РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.10.2015Справа №910/22521/15
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «МД Істейт»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Віта Лідер»

про стягнення 504166,30 грн.

Суддя Сташків Р.Б.

Представники сторін:

від позивача - Шокуров Д.Г. (представник за довіреністю);

від відповідача - не з'явилися.

СУТЬ СПОРУ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передано указаний позов, з урахуванням прийнятої судом в порядку ст.ст. 22, 55 ГПК України заяви про збільшення позовних вимог, про стягнення 504166,30 грн. заборгованості та санкцій у зв'язку з неналежним виконанням Відповідачем зобов'язань розрахуватися за поставлений йому товар по Договору поставки № 281/14/7 від 04.08.2014.

Відзиву на позов Відповідач не подав, у судові засідання представників не направив, хоча судом були вчинені всі дії для його належного повідомлення про призначення справи до розгляду в засіданнях суду, оскільки ухвали надсилалися на адресу місцезнаходження Відповідача згідно відомостей ЄДРЮО та ФОП та з матеріалів справи, тому будь-які несприятливі наслідки ненаправлення представників покладаються на Відповідача.

Судом враховано викладену у п. 3.9.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18 правову позицію, що у випадку нез'явлення в засідання суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Явка представників сторін у засідання обов'язковою не визнавалась, і перед судом не доведено обставин, які б перешкоджали чи не дозволяли розглянути спір у даному судовому засіданні. Отже, суд дійшов висновку про відсутність встановлених ст. 77 ГПК України підстав для відкладення розгляду справи та відповідно до статті 75 ГПК України, здійснює розгляд справи за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника Позивача, дослідивши надані докази та оцінивши їх в сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

На підставі укладеного 04.08.2014 між Позивачем, як постачальником, та Відповідачем, як покупцем, Договору № 281/14/7 (далі - Договір), Покупцем постачався, а Відповідачем приймався товар, що підтверджується залученими до справи видатковими накладними, які містять підписи представників сторін та скріплені їх печатками, а також довіреностями на отримання ТМЦ.

Накладні про поставку товару зауважень не містять, і докази наявності у Відповідача претензій щодо якості та/або комплектності поставленого Позивачем за Договором товару у матеріалах справи також відсутні.

Проте у встановлені Договором строки та всупереч ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України Відповідач повністю за товар не розрахувався.

Матеріалами справи підтверджено, що станом на момент звернення Позивача до суду у Відповідача існувала заборгованість в сумі 256207,22 грн., яка не погашена на даний час.

Розрахунок заборгованості судом перевірено та визнано обґрунтованим і арифметично правильним; її розмір є доведеним залученими Позивачем до справи доказами, а також відсутністю їх спростування з боку Відповідача.

З огляду на наведене позовні вимоги про стягнення 256207,22 грн. заборгованості визнаються судом обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Також, виходячи з положень ст.ст. 610, 611, 612 ЦК України, ч. 2 ст. 193 ГК України, Відповідач є порушником грошового зобов'язання, що є підставою для застосування до нього правових наслідків, встановлених договором або законом, та зокрема у вигляді нарахування та стягнення:

- пені відповідно до п. 7.3 Договору, на підставі статей 546, 549 ЦК України, з урахуванням ч. 6 ст. 232 ГК України та положень Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань»;

- штрафу відповідно до п. 7.2 Договору, на підставі статей 546, 549 ЦК України;

- інфляційних та 3% річних за ст. 625 ЦК України за весь час прострочення заборгованості.

Також на підставі ст. 536 ЦК України у п. 7.7 Договору сторонами передбачено застосування до правовідносин сторін положень законодавства про надання кредиту, як відстрочення оплати за товар, та на таку прострочену суму передбачено нарахування 20% річних від дня, коли товар мав бути оплачений, до дня його фактичної оплати.

При цьому, за приписами ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Розрахунок пені, інфляційних та 3% річних, наданий суду разом з заявою 06.10.2015, як додаток у складі заяви про збільшення позовних вимог, судом також перевірено та визнано обґрунтованим і арифметично правильним (зокрема, оскільки розраховані Позивачем санкції не перевищують дозволені до стягнення згідно з законом), а їх розмір є доведеним залученими Позивачем до справи вищеописаними доказами, а також відсутністю їх спростування з боку Відповідача.

З огляду на наведене позовні вимоги про стягнення 36993,36 грн. пені, 25723,09 грн. штрафу, 6066,24 грн. 3% річних, 138734,80 грн. інфляційних та 40441,59 грн. процентів також визнаються судом обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Отже, позовні вимоги визнаються судом обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Судовий збір за ст. 49 ГПК України за звернення Позивача до суду з даним позовом покладається на Відповідача. Виходячи з викладеного та керуючись статтями 32-34, 43, 44, 49, 75, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Віта Лідер» (м. Київ, вул. Котельникова, 87; ідентифікаційний код 38605933) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «МД Істейт» (69006, м. Запоріжжя, вул. Валерія Лобановського, 6-А; ідентифікаційний код 32040840) 256207 (двісті п'ятдесят шість тисяч двісті сім) грн. 22 коп. заборгованості, 36993 (тридцять шість тисяч дев'ятсот дев'яносто три) грн. 36 коп. пені, 25723 (двадцять п'ять тисяч сімсот двадцять три) грн. 09 коп. штрафу, 6066 (шість тисяч шістдесят шість) грн. 24 коп. 3% річних, 138734 (сто тридцять вісім тисяч сімсот тридцять чотири) грн. 80 коп. інфляційних, 40441 (сорок тисяч чотириста сорок одну) грн. 59 коп. процентів, а також 9322 (дев'ять тисяч триста двадцять дві) грн. 11 коп. судового збору.

Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 02.11.2015

Суддя Сташків Р.Б.