номер провадження справи 18/136/15
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.11.2015 справа № 908/5279/15

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-торгівельна компанія «Скіфія» (69095, АДРЕСА_1)

до відповідача товариства з обмеженою відповідальністю «Україна Нова» (70615, Запорізька область, Пологівський район, с. Пологи, вул. Леніна, буд. 184)

про стягнення збитків від інфляції у розмірі 52360,00 грн.

Суддя Носівець В.В.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність № б/н від 10.11.2015 р., паспорт серія СА № 836243 від 20.08.1998 р.;

від відповідача: ОСОБА_2, довіреність № б/н від 20.07.2015 р., паспорт серія СА № 026042 від 19.09.1995 р.;

СУТНІСТЬ СПОРУ:

До господарського суду Запорізької області 06.10.2015 року звернулося товариство з обмеженою відповідальністю «Виробничо-торгівельна компанія «Скіфія» з позовною заявою до товариства з обмеженою відповідальністю «Україна Нова» про стягнення збитків від інфляції за затримку оплати товару за договором купівлі-продажу № ПР23/05-2012 від 17.05.2012 р. Позовні вимоги обґрунтовані ст.ст. 3, 11, 15, 16, 509, 526, 625, 837, 854 ЦК України, вмотивовані простроченням виконання відповідачем грошових зобовязань за договором купівлі-продажу № ПР23/05-2012 від 17.05.2012 р., що підтверджується рішенням господарського суду Запорізької області у справі № 908/3990/15 від 12.08.2015 р.

Ухвалою суду від 07.10.2015 року порушено провадження у справі № 908/5279/15, присвоєно справі номер провадження 18/136/15, судове засідання призначене на 11.11.2015 року. Розгляд справи здійснювався без застосування технічних засобів фіксації судового процес та закінчений 11.11.2015 р., судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Від позивача 22.10.2015 року через канцелярію суду надійшло клопотання про залучення документів до матеріалів справи.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги з підстав, що викладені у позові.

Представник відповідача на виконання ухвали суду надав документи, які залучено до справи; проти позову заперечив. Обґрунтовуючи заперечення відповідач посилався на невірний розрахунок інфляційних втрат, оскільки позивачем до розрахунку не включено індекс інфляцій за липень 2015 р., який дорівнює 99.0%; відсутність правових підстав для застосування положень ст. 625 ЦК України, з огляду на правову позицію викладену в пункті 7.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 р. № 14, оскільки заборгованість, розмір якої встановлений в рішенні суду № 908/3990/15, боржником погашена в добровільному порядку. На підставі зазначеного просив в позові відмовити.

Заслухавши представників сторін, вивчивши матеріали справи, суд,

ВСТАНОВИВ:

Господарським судом Запорізької області 01.07.2015 року порушено провадження у справі № 908/3990/15 (суддя Науменко А.О.), рішенням суду від 12.08.2015 р. встановлено порушення ТОВ «Україна Нова» умов договору купівлі-продажу № ПР23/05-2012 від 17.05.2012 р. та вирішено стягнути з останнього на користь ТОВ «ВТК «Скіфія»: 28000,00 грн. основного боргу, 5320,14 грн. 3% річних, 1866,41 грн. судового збору. Провадження в частині стягнення основного боргу у розмірі 40000,00 грн. припинено на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України. Рішення сторонами в установленому законом порядку не оскаржувалося, набрало законної сили 28.08.2015 р. На виконання рішення, у відповідності до ст. 116 ГПК України, 28.08.2015 р. видано наказ.

Факт порушення покупцем (відповідачем у справі) зобовязань щодо своєчасної та повної оплати отриманого товару в рамках дій договору купівлі-продажу № ПР23/05-2012 від 17.05.2012 р. за період з 21.11.2012 р. по 30.06.2015 р. встановлений рішенням господарського суду Запорізької області у справі № 908/3990/15 і, в розумінні ст. 35 ГПК України, не потребує додатково доказування/доведення наявності протиправної поведінки відповідача, наявності порушення прав та законних інтересів позивача, тобто має преюдиційне значення при розгляді даної справи.

Враховуючи порушення відповідачем грошового зобовязання за договором купівлі-продажу № ПР23/05-2012 від 17.05.2012 р. по сплаті вартості отриманого товару, на підставі положень статті 625 ЦК України, позивачем заявлені вимоги про стягнення 52360,00 грн. інфляційних втрат за період з 01.12.2012 р. по 30.06.2015 р.

Оцінивши надані докази, суд дійшов висновку, що вимога про стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних втрат, нарахованих на суму заборгованості по договору купівлі-продажу № ПР23/05-2012 від 17.05.2012 р., підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки. Підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є: договори та інші правочини (ст. 11 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 193 ГК України, ст. 526 ЦК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Статтею 691 ЦК України передбачено, що покупець зобов'язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Згідно з нормою ст. 692 ЦК України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно з ст. 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до положень вказаної статті зобов'язання припиняється не будь-яким виконанням, а лише виконанням, проведеним належним чином. Основні критерії належності виконання містяться у ст. 526 ЦКУ, відповідно до якої належно виконаним буде вважатися зобов'язання, яке виконано відповідно до умов договору, вимог ЦК та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Належне виконання також включає в себе виконання зобов'язання належними сторонами, в обумовлені строки, в погодженому або визначеному місці тощо.

Виконання, яке припиняє зобовязання, має бути належним чином оформлене (підтверджене).

Правові наслідки порушення юридичними і фізичними особами своїх грошових зобовязань передбачені, зокрема, приписами статей 549-522, 611, 625 ЦК України.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо іншій розмір процентів не встановлений договором або законом.

Інфляційні витрати повязані з інфляційними процесами в державі та за своєю природою є компенсацією за понесені збитки, завдані знеціненням грошових коштів, а три відсотки річних є платою за користування коштами, які не були своєчасно сплачені боржником. Вказана правова позиція викладена в інформаційному листі Верховного Суду України № 3.2-2005 від 15.07.2005 року.

Відповідно до п. 3.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2014 р. № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань» згідно з Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» індекс споживчих цін (індекс інфляції) обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. На даний час індекс інфляції розраховується Державною службою статистики України і щомісячно публікується, зокрема, в газеті «Урядовий кур'єр». Отже, повідомлені друкованими засобами масової інформації з посиланням на зазначений державний орган відповідні показники згідно з статтями 17, 18 Закону України «Про інформацію» є офіційними і можуть використовуватися господарським судом і учасниками судового процесу для визначення суми боргу.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

У застосуванні індексації можуть враховуватися рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, викладені в листі Верховного Суду України від 03.04.97 № 62-97р; цього листа вміщено в газеті «Бізнес» від 29.09.97 № 39, а також в інформаційно-пошукових системах "Законодавство" і "Ліга".

Наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат за період прострочення з 01.12.2012 р. по 30.06.2015 р. суд визнав виконаним не вірно, оскільки позивачем допущені арифметичні помилки при округленні сукупного індексу інфляції. Перерахувавши належну до стягнення суму інфляційних втрат за вказаний позивачем період, суд дійшов висновку, що вимога про стягнення з відповідача інфляційних втрат підлягає задоволенню в частині стягнення 52309,26 грн. за загальний період з 01.12.2012 р. по 30.06.2015 р., в іншій частині позову щодо стягнення 50,74 грн. інфляційних втрат суд відмовляє в його задоволенні.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. При цьому, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Заперечення відповідача не знайшли документального та нормативного підтвердження, спростовані вищевикладеними обставинами.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, судовий збір покладається на обидві сторони пропорційно розміру заявлених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 22, 33, 35, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Україна Нова» (70615, Запорізька область, Пологівський район, с. Пологи, вул. Леніна, буд. 184, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-торгівельна компанія «Скіфія» (69095, АДРЕСА_1, , р/р 2353 в ПАТ «Укрсоцбанк» м. Київ, МФО 300023) 52309,26 грн. (пятдесят дві тисячі триста девять грн. 26 коп.) інфляційних втрат за період прострочення з 01.12.2012 р. по 30.06.2015 р., 1216,82 грн. (одну тисячу двісті шістнадцять грн. 82 коп.) судового збору. Видати наказ.

3. В іншій частині позову відмовити.

Суддя В.В. Носівець

Відповідно до ч. 5 ст. 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення оформлено і підписано, згідно із вимогами ст. 84 ГПК України, 13 листопада 2015 р.