ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

03.11.15р. Справа № 904/8089/15
За позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ФІНАНСОВА КОМПАНИЯ"ДОВІРА ОСОБА_1", м. Київ

до ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "УТИЛІТА", м. Новомосковськ Дніпропетровська область

Третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "СТРАХОВА КОМПАНИЯ "НАСТА", м. Київ

про стягнення в порядку регресу 11 640,52 грн.

Суддя Ніколенко М.О.

Представники:

від позивача: ОСОБА_2, довіреність №163 від 10.06.15;

від відповідача: ОСОБА_3В, довіреність від 01.08.15;

від третьої особи: не з'явився.

СУТЬ СПОРУ:

ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ФІНАНСОВА КОМПАНИЯ" ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ" звернулось до господарського суду з позовом до ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "УТИЛІТА" про стягнення в порядку регресу суми в розмірі 11 640,52 грн.

Ухвалою суду від 09.09.2015, позовну заяву прийнято до розгляду та порушено провадження у справі, до участі у справі в якості третьої особи на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, залучено - ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "СТРАХОВА КОМПАНИЯ "НАСТА"

Ухвалою суду від 20.10.15 розгляд справи відкладений до 03.11.15.

Позивач з'явився в судове засідання, позов підтримав, надав пояснення у справі відповів на поставлені питання.

Відповідач в судове засідання з'явився, надав відзив, в якому проти позову заперечує.

Згідно зі ст. 75 ГПК України, справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

В порядку статті 85 ГПК України, у судовому засіданні 03.11.15 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши надані документи і матеріали, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення, оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Між ТОВ «ІЛТА» та ТзДВ «НАСТА» укладено договір добровільного страхування автотранспорту № 401.0008545/2791 (Договір страхування), відповідно до умов якого було застраховано транспортний засіб "Skoda", державний номерний знак НОМЕР_1.

ОСОБА_4, керуючи автомобілем «ЗІЛ», реєстраційний номер НОМЕР_2, 06 березня 2013, при зміні напрямку руху ліворуч не переконався у безпеці свого маневру, в результаті чого допустив зіткнення із застрахованим автомобілем "Skoda", державний номерний знак НОМЕР_1.

Постановою Новомосковського міськрайоного суду Дніпропетровської області по справі №183/2301/13-п від 22.05.13, ОСОБА_4 визнано винним в скоєні ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності.

Згідно п.3 ст.20 ЗУ «Про страхування», при настанні страхового випадку страховик зобовязаний здійснити виплату страхового відшкодування, розмір якого визначається умовами договору. На виконання чинного законодавства та умов договору страхування, ТзДВ «СК» НАСТА» виплатило постраждалому страхове відшкодування в розмірі 11 640,52 грн., шляхом проведення заліку взаємних однорідних вимог згідно акту № 37 від 15.07.13.

Відповідно до ч.1 ст.512 ЦК України, Кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.514 ЦК України). Таким чином, позивач є правонаступником у стягненні страхового відшкодування в порядку регресу та зазначає, що оскільки ОСОБА_4 працює водієм у відповідача, а отже у відповідності зі ст. 1172 ЦК України, відповідач повинен відшкодувати йому збитки в сумі 11 640,52 грн. в порядку регресу.

Згідно п. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом.

Водночас, відповідно до ст.27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

На підставі цього, ТзДВ «СК»НАСТА» набуло права вимоги зворотної вимоги (регресу) до винної особи в межах фактичних затрат на суму 11 640,52 грн.

Між ТзДВ «СК»НАСТА» (Первісний кредитор) та позивачем (Новий кредитор) укладений договір №2503 про відступлення права вимоги від 25.03.14, відповідно до умов якого первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору свої права вимоги до боржників, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за укладеними договорами страхування та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки встановлені цим договором.

Таким чином, Позивач отримав право зворотної вимоги (регресу) до винної особи в межах фактичних затрат на суму 11 640,52 грн.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними діями майну особи відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків(ч.1 ст.1172ЦК України)

Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, заподіяна джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, що на відповідній правої підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди і т.п.) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання чи збереження якої створює підвищену небезпеку.

Статтею 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки відшкодовується винною особою.

Положення статті 1188 ЦК України є спеціальними щодо статей 1166, 1167, 1187 зазначеного Кодексу, у зв'язку із чим перевага в застосуванні повинна надаватися спеціальним нормам.

Згідно ст. 1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Аналіз норм статей 1167, 1172, 1187, 1188 ЦК України дає підстави для висновку про те, що шкода (у тому числі моральна), завдана внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з вини водія, який на відповідній правовій підставі керував автомобілем, що належить роботодавцю, відшкодовується работодавцем, якщо така шкода завдана їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Отже, для правильного вирішення цієї справи необхідно встановити, чи перебував ОСОБА_4 у трудових відносинах із позивачем на час скоєння ДТП, та чи виконував він у цей період часу свої трудові (службові) обов'язки. При цьому, встановлення власника джерела підвищеної небезпеки вирішального значення не має, оскільки шкода завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ст.33,34 ГПК України).

Згідно матеріалів справи, на момент дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_4 не перебував у трудових відносинах із відповідачем та не виконував своїх службових обов'язків. А отже, відсутні підстави для покладання на відповідача відповідальності за завдання шкоди фізичною особою ОСОБА_4. Крім того, автомобіль, яким керував ОСОБА_4, не перебував у власності відповідача на час скоєння ДТП (він був раніше переданий у власність ОСОБА_5 на підставі договору купівлі- продажу).

За таких обставин, в позові слід відмовити.

Згідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається на позивача

Керуючись, Законом України "Про страхування", Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", статтями 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

В позові відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом. Рішення може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області протягом 10 днів з дня підписання повного рішення.

Повне рішення підписано 09.11.15.

Суддя М.О.Ніколенко