ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2015 року Справа № 922/3714/14

Вищий господарський суд України у складі колегії: головуючого, судді Кузьменка М.В., суддів Васищака І.М., Студенця В.І., за участі представника відповідача Ю. Котенко (дов. від 10.09.2015), розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Деревоптторг" на постанову Харківського апеляційного господарського суду від 18 березня 2015 року у справі № 922/3714/14 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Деревоптторг" до товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельно-інвестиційна група "МЕГА СІТІ" про стягнення боргу,

УСТАНОВИВ:
У вересні 2014 року товариство з обмеженою відповідальністю "Деревоптторг" звернулося до Господарського суду Харківської області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельно-інвестиційна група "МЕГА СІТІ" про стягнення 32 100 грн основного боргу, 9 052 грн 20 коп. індексу інфляції і 883 грн 84 коп. річних з підстав порушення зобов'язання за договором поставки від 10 жовтня 2013 року № 10/10-13.

Відповідач позов не визнав, посилаючись на відсутність обов'язку.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 3 листопада 2014 року позов задоволено в частині стягнення 32 100 грн основного боргу, 711 грн 90 коп. індексу інфляції і 192 грн 60 коп. річних; у решті позову відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 18 березня 2015 року (судді Л. Здоровко, О. Плахов, І. Шутенко) рішення скасовано і в позові відмовлено з мотивів безпідставності вимог.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Деревоптторг" просить постанову скасувати з підстав неправильного застосування апеляційним господарським судом статей 530, 625, 663 Цивільного кодексу України, статей 47, 84, 99, 101, 102, 105 Господарського процесуального кодексу України та залишити в силі рішення.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Будівельно-інвестиційна група "МЕГА СІТІ" проти касаційної скарги заперечує і в її задоволенні просить відмовити.

Колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Господарськими судами встановлено, що 10 жовтня 2013 року сторони уклали договір № 10/10-13 (далі - договір), на умовах якого позивач поставив відповідачу продукцію в асортименті на суму 122 100 грн.

Умовами договору сторони погодили, що авансовий платіж складає 90 000 грн, що становить 70 відсотків від загальної вартості продукції; друга частина оплати за продукцію - 30 відсотків, здійснюється після отримання її замовником і перевірці дієздатності згідно технічного паспорту ТГ Дракон на протязі 2-х днів з моменту прийому покупцем продукції (пункти 1.1, 5.2.1 і 5.2.2 договору)

Після надходження авансу, постачальник здійснив поставку продукції, але покупець зобов'язання в частині повної оплати ціни продукції не виконав.

Задовольняючи позовні вимоги, місцевий господарський суд виходив з того, що позивач поставив відповідачу теплогенератор для обігріву приміщень "Дракон - Енергія 200, 300, 350" (ТУ У 29.7-1:2008), який введено в експлуатацію, проте за отриману продукцію відповідач розрахувався частково в сумі 90 000 грн і борг дорівнює 32 100 грн. Водночас господарський суд не погодився з доводами позивача щодо обчислення строку невиконання боржником грошового зобов'язання і здійснив перерахунок розмірів індексу інфляції та річних.

Скасовуючи рішення та відмовляючи в позові, апеляційний господарський суд дійшов висновків про відсутність належних і допустимих доказів прийняття покупцем продукції та перевірки її дієздатності, а отже відсутності обов'язку боржника сплатити другу частину оплати відповідно до пункту 5.2.2. договору.

Таких висновків господарський суд апеляційної інстанції дійшов без урахування всіх обставин справи і вимог закону.

За правилами статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (частина 2 статті 712 Цивільного кодексу України). Частиною 1 статті 692 цього Кодексу встановлено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Факт поставки теплогенератора і комплектуючих покупець не заперечує і пов'язує повну сплату вартості продукції з проведенням перевірки роботи теплогенератора та забезпечення теплового режиму в цеху вироблення композитної черепиці.

За обставин отримання покупцем товару, відсутності домовленостей сторін про порядок перевірки і можливості у покупця перевірити його функціональність, у тому числі у зимовий період, відсутності претензій покупця щодо комплектності та якості товару, ураховуючи тривалий строк несплати повної вартості товару, колегія суддів вважає висновок місцевого господарського суду про задоволення позову в частині суми боргу правомірним.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції та річних.

Позивачем не доведено належними доказами дати, від якої можливо розрахувати період прострочення відповідачем виконання грошового зобов'язання, а тому вимоги позову про стягнення індексу інфляції і річних задоволенню не підлягають.

Неправильне застосування господарським судом апеляційної інстанції до спірних правовідносин статей 193, 265 Господарського кодексу України, статей 525, 526, 692 Цивільного кодексу України і не неправильне застосування місцевим господарським судом статті 625 Цивільного кодексу України зумовлюють скасування постанови і часткового скасування рішення в даній справі.

Керуючись статтями 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Деревоптторг" задовольнити частково.

Постанову Харківського апеляційного господарського суду від 18 березня 2015 року у справі № 922/3714/14 скасувати.

Рішення Господарського суду Харківської області від 3 листопада 2014 року в частині задоволення позовних вимог про стягнення індексу інфляції у розмірі 711 грн 90 коп. та трьох відсотків річних у розмірі 192 грн 60 коп. скасувати. У позові в цій частині відмовити.

В іншій частині рішення Господарського суду Харківської області від 3 листопада 2014 року залишити без змін.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельно-інвестиційна група "МЕГА СІТІ" на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Деревоптторг" 913 грн 50 коп. у рахунок відшкодування витрат, понесених на оплату судового збору за подання касаційної скарги.

Видати наказ.

Доручити видати наказ Господарському суду Харківської області.

Головуючий, суддя М. В. Кузьменко
Суддя І. М. Васищак
Суддя В. І. Студенець