ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

06 листопада 2015 р. Справа № 902/1469/15

Суддя господарського суду Вінницької області Тварковський А.А., розглянувши матеріали

за позовом: публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" (вул. Набережна Перемоги, буд. 50, м. Дніпропетровськ, 49094; а/с 1800, м. Дніпропетровськ, 49027)

до: фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1)

про стягнення 23046 грн 49 коп.,

ВСТАНОВИВ :

Публічне акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" звернулося до господарського суду Вінницької області з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення 23046 грн 49 коп.

Розглянувши позовну заяву, суд дійшов висновку, що вона підлягає поверненню виходячи з наступного.

Основні вимоги, що пред'являються до форми та змісту позовної заяви, а також вимоги щодо надання разом з нею певних доказів визначені ст.ст.54, 57 Господарського процесуального кодексу України (ГПК України). Невиконання вимог зазначених норм тягне за собою повернення позовної заяви без розгляду.

Відповідно до ст.57 ГПК України встановлено перелік документів, що додаються до позовної заяви, серед яких документи, які підтверджують, зокрема, сплату судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Частиною 2 ст. 44 ГПК України визначено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

За змістом ч. 1 ст. 3 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється, зокрема, за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Згідно із п. 2.13 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 р. №7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" судовий збір, оскільки інше не передбачено Законом, сплачується окремо за подання кожної позовної заяви (заяви, скарги).

В порушення вказаних норм, позивачем не подано належних доказів сплати судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Зокрема, як вбачається з бази даних "Діловодство спеціалізованого суду", заявником на підтвердження сплати судового збору за подання позову до суду додано до даної позовної заяви платіжне доручення №ВООО1В0МQX від 11.11.2014р., яке раніше подано в якості доказу сплати судового збору у справі №902/1690/14 (суддя Білоус В.В.) за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про стягнення 19591 грн 85 коп., у якій ухвалою від 21.01.2015р. позов було залишено без розгляду без повернення судового збору з бюджету.

Відповідно до п. 4 ст. 6 Закону України "Про судовий збір" (зі змінами, внесеними Законом від 22.05.2015 р. № 484-VIII) за повторно подані позови, що раніше були залишені без розгляду, судовий збір сплачується на загальних підставах.

Ставки судового збору за розгляд господарським судом позовної заяви визначені п.п. 2.1 ч.2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", згідно положень якого, за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1,5 відсотки ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 150 розмірів мінімальних заробітних плат.

Таким чином, виходячи з викладеного вище, позивач при зверненні з даною позовною заявою до суду, повинен був сплачувати судовий збір, з урахуванням вимог Закону України "Про судовий збір" (зі змінами від 22.05.2015 р.)

Натомість, заявником (ПАТ КБ "Приватбанк") при звернення з даним позовом до суду повторно подано раніше використане в якості підтвердження оплати судового збору платіжне доручення №ВООО1В0МQX від 11.11.2014р., яке не може вважатись належним доказом сплати позивачем судового збору за подання даної позовної заяви з урахуванням положень діючої редакції Закону України "Про судовий збір" від 22.05.2015р., оскільки фактично сума судового збору за подання до суду даного позову до державного бюджету не надходила.

Крім того, додане позивачем платіжне доручення не вважалося б належним доказом сплати ним судового збору за подання даного позову до суду навіть за умови дії положень п. 4 ст. 6 Закону України "Про судовий збір" в редакції до внесення змін Законом від 22.05.2015 р. № 484-VIII, оскільки сума судового збору, сплаченого ним у справі №902/1690/14 не підлягала поверненню.

Таким чином, позивачем не надано суду належних доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі.

На підставі п. 4 ч. 1 ст. 63 ГПК України господарський суд повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі.

З огляду на вищевикладене позовна заява та додані до неї документи підлягають поверненню без розгляду на п. 4 ч. 1 ст. 63 ГПК України.

Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення обставин, що зумовили її повернення.

Керуючись п. 4 ч. 1 ст. 63. ст. ст. 86, 87, 115 Господарського процесуального кодексу України,

УХВАЛИВ :

Позовну заяву вх. №1522/15 від 04.11.2015р. на 3-ох арк. разом з матеріалами на 36-ти аркушах повернути позивачу.

Копії позовної заяви вх. №1522/15 від 04.11.2015р., платіжного доручення №ВООО1В0МQX від 11.11.2014р. долучити до примірника ухвали, що залишається в суді.

Копію ухвали надіслати позивачу та відповідачу рекомендованими листами.

Суддя Тварковський А.А.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2, 3 - позивачу (вул. Набережна Перемоги, буд. 50, м. Дніпропетровськ, 49094; а/с 1800, м. Дніпропетровськ, 49027)

4 - відповідачу (АДРЕСА_1)