ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

09.11.2015 Справа № 920/1533/15
Господарський суд Сумської області, у складі судді Левченка П.І. при секретарі судового засідання Чепульській Ю.В. розглянув матеріали справи № 920/1533/15

за позовом - Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» в особі Сумської філії Публічного акціонерного товариства «Укртелеком», м. Суми,

до відповідача - Конотопської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області, м. Конотоп Сумської області,

про стягнення 33488,58 грн.,

за участю представників:

позивача - Лободи Л.Г. за довіреністю № 3322 від 03.11.2014 року,

відповідача - не з'явився.

Суть спору: позивач у своїй позовній заяві просив суд стягнути з відповідача 51398,07 грн. заборгованості, з яких: 41040,67 грн. сума основного боргу за телекомунікаційні послуги за період з січня по липень 2015 року, відповідно до договору про надання телекомунікаційних послуг № 598302/12-125 від 01.02.2011 року; пеня в сумі 2608,58 грн.; інфляційні збитки в сумі 7406,43 грн., 3 % річних в сумі 342,39 грн., а також судовий збір в сумі 1218,00 грн.

Відповідно до заяви № 59с000/17-1547 від 09.11.2015 року позивач, у зв'язку із сплатою відповідачем заборгованості за отримані телекомунікаційні послуги в сумі 17156,03 грн. та пені в сумі 753,46 грн., просить суд стягнути з відповідача на свою користь основний борг за телекомунікаційні послуги за період з січня по липень 2015 року, відповідно до договору про надання телекомунікаційних послуг № 598302/12-125 від 01.02.2011 року в сумі 23884,64 грн.; пеню в сумі 1855,12 грн.; інфляційні збитки в сумі 7406,43 грн., 3 % річних в сумі 342,39 грн., а також судовий збір в сумі 1218,00 грн.

Передбачені частиною четвертою статті 22 Господарського процесуального кодексу України, права позивача збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитись від позову можуть бути реалізовані до прийняття рішення судом першої інстанції.

Враховуючи, що подана позивачем заява відповідає приписам частини четвертої статті 22 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справу з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог.

06.11.2015 року від відповідача до суду надійшов лист № 0977/9/10 від 05.11.2015 року, в якому останній зазначає, що заборгованість за телекомунікаційні послуги виникла у зв'язку з недостатністю кошторисних призначень та асигнувань на 2015 рік, а також зазначає, що ним погашено частково заборгованість з основного боргу в розмірі 12234,03 грн. та пені в розмірі 353,46 грн.

Крім наведеного, відповідач заперечує проти стягнення інфляційних в розмірі 7406,43 грн. та 3 % річних в розмірі 342,39 грн., оскільки стягнення інфляційних та річних не передбачено договором про надання телекомунікаційних послуг № 598302/12-125 від 01.02.2011 року.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Між сторонами укладено договір про надання телекомунікаційних послуг № 598302/12-125 від 01.02.2011 року (надалі - договір), на виконання вимог пункту 1 якого позивач надає відповідачу замовлені ним телекомунікаційні послуги.

У відповідності до вимог пункту 3.3 договору, підпункту 6 пункту 36 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених постановою КМУ від 11.04.2012 року № 295 (надалі - Правила), статей 33, 36 Закону України «Про телекомунікації», абонент зобов'язаний своєчасно вносити плату за надані послуги електрозв'язку.

Згідно пункту 3.3 договору, відповідач оплачує надані послуги після підписання сторонами акту наданих послуг на підставі відповідного рахунку позивача шляхом перерахування належної до сплати суми на відповідний поточний рахунок позивача протягом 5 (п'яти) банківських днів з моменту отримання рахунку. При цьому сторони домовились, що оплаті підлягають фактично надані послуги, що зазначені в акті наданих послуг.

Позивач в обґрунтування заявлених позовних вимог зазначає, що в порушення умов договору відповідач своєчасно та у повному обсязі не оплатив отримані телекомунікаційні послуги, у зв'язку з чим заборгованість відповідача перед позивачем за період з січня по липень 2015 року складає 23884,64 грн.

Відповідно до приписів статті 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають з дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені актами цивільного законодавства, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки, а як визначено приписами статті 509 цього ж Кодексу, зобов'язання виникають із підстав встановлених вищевказаною правовою нормою.

Стаття 509 Цивільного кодексу України визначає, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до пункту 1 статті 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

За змістом статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, а статтею 610 названого Кодексу визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

Згідно зі статтею 612 цього ж Кодексу, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до пункту 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтями 216, 217, 218 Господарського кодексу України передбачено, що учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання.

Факт заборгованості відповідача перед позивачем за надані телекомунікаційні послуги повністю підтверджується матеріалами справи, зокрема рахунками-актами за телекомунікаційні послуги за період з січня по липень 2014 року (а.с. 16-22) та розрахунком суми боргу (а.с. 15).

Відповідно до статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються учасниками судового процесу. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Стаття 43 Господарського процесуального кодексу України визначає, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Таким чином, оскільки відповідач всупереч діючого законодавства зобов'язання щодо оплати вартості отриманих послуг не виконав, не надав суду доказів сплати даної заборгованості, а також враховуючи те, що відповідач не заперечує проти позовних вимог, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості за телекомунікаційні послуги в сумі 23884,64 грн. визнаються судом обґрунтованими, і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі на підставі статей 525, 526, 629 Цивільного кодексу України.

За несвоєчасне виконання грошових зобов'язань, на підставі положень пункту 6.2 договору, частини другої статті 36 Закону України «Про телекомунікації», статті 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань», статті 230 Господарського кодексу України, статей 549, 550 та частини першої статті 624 Цивільного кодексу України, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь пеню в сумі 1855,12 грн., нараховану за період з 01.04.2015 року по 31.07.2015 року.

Оскільки, права позивача щодо стягнення з відповідача пені в сумі 1855,12 грн., передбачені умовами договорів, укладених між сторонами, пеня нарахована з урахуванням вимог Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» та частини шостої статті 232 Господарського кодексу України, тому позовні вимоги в зазначеній частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню на підставі статей 549-552 Цивільного кодексу України.

Крім цього, за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань, позивач просить стягнути з відповідача 3 % річних в сумі 342,39 грн., інфляційні збитки в сумі 7406,43 грн. за період з січня по липень 2015 року.

Згідно вимог статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконанням ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги, стосовно стягнення з відповідача на користь позивача 3 % річних у розмірі 342,39 грн. та інфляційних збитків у розмірі 7406,43 грн. за період з січня по липень 2015 року є обґрунтованими та підлягають задоволенню на підставі положень статті 625 зазначеного Кодексу, а заперечення відповідача щодо відсутності у договорі умов щодо стягнення з нього річних та інфляційних не приймаються судом до уваги, оскільки стягнення річних та інфляційних передбачено законом.

Згідно Закону України «Про судовий збір» та статті 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 32-34, 43, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Конотопської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області (41615, Сумська область, м. Конотоп, пр. миру, 2, ідентифікаційний код 38486783) на користь Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» в особі Сумської філії Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» (40030, м. Суми, вул. Іллінська, 2, ідентифікаційний код 23825401) заборгованість за телекомунікаційні послуги в сумі 23884,64 грн., пені в сумі - 1855,12 грн., інфляційних збитків в сумі - 7406,43 грн., 3 % річних у сумі - 342,39 грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 1218,00 грн.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 10.11.2015 року.

Суддя П.І. Левченко