торгів і повинна бути відхилена, проте видавництвом в порушення п. 1 ч. 1 ст. 29 Закону України "Про здійснення державних закупівель" пропозиція ТОВ "Мега - Поліграф" не відхилена, та в порушення вимог ст. 30 Закону України "Про здійснення державних закупівель" не відмінено торги за предметом закупівлі: "Послуг щодо друкування, інші" за наявністю на те підстав.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 22.09.2015 у справі № 910/11609/15 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Мега - Поліграф" до Державного підприємства "Національне газетно-журнальне видавництво" про стягнення 392 614, 05 грн заборгованості, в тому числі заборгованості за договором № 43 про надання послуг щодо друкування журналів (код 18.12.1) від 26.12.2013, позов було задоволено. Стягнуто з Державного підприємства "Національне газетно-журнальне видавництво" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Мега - Поліграф" 292 714, 05 грн заборгованості та припинено провадження у справі в частині стягнення 99 900, 00 грн.

Як вбачається із тексту вищевказаного рішення при розгляді позовних вимог у справі № 910/11609/15 господарським судом здійснювалася оцінка договору № 43 про надання послуг щодо друкування журналів (код 18.12.1) від 26.12.2013, в тому числі щодо його дійсності, оскільки Державне підприємство "Національне газетно-журнальне видавництво" заперечувало проти задоволення позовних вимог, в тому числі з підстав нікчемності договору № 43 про надання послуг щодо друкування журналів (код 18.12.1) від 26.12.2013.

Предметом позову у справі є правова вимога позивача про визнання недійсним договору № 43 про надання послуг щодо друкування журналів (код 18.12.1) від 26.12.2013.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг за державні кошти у 2013 році встановлювалися Законом України "Про здійснення державних закупівель" в редакції від 04.07.2013.

Статтею 16 Закону України "Про здійснення державних закупівель" в редакції чинній на момент укладання договору внормовано, що замовники у разі проведення процедур закупівель, крім випадків, установлених частиною третьою цієї статті, визначають кваліфікаційні критерії до учасників або учасників попередньої кваліфікації з числа тих, що встановлені частиною другою цієї статті. Зокрема, замовник може встановлювати такі кваліфікаційні критерії, як наявність документально підтвердженого досвіду виконання аналогічних договорів.

Усі пропозиції конкурсних торгів або кваліфікаційні пропозиції, які відповідають кваліфікаційним критеріям, встановленим частиною другою цієї статті, та за відсутності інших, передбачених цим Законом, підстав для їх відхилення, допускаються до оцінки.

Згідно зазначеного в акті № 04-30/624 від 10.04.2015 п. 3 додатку № 1 до документації з конкурсних торгів (далі - ДКТ), замовником - позивачем було встановлено вимогу надання учасниками конкурсних торгів копії аналогічних договорів (не менше 2-х протягом останніх 2- х років) та позитивні відгуки від замовників про їх виконання (не менше 2-х). Учасником торгів ТОВ "Мега-Поліграф" для підтвердження своєї відповідальності п. 3 додатку № 1 до документації з конкурсних торгів в складі своєї пропозиції конкурсних торгів надано договір від 01.01.2007 № 2/86, терміном дії до 31.12.2007, що є порушенням п. 3 додатку № 1 до документації з конкурсних торгів.

При цьому, в акті, також зазначено, що з приводу вказаних порушень було відібрано письмові пояснення відповідального секретаря Оніщенко В. П., який пояснив, що "….до уваги було прийнято два договори про надання поліграфічних послуг, але на договір 2007 року ніхто не звернув увагу". Із наведеного суд дійшов висновку, що фактично подана відповідачем, як учасником пропозиція конкурсних торгів відповідала умовам документації конкурсних торгів, оскільки було надано 3 аналогічні договори, 1 з яких був укладений більше ніж 2 роки назад, а 2 впродовж двох останніх років.

Відповідно до ст. 29 Закону України "Про здійснення державних закупівель" замовник відхиляє пропозицію конкурсних торгів, зокрема, у разі якщо учасник не відповідає кваліфікаційним критеріям, встановленим статтею 16 цього Закону, або якщо пропозиція конкурсних торгів не відповідає умовам документації конкурсних торгів.

Як уже зазначалося вище, усі пропозиції конкурсних торгів або кваліфікаційні пропозиції, які відповідають кваліфікаційним критеріям, встановленим частиною другою цієї статті, та за відсутності інших, передбачених цим Законом, підстав для їх відхилення, допускаються до оцінки.

Статтею 30 Закону України "Про здійснення державних закупівель" встановлено, що замовник відміняє торги у разі подання для участі у них менше двох пропозицій конкурсних торгів; якщо до оцінки допущено пропозиції менше ніж двох учасників.

З огляду на зазначене підстав у позивача для відхилення пропозицій конкурсних торгів відповідача та відміни торгів не було.

Згідно ст. 31 Закону у день визначення переможця замовник акцептує пропозицію конкурсних торгів, що визнана найбільш економічно вигідною за результатами оцінки.

Замовник укладає договір про закупівлю з учасником, пропозицію конкурсних торгів якого було акцептовано, не пізніше ніж через 30 днів з дня акцепту пропозиції відповідно до вимог документації конкурсних торгів та акцептованої пропозиції. З метою забезпечення права на оскарження рішень замовника договір про закупівлю не може бути укладеним раніше ніж через 14 днів з дати публікації у державному офіційному друкованому виданні з питань державних закупівель повідомлення про акцепт пропозиції конкурсних торгів.

За приписами ст. 40 Закону договір про закупівлю укладається в письмовій формі, а у разі здійснення закупівель за процедурою електронного реверсивного аукціону - у формі електронного документа, відповідно до положень Цивільного та Господарського кодексів України, законів України "Про електронний цифровий підпис", "Про електронні документи та електронний документообіг" з урахуванням особливостей, визначених цим Законом. Умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту пропозиції конкурсних торгів або цінової пропозиції (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі. Істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов'язань сторонами у повному обсязі.

Частиною 2 статті 16 ЦК України передбачено, що одним із способів захисту цивільного права може бути зокрема, визнання правочину недійсним.

Згідно з частинами 1 - 5 ст. 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Як вбачається з приписів ст. 204 Цивільного кодексу України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до п. 2.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" від 29 травня 2013 року N 11 правочин може бути визнаний недійсним з підстав, передбачених законом. Загальні підстави і наслідки недійсності правочинів (господарських договорів) встановлені статтями 215, 216 ЦК України, статтями 207, 208 ГК України. Правила, встановлені цими нормами, повинні застосовуватися господарськими судами в усіх випадках, коли правочин вчинений з порушенням загальних вимог частин першої - третьої, п'ятої статті 203 ЦК України і не підпадає під дію інших норм, які встановлюють підстави та наслідки недійсності правочинів, зокрема, статей 228, 229, 230, 232, 234, 235, 1057-1 ЦК України, абзацу другого частини шостої статті 29 Закону України "Про приватизацію державного майна", частини другої статті 20 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)", частини другої статті 15 Закону України "Про оренду землі", статті 12 Закону України "Про іпотеку", частини другої статті 29 Закону України "Про страхування", статті 78 Закону України "Про банки і банківську діяльність", статті 7 1 Закону України "Про передачу об'єктів права державної та комунальної власності", частини третьої статті 67 Закону України "Про запобігання корупції" тощо.

Отже, вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

За результатами конкурсних торгів та оцінки пропозицій учасників комітетом з конкурсних торгів позивача було прийнято рішення щодо обрання переможцем торгів відповідача. Таке рішення визнано недійсним не було, і доказів іншого матеріали справи не містять. Акт Державної фінансової інспекції в м. Києві, на який посилається позивач, не встановлює в розумінні ст. 35 Господарського процесуального України обставини порушення позивачем ст. 29 Закону України "Про здійснення державних закупівель" та невідповідності поданої відповідачем пропозиції конкурсних торгів умовам документації конкурсних торгів, яка не потребує доведення.

Дослідивши зміст спірного договору, судом встановлено, що його умови не суперечать положенням чинного законодавства, і позивачем не доведено, що даний договір є недійсним.

Крім того, рішенням Господарського суду міста Києва у справі № 910/11609/15 було встановлено дотримання сторонами, визначених законом строків на укладання договору про закуплю та відсутність ознак нікчемності договору, а також надано правову оцінку правовідносинам сторін, в тому числі додатковим угодам до спірного договору.

Відповідно до ст. 35 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до ч. 2 ст. 4-3 ГПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відтак, сторони звертаючись до суду повинні враховувати те, що визначення та наповнення доказової бази переданого на розгляд суду спору покладаються саме на сторони, а не на суд. Суд вирішує спір на підставі поданих та витребуваних в порядку ст. 38 ГПК України сторонами доказів.

Враховуючи вищевикладене, оцінюючи докази у справі в їх сукупності, законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими, недоведеними належними доказами та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, з огляду на відмову в задоволенні позовних вимог витрати по оплаті судового збору покладаються на позивача.

Керуючись статтями 43, 49, 75, 82 - 85 ГПК України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позовних вимог Державного підприємства "Національне газетно-журнальне видавництво" відмовити повністю.

2. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

3. Копію рішення розіслати сторонам у справі.

Повне рішення складено 04.11.2015.

Суддя Л. Д. Головатюк