ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________
УХВАЛА

"28" жовтня 2015 р.Справа № 5023/6017/12 вх. № 6017/12

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Дзюби О.А.

при секретарі судового засідання Шаповалові О.В.

За участю:

Ліквідатора - арбітражного керуючого Безпалого С.О.

Представника ПАТ "КБ Надра" - Гончаров О.Е., довіреність від 30.09.15р.

Представника ПН Салига Н.А. - Белявцева Г.А., довіреність від 31.10.11р.

розглянувши заяву про визнання недійсним

По справі за заявою ФОП ОСОБА_5, м. Харків

до ФОП ОСОБА_6, м. Харків

про визнання банкрутом

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Харківської області від 12 жовтня 2015 року відкладено розгляд справи на 28 жовтня 2015 року.

В судовому засіданні ліквідатор підтримав свою заяву про визнання недійсним договору купівлі - продажу нежитлових приміщень № 2647 від 28.08.2013 р та застосування наслідків недійсності правочину.

Присутні у засіданні суду представники ПАТ "КБ Надра" та нотаріуса проти задоволення вказаної заяви заперечували.

Розглянувши матеріали справи судом встановлено наступне.

Постановою господарського суду Харківської області від "09" січня 2013 року по справі №5023/6017/12 боржника - Фізичну особу - підприємця ОСОБА_6 визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, призначено ліквідатора.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 24 березня 2015 року призначено ліквідатором банкрута арбітражного керуючого Безпалого С.О., якого зобов'язано виконати ліквідаційну процедуру в повному обсязі, докази надати суду.

До канцелярії суду від ліквідатора надійшла заява (вх№ 33635) про визнання недійсним договір купівлі - продажу нежитлових приміщень № 2647 від 28.08.2013р. та застосування наслідків недійсності правочину.

Свою заяву ліквідатор обґрунтовує тим, що майно боржника, яке було включено до ліквідаційної маси, реалізовано поза межами ліквідаційної процедури, у зв'язку з чим порушені норми спеціального закону про банкрутство та права і законні інтереси учасників у даній справі.

Приватним нотаріусом подано відзив на вказану заяву ліквідатора, згідно якого він заперечує проти визнання недійсним договір купівлі - продажу нежитлових приміщень № 2647 від 28.08.2013р. Зазначаючи, що вказаний договір було укладено на підставі заочного рішення Київського районного суду м. Харкова від 19.08.2010 р. по справі № 2-1960/10/08 та з дотриманням вимог чинного законодавства.

Як вбачається з матеріалів справи, в ході здійснення ліквідаційної процедури банкрута ліквідатором Безпалим С.О. встановлено, що між ОСОБА_6 та ВАТ КБ «Надра» (правонаступником якого є ПАТ КБ «Надра») з метою забезпечення зобов'язання за Кредитним договором № 6/5/2007/840-КЛ/739 від 05.07.2007 р., укладено Договір іпотеки № 6/5/2007/980-1/740 від 05.07.2007 р., умовами якого визначено, що предметом іпотеки є нежитлові приміщення 1-го поверху № 1-:-8 в літ. «А-5» загальною площею 154,8 кв.м., які знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_6 на підставі Договору купівлі - продажу нежитлової будівлі, посвідченим Карафетовою К.В., приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу 09.11.2006 року за № 8218, зареєстрованого у Комунальному підприємстві «Харківське міське бюро технічної інвентаризації 15.11.2006 року, номер запису 6518 в книзі 1 (п. 2.1.2 Договору іпотеки).

Пунктом 4 постанови господарського суду Харківської області від 09 січня 2013 року по справі за № 5023/6017/12 постановлено: припинити стягнення з банкрута за всіма виконавчими документами, за винятком виконавчих документів за вимогами про стягнення аліментів, а також за вимогами про відшкодування шкоди, заподіяної життю та здоров'ю громадян.

Пунктом 3 зазначеної постанови господарського суду Харківської з дня прийняття постанови підприємницьку діяльність банкрута припинити, строк зобов'язання всіх грошових зобов'язань та зобов'язань щодо сплати податків і обов'язкових платежів вважати таким, що настав, припинити нарахування неустойки, відсотків та інших економічних санкцій за всіма видами заборгованості, вимоги за зобов'язаннями банкрута, що виникли під час проведення процедур банкрутства пред'являються в межах ліквідаційної процедури.

Відповідно до ст. 5 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", в редакції станом на момент порушення справи, провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами України.

Положеннями ч. 1 ст. 23 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» чітко встановлено, з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури: припиняється нарахування неустойки (штрафу, пені), процентів та інших економічних санкцій по всіх видах заборгованості банкрута; укладення угод, пов'язаних з відчуженням майна банкрута чи передачею його майна третім особам, допускається в порядку, передбаченому цим розділом; виконання зобов'язань боржника, визнаного банкрутом, здійснюється у випадках і порядку, передбаченому цим розділом.

Відповідно до статті 25 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» ліквідатор з дня свого призначення здійснює такі повноваження: приймає до свого відання майно боржника, вживає заходів по забезпеченню його збереження; виконує функції з управління та розпорядження майном банкрута; виконує повноваження керівника (органів управління) банкрута; очолює ліквідаційну комісію та формує ліквідаційну масу; реалізує майно банкрута для задоволення вимог, включених до реєстру вимог кредиторів, у порядку, передбаченому цим Законом.

Згідно матеріалів справи, 18.03.2013 р. у відповідності до ч. 1 ст. 25 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» ліквідатором Боржника Нікольським О.М. видано наказ № 1 про проведення інвентаризації активів підприємства, та станом на 18.03.2013р. здійснено інвентаризацію активів ФОП ОСОБА_6

В результаті інвентаризації було встановлено, що єдиним активом Боржника - ФОП ОСОБА_6 є нерухоме майно, а саме нежитлові приміщення № 1-8 1-го поверху в літ. «А-5» за адресою: АДРЕСА_1, про що свідчить інвентаризаційний опис основних засобів станом на 18.03.2013р. (Форма № ІНВ-1).

Також, в ході ліквідаційної процедури ліквідатором Боржника Нікольським О.М. було виявлено, що станом на 18.03.2013р. кредиторська заборгованість ФОП ОСОБА_6 становить 6 549 219,71 грн., з яких грошові вимоги в сумі 6 126 449,94 грн. належить кредитору ВАТ «КБ «Надра» (правонаступником якого є ПАТ «КБ «Надра»), вимоги якого забезпечені іпотекою, а предметом іпотеки є єдиний актив Боржника - це нежитлові приміщення № 1-8 1-го поверху в літ. «А-5» за адресою: АДРЕСА_1.

Відтак, ліквідатором Боржника Нікольським О.М. сформовано ліквідаційну масу, що складається з єдиного активу, це нежитлові приміщення № 1-8 1-го поверху в літ. «А-5» за адресою: АДРЕСА_1.

Проте, вже після визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури, 28.08.2013 р. приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Салигою Наталією Анатоліївною, за реєстровим № 2647, посвідчено договір купівлі - продажу нежитлових приміщень укладеного між ПАТ «КБ «Надра» та Товариством з обмеженою відповідальністю «РЕЙКОН» (; 04050, м. Київ, вул. Мельникова, буд. 12) (надалі-ТОВ «РЕЙКОН»), предметом якого є нежитлові приміщення 1-го поверху № 1-8, загальною площею 154,8 кв.м. в літ. «А-5», які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 (надалі - Договір купівлі-продажу від 28.08.2013 р.).

Вартість нежитлових приміщень за договором купівлі - продажу від 28.08.2013 р. становить 1 800 000 (один мільйон вісімсот тисяч) грн. 00 коп.

Зазначений Договір купівлі - продажу нежитлових приміщень від 28.08.2013 р. укладено між ПАТ «КБ «Надра» та ТОВ «РЕЙКОН» та нотаріально посвідчено ПН ХМНО Салигою на підставі заочного рішення Київського районного суду м. Харкова від 19.08.2010 р. по справі № 2-1960/10/08.

Нормами ст. 29 спеціального Закону передбачено, майно, на яке звертається стягнення у ліквідаційній процедурі, оцінюється арбітражним керуючим у порядку, встановленому законодавством про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність. У разі продажу майна на аукціоні вартість майна, що визначається шляхом його оцінки, є початковою вартістю.

Згідно п. 1-1 розділу Х прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (редакція від 18.01.13р.) положення цього Закону, що регулюють продаж майна в провадженні у справі про банкрутство, застосовуються господарськими судами під час розгляду справи про банкрутство, провадження у яких порушено до набрання чинності цим Законом.

Згідно ч.1 ст.49 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" продаж майна боржника в провадженні у справі про банкрутство здійснюється в порядку, встановленому цим Законом, шляхом проведення торгів у формі аукціону, за винятком майна, продаж якого відповідно до законодавства України здійснюється шляхом проведення закритих торгів.

Відповідно п. 4 ст. 42 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", у редакції від 18.01.2013р., майно банкрута, що є предметом забезпечення, не включається до складу ліквідаційної маси і використовується виключно для задоволення вимог кредитора за зобов'язаннями, які воно забезпечує.

Продаж майна банкрута, що є предметом забезпечення, здійснюється в порядку, передбаченому цим Законом, виключно за згодою кредитора, вимоги якого воно забезпечує, або суду.

Відтак, ліквідатором сформовано ліквідаційну масу, однак, на даний час вимоги постанови суду від 09.01.2013 року по справі № 5023/6017/12 про банкрутство ФОП ОСОБА_6 та Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", в частині виконання ліквідаційної процедури банкрута, у тому числі реалізувати майно боржника для задоволення вимог кредиторів, не виконано.

Врахувавши зазначене, суд дійшов висновку, що договір купівлі - продажу нежитлових приміщень № 2647 від 28.08.2013р., є незаконними, оскільки укладений поза ліквідаційною процедурою, що прямо суперечить нормам Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Так, ч.7 ст.12, ст. 16 ГПК України, а також ч.4 ст.10 України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» в редакції після 19.01.2013 р., якою встановлено, що суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, вирішує усі майнові спори з вимогами до боржника, у тому числі спори про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов'язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України.

Зазначені вище норми визначають, що заяви про визнання недійсним правочинів (договорів) або спростування майнових дій розглядаються у межах провадження у справі про банкрутство незалежно від суб'єктного складу сторін, враховуючи і загальні положення ЦК та ГК України, що пов'язані з визнанням правочинів (господарських договорів) недійсними.

Нормами ч. 14 п. 1 ст. 1 спеціального Закону передбачено, ліквідація - припинення діяльності суб'єкта підприємницької діяльності, визнаного господарським судом банкрутом, з метою здійснення заходів щодо задоволення визнаних судом вимог кредиторів шляхом продажу його майна.

Як вбачається зі змісту ч. 2 ст. 20 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», законодавець вказує, що наслідками визнання недійсним правочинів (договорів) або спростування майнових дій боржника є обов'язок контрагента боржника повернути майно в ліквідаційну масу. Ця норма містить вимогу про повернення майна до ліквідаційної маси, а не до конкурсної маси. За таких умов, хоча заява розпорядника майна, комітету кредиторів або керуючого санацією подається до господар ського суду на будь-якій стадії (у будь-якій процедурі), господарський суд, визнаючи недійсним правочин (договір) боржника, зобов'язує контрагента за договором повернути майно в ліквідаційну масу. Це правило може діяти лише у разі, якщо стосовно боржника буде введена ліквідаційна процедура. Якщо ж боржник в процедурах розпорядження майном та/або в процедурі санації розраховується з усіма кредиторами, то для контрагента не наступає обов'язок передати майно, оскільки ліквідаційної маси не створюється.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 Цивільного кодексу України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Таким чином, суд вважає заяву ліквідатора про визнання недійсними договір купівлі - продажу нежитлових приміщень № 2647 від 28.08.2013р., обґрунтованою, у зв'язку з чим, суд дійшов висновку вказану заяву задовольнити, визнати недійсними договір купівлі - продажу нежитлових приміщень № 2647 від 28.08.2013р. та застосувати наслідки недійсності правочину, шляхом повернення майна до ліквідаційної маси боржника.

Також, суд вважає за необхідне зазначити, що вважаю за необхідним зазначити наступне, відповідно до ст. 46 Закону України «Про нотаріат» нотаріуси або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, має право витребувати від фізичних та юридичних осіб відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальних дій, повинні бути подані в строк, визначений нотаріусом. Цей строк не може перевищувати одного місяця. Неподання відомостей та документів на вимогу нотаріуса є підставою для відкладення, зупинення вчинення нотаріальної дії або відмови у її вчиненні.

Стаття 55 Закону України «Про нотаріат» встановлює, що угоди про відчуження та заставу майна, що підлягає реєстрації, посвідчуються за умови подання документів, що підтверджують право власності на майно, що відчужується або заставляється.

Відповідно до пункту 3 глави 7 розділу І Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (затвердженого наказом МЮУ № 296/5 від 22.02.2012 р., зареєстрованого в МЮУ 22.02.2012 р. за № 282/20595) документи, на підставі яких вчинено нотаріальну дію, та документи або копії (витяги) з них, необхідні для вчинення нотаріальної дії, обов'язково долучаються до примірника правочину, свідоцтва тощо, які залишаються у справах нотаріуса.

Відповідно до пунктів 1.1-1.2 глави 2 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (затвердженого наказом МЮУ № 296/5 від 22.02.2012 р., зареєстрованого в МЮУ 22.02.2012 р. за № 282/20595) правочини щодо відчуження та застави майна, право власності на яке підлягає реєстрації, посвідчуються за умови подання документів, що підтверджують право власності (довірчої власності) на майно, що відчужується або заставляється, та, у передбачених законодавством випадках, документів, що підтверджують державну реєстрацію прав на це майно в осіб, які його відчужують. Право власності на житловий будинок, квартиру, дачу, садовий будинок, гараж, інші будівлі і споруди, що відчужуються, може бути підтверджено, зокрема, одним з таких документів або їх дублікатів: нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу, пожертви, довічного утримання (догляду), ренти, дарування, міни, спадковим договором; свідоцтвом про придбання арештованого нерухомого майна з публічних торгів (аукціонів); свідоцтвом про придбання заставленого майна на аукціоні (публічних торгах); свідоцтвом про право власності на об'єкти нерухомого майна; свідоцтвом про право на спадщину; свідоцтвом про право власності на частку в спільному майні подружжя; договором про поділ спадкового майна; договором про припинення права на утримання за умови набуття права на нерухоме майно; договором про припинення права на аліменти для дитини у зв'язку з передачею права власності на нерухоме майно; договором про виділення частки в натурі (поділ); іпотечним договором, договором про задоволення вимог іпотекодержателя, якщо умовами таких договорів передбачено передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки; рішенням суду; договором купівлі-продажу, зареєстрованим на біржі, укладеним відповідно до вимог законодавства, за наявності відмітки на ньому про реєстрацію відповідних прав тощо.

Отже, обов'язковою умовою для нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу нерухомого майна є подання документів, які підтверджують право власності продавця на відчужуване за договором майно.

За вимогами ст. 5 Закону України «Про нотаріат» нотаріус зобов'язаний здійснювати свої професійні обов'язки відповідно до цього Закону і принесеної присяги.

У силу ст. 49 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо вчинення такої дії суперечить законодавству України.

Згідно статті 46-1 Закону України «Про нотаріат» нотаріус як спеціальний суб'єкт, на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно та який має печатку такого реєстратора, здійснює повноваження відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Згідно частини 7 статті 16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація прав проводиться на підставі заяви власника, іншого право набувача, сторони правочину, за яким виникло право, або уповноваженої ними особи.

Згідно п. 35 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень під час проведення державної реєстрації речових прав заінтересованою особою є власник, інший право набувач або сторона правочину, відповідно до якого виникли речові права. Між тим, іпотекодержатель не є ані власником, ані уповноваженою особою власника, ані правонабувачем, ані стороною договору на підставі якого виникає право на надання заяви про реєстрацію права власності від імені іпотекодавця за іпотечним договором. Отже, у разі відсутності реєстрації права власності іпотекодавця на предмет іпотеки у Державному реєстрі прав на нерухоме майно, подання відповідної заяви про реєстрацію цього права від імені іпотекодержателя буде порушенням вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Постанови КМУ № 868 від 17.10.2013 «Про затвердження Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень і Порядку надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно».

Аналогічну позицію висловило Головне управління юстиції у Харківській області у своєму листі від 26.11.2014 р. за № 02/28/5025.

Правовстановлюючими документами на нежитлові приміщення 1-го поверху № 1-8, загальною площею 154,8 кв.м. в літ. «А-5», які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 (які до 28.08.2013 р. належали на праві приватної власності, ФО-П ОСОБА_6), що були незаконно відчужені на підставі Договору купівлі-продажу нежитлових приміщень, посвідченого 28.08.2013 р. приватним нотаріусом ХМНО Салигою Н.А., зареєстрованого в реєстрі за № 2647 є Дублікат Договору купівлі-продажу нежитлової будівлі, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Карафетовою К.В. 09.11.2006 р. за реєстровим № 8218, дублікат виданий приватним нотаріусом ХМНО Карафетовою К.В. 01.11.2012 р. за реєстровим № 4693.

Договір купівлі-продажу нежитлових приміщень було посвідчено 28.08.2013 р. Приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Салигою Наталією Анатоліївною та зареєстровано в реєстрі за № 2647 без документів, які підтверджують право власності на відчужуване майно, що грубо суперечить ст. 55 Закону України «Про нотаріат» та пунктам 1.1-1.2 глави 2 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України.

Дублікат Договору купівлі-продажу нежитлової будівлі, посвідченого ПН ХМНО Карефетовою К.В. 09.11.2006 р. за реєстровим № 8218, дублікат виданий ПН ХМНО Карафетовою К.В. 01.11.2012 р. за реєстровим № 4693, не було долучено до примірника правочину та не було залишено у нотаріальній справі, що грубо суперечить пункту 3 глави 7 розділу І Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України.

Оригінал Дублікату Договору купівлі-продажу нежитлової будівлі, посвідченого ПН ХМНО Карафетовою К.В. 09.11.2006 р. за реєстровим № 8218, дублікат виданий ПН ХМНО Карафетовою К.В. 01.11.2012 р. за реєстровим № 4693, на теперішній час не міститься в нотаріальній справі тому, що знаходиться у ФО-П ОСОБА_6, яка була власником спірного майна, що незаконно вибуло з її власності.

Тобто, викладене вище підтверджує той факт, що Приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Салигою Н.А., Договір купівлі-продажу нежитлових приміщень укладений між ПАТ «КБ «Надра» та ТОВ «РЕЙКОН», було посвідчено 28.08.2013 р. без надання документів, які підтверджують право власності на майно, що суперечить вимогам ст.ст. 46, 49, 55 Закону України «Про нотаріат».

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України господарський суд відкладає розгляд справи, коли за якихось обставин вона не може бути вирішена в даному засіданні. Такими обставинами, зокрема, є нез'явлення в засідання представників сторін, інших учасників судового процесу; неподання витребуваних доказів; необхідність витребування нових доказів та інше.

Приймаючи до уваги необхідність витребування доказів, які мають суттєве значення для всебічного та повного розгляду справи, суд дійшов висновку розгляд справи відкласти та зобов'язати учасників процесу виконати вимоги суду.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 22-32, 47-49 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", ст. ст. 65, 77, 86 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Задовольнити заяву ліквідатора про визнання недійсними договір купівлі - продажу нежитлових приміщень № 2647 від 28.08.2013р.

2. Визнати недійсними договір купівлі - продажу нежитлових приміщень від 28.08.2013р. укладений між ПУБЛІЧНИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «НАДРА» та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «РЕЙКОН», посвідчений Приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Салигою Н.А. за реєстровим № 2647.

3. Застосувати наслідки недійсності правочину - договору купівлі - продажу від 28.08.2013 р. укладеного між ПУБЛІЧНИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «НАДРА» та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «РЕЙКОН», посвідчений Приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Салигою Н.А. за реєстровим № 2647, шляхом повернення майна до ліквідаційної маси боржника.

4. Відкласти розгляд справи на "01" грудня 2015 р. о(об) 11:15 м. Харків, пл. Свободи 5 Держпром 8-й під'їзд, к. 106.

5. Зобов'язати учасників процесу виконати вимоги суду.

6. Дану ухвалу направити ліквідатору, кредиторам, боржнику, нотаріусу, ТОВ "Рейкон".

Суддя Дзюба О.А.