РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.11.2015Справа №910/19190/15
За позовом Служби безпеки України

до Підприємства «Роман» Міжнародної Ліги українських інвалідів-інтелектуалів «Софія»

про стягнення 5407,88 грн.

Суддя Маринченко Я.В.

Представники сторін:

від позивача: Лобанцова Л.М. - представник за довіреністю;

від відповідача - не з'явився;

ВСТАНОВИВ:

Служба безпеки України (СБУ) звернулась до суду з позовом до Підприємства «Роман» Міжнародної Ліги українських інвалідів-інтелектуалів «Софія» (далі - Підприємство «Роман») про стягнення штрафних санкцій у розмірі 5407,88 грн. нарахованих позивачем у зв'язку з невиконанням відповідачем своїх зобов'язань за договором №19/3-18 від 14.02.2015.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 14.02.2015 між СБУ покупець) а Підприємством «Роман» (продавець) укладено договір № 19/3-18 про закупівлю товарів за державні кошти, за умовами якого відповідач взяв на себе зобов'язання поставити покупцю протягом 3 робочих дів м'ясо свинини заморожене, відповідно до письмового замовлення покупця.

Проте, всупереч умов укладеного договору відповідач за замовленнями покупця від 02.03.2015 №19/3-987 та від 30.03.2015 № 19/3-1552, у триденний строк з моменту отримання замовлень поставку товару не здійснив, у зв'язку з чим позивач листом №19/3-1803 від 15.04.2015 надіслав відповідачу претензію з вимогою сплати штрафних санкцій за прострочення термінів поставки продукції та повідомив про розірвання вказаного договору в односторонньому порядку з 27.04.2015.

Враховуючи невиконання відповідачем своїх зобов'язань за договором щодо поставки продукції за заявками від 02.03.2015 на суму 37327,50 грн. та від 30.03.2015 на суму 35580 грн. у строки, визначені умовами договору, позивач, на підставі п.7.2 договору нарахував пеню у розмірі 2794,95 грн. з моменту прострочення поставки по момент розірвання договору позивачем, а також штраф за прострочення понад 30 днів за замовленням від 02.03.2015 в розмірі 2612,93 грн.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Додатково пояснив, що відповідач звертався з пропозицією щодо збільшення ціни на товар у зв'язку з коливанням ціни на таку продукцію на ринку, проте СБУ було відмовлено у внесенні змін до договору щодо збільшення ціни на товар, оскільки збільшення суми за товар призведе до зміни суми договору, що суперечить положенням п.3.2 договору та ст..40 Закону України «Про здійснення державних закупівель». Крім того, представник позивача вказав, що в межах спірного договору відповідачем було здійснено поставки товару, в тому числі і частково за замовленням від 02.03.2015, на суму 7629,38 грн. в строки, встановлені договором.

Відповідач проти позову заперечував, посилаючись на неможливість здійснення поставки за цінами, погодженими сторонами у договорі, у зв'язку зі збільшенням ринкової ціни на таку продукцію. При цьому відповідач неодноразово повідомляв позивача про необхідність внесення змін до договору, проте позивач, в порушення вимог ст.40 Закону України «Про здійснення державних закупівель» та положень п.3.2 договору відмовив у підвищенні ціни на товар. Крім того вказав, що відповідачем за заявкою від 02.03.2015 частково поставлено позивачу продукцію на суму 7629,38 грн.

На підставі викладеного просить відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Судом встановлено, що 14.02.2015 між Підприємством «Роман» (продавець) та СБУ (покупець) укладено договір №19/3-18 про закупівлю товарів за державні кошти, за умовами якого (п.1.1) продавець зобов'язався поставити у 2015 році покупцю м'ясо заморожене та заморожені харчові субпродукти, інші: Лот №1 м'ясо свинини заморожене (товар) по ціні та у кількості відповідно до специфікації (додаток №1), яка є невід'ємною частиною даного договору, а покупець зобов'язався прийняти цей товар та оплатити його на умовах, визначених даним договором.

Пунктами 3.1, 3.2 договору встановлено, що ціна договору становить 464650 грн без ПДВ. Зміна ціни за одиницю товару не більше, ніж на 10% у разі коливання ціни такого товару на ринку може здійснюватися сторонами за умови, що зазначена зміна не призведе до збільшення суми, визначеної у договорі. Зміна може здійснюватися на підставі довідки про середньо ринкові ціни в регіоні на певний вид продукції виданої компетентними органами.

Відповідно до умов п.5.1 договору строк поставки товару становить 3 робочих дні, відповідно до заявки покупця (протягом 2015 року). Поставка, передача, відвантаження товару здійснюється силами, засобами, транспортом продавця та за рахунок продавця. Замовлення надсилається покупцем за допомогою пошти або факсу.

Згідно положень п.6.3.1 договору продавець зобов'язаний забезпечити поставку товару у кількості, якість якого повинна відповідати за безпекою пакуванням та маркуванням усім вимогам, що встановлені чинними нормативно-правовими актами та нормативними документами , та підтверджуватися сертифікатами відповідності на момент поставки товару, що відповідає умовам договору та заявкам покупця, та в строки, встановлені договором.

Як вбачається з матеріалів справи та пояснень представників сторін, СБУ, у відповідності до умов договору за допомогою факсимільного зв'язку надіслала відповідачу заявки №19/3-987 від 02.03.2015 на поставку продукції на суму 37327,50 грн. №19/3-1552 від 30.03.2015 на суму 35580 грн.

Відповідачем не заперечується отримання вказаних заявок, отже кінцевий строк поставки товару за вказаними заявками становить 05.03.2015 та 03.04.2015 відповідно.

Проте, як вбачається наданих суду пояснень та матеріалів справи, зокрема довідки СБУ від 11.09.2015 щодо обсягів поставленого в межах спірного договору товару та видаткової накладної №р-00004787 від 04.0.2015, відповідачем у відповідності до положень договору та в межах строків, визначених договором, 04.03.2015 було частково здійснено поставку товару за заявкою від 02.03.2015 на суму 7629,38 грн.

Враховуючи невиконання заявок позивача щодо поставки товару, у строки, встановлені договором, СБУ, 16.04.2015 надіслало відповідачу претензію щодо сплати нарахованих штрафних санкцій та повідомило про одностороннє розірвання договору у відповідності до положень п. 6.2.1 з 27.04.2015.

Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. (ст. 525 ЦК України).

Відповідно до ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Пунктом 7.2 договору передбачено, що за порушення строків виконання зобов'язання продавець сплачує покупцю пеню у розмірі 0,1% вартості товару , з якого допущено прострочення виконання зобов'язання, за кожних день прострочення, а за прострочення понад 30 днів додатково стягується штраф у розмірі 7% вартості.

Позивачем, у відповідності до положень п.7.2 договору нараховано відповідачу пеню за прострочення поставки товару за заявкою від 02.03.2015 на суму 37327,50 грн. за період з 06.03.2015 по 26.04.2015 в розмірі 1941,03 грн. та за заявкою від 30.03.2015 на суму 35580 грн. за період прострочення з 03.04.2015 по 26.04.2015 в розмірі 853,92 грн.

Крім того, у зв'язку з простроченням виконання заявки від 02.03.2015 понад 30 днів (52 дні), позивачем нараховано відповідачу штраф у розмірі 7% від вартості товару (37327,50 грн.) в сумі 2612,93 грн.

Разом з тим, оскільки як встановлено судом відповідач частково здійснив часткову поставку товару а заявкою від 02.03.2015 в строки, встановлені договором, на суму 7629,38 грн., за вказаною заявкою підлягає стягненню з відповідача пеня за прострочення виконання зобов'язання щодо поставки товару на суму 29698,12 грн. (37237,50 грн.-7629,38 грн.) в розмірі 1544,40 грн. (29698,12 грн*0,1%*52 дня). Крім того, штраф, що підлягає стягненню з відповідача, враховуючи, невиконання зобов'язань з поставки товару на суму 29698,12 грн. становить 2078,88 грн. (29698,12 грн*7%).

Отже, враховуючи часткове невиконання відповідачем своїх зобов'язань щодо поставки товару, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню нараховані у відповідності до п.7.2 договору пеня в розмірі 2398,32 грн. (853,92 грн.+1544,40 грн.) та штраф в розмірі 2078,88 грн.

Доводи відповідача щодо порушення позивачем умов, договору щодо відмови у збільшенні ціни товару, що привело до неможливості поставки товару у строки, визначені умовами договору судом оцінюються критично, оскільки згідно умов п.3.2 договору таке збільшення ціни є правом сторін, а не обов'язком, при наявності обставин, передбачених законом та умовами договору. Як вбачається з матеріалів справи, зокрема листування сторін щодо збільшення ціни товару, сторони не дійшли згоди про збільшення ціни договору. Відповідні зміни до договору,у порядку, встановленому законом не внесли. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відсутність порушень договору зі сторони позивача, що призвело до невиконання відповідачем своїх зобов'язань у строки, визначені договором.

Згідно зі статтею 33 ГПК України, обов'язок доказування тих обставин, на які посилається сторона, як на підставу своїх вимог і заперечень, покладається на цю сторону.

Відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів на спростування викладених у позові обставин.

На підставі положень ст. 49 ГПК України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Підприємства «Роман» Міжнародної Ліги українських інвалідів-інтелектуалів «Софія» (04128, м. Київ, вул. Академіка Туполева, 18-Є; ідентифікаційний код 30636739) на користь Служби безпеки України (01601, м. Київ, вул. Володимирська, 33; ідентифікаційний код 00034074) 2398 (двi тисячi триста дев'яносто вісім) грн. 32 коп. пені, 2078 (двi тисячi сімдесят вісім) грн. 88 коп. штрафу та витрати зі сплати судового збору в сумі 1512 (одна тисяча п'ятсот дванадцять) грн. 58 коп.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя Я.В. Маринченко