ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" жовтня 2015 р.Справа № 916/3767/15

Господарський суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Волкова Р.В.,

при секретарі судового засідання Стачук Т.В..,

розглянувши у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «ОТП Капітал», м. Київ,

до відповідача ОСОБА_1 підприємства «КОМПРЕД ЮГ», м. Одеса,

про зобовязання вчинити певні дії,

за участю представників сторін:

Від позивача: ОСОБА_2 (за довіреністю);

Від відповідача: ОСОБА_3 (за довіреністю);

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «ОТП Капітал», звернувся до суду з позовом до відповідача - ОСОБА_1 підприємства «КОМПРЕД ЮГ», про зобовязання вчинити певні дії.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що він є власником нежитлового приміщення загальною площею 525,3 кв.м., розташованого за адресою: м. Одеса, вул. В. Арнаутська, буд. 44. Попереднім власником приміщення було ТОВ «ТЕКОМ». Зазначає, що за ТОВ «ТЕКОМ» залишилась заборгованість зі сплати за послуги з енергопостачання. Відповідач є основним споживачем електричної енергії для позивача. Після переходу права власності 01.08.2014 р. між позивачем та відповідачем було підписано додаткову угоду б/н до договору б/н про спільну експлуатацію приміщення від 01.07.2011 р.

Позивач на виконання умов договору та додаткової угоди справно сплачує витрати на утримання адміністративно-службової будівлі. Разом з тим, відповідач в порушення вимог діючого законодавства, ПКЕЕ, затверджених постановою КМУ від 26.07.1999 р. № 1357, щодо строків, неодноразово та безпідставно здійснює дії з перешкоджання господарській діяльності позивача та суборендарів шляхом самовільного відключення приміщення позивача від енергопостачання, мотивуючи свої дії необхідністю сплати позивачем боргів попереднього власника. Внаслідок зазначених дій відповідача орендарям приміщення було нанесено збитки господарській діяльності в розмірі 1328,80 грн. При цьому позивач був змушений відшкодувати зазначені збитки, що за домовленістю з орендарями було здійснено шляхом коригування розміру орендної плати.

Крім того, зазначає, що позивач не має фізичного доступу до електрощитової, тому навіть у необхідному випадку не може нею користуватися.

Просить суд зобовязати відповідача доповнити додаткову угоду від 01.08.2014 р. до договору б/н про спільну експлуатацію приміщення від 01.07.2011 р. пунктами 5 та 6 щодо: 1) права звернення відповідача з позовом до суду при невмотивованій відмові від оплати за договором та не виконанні своїх зобовязань позивачем; 2) позбавлення відповідача права відключати приміщення позивача від інженерних мереж, якщо між позивачем і постачальниками комунальних послуг укладені прямі договори; 3) у випадку відключення відповідачем позивача від зазначених інженерних мереж зобовязати відповідача виплатити позивачеві штраф у розмірі 5000 гривень; 4) зобовязання відповідача надати позивачеві постійний доступ до електрощитової, яка знаходиться на першому поверсі адміністративно-службової будівлі, розташованої за адресою: м. Одеса, вул. В. Арнаутська, буд. 44, та право користування нею шляхом надання ключа від приміщення, в якому вона знаходиться.

У відзиві на позовну заяву відповідач позовні вимоги не визнав. Зазначив, що договір б/н про спільну експлуатацію приміщення від 01.07.2011 р. на пропозицію відповідача позивачем не підписано з причини незгоди з деякими умовами договору. Варіант договору, запропонований позивачем, не узгоджують інші співвласники будівлі, що підписали зазначений договір. Таким чином, договірні відносини між позивачем та іншими співвласниками будівлі, а також відповідачем договірні відносини щодо експлуатації будівлі відсутні. Щодо додаткової угоди зазначив, що вона є нікчемною, оскільки позивач не є учасником основного договору, а тому не може вносити в нього доповнення. Крім того, відповідач не має повноважень зборів співвласників будівлі самостійно укладати додаткові угоди до договору про спільну експлуатацію приміщення. Просив в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

01.07.2011 р. ПП «Компред Юг», ТОВ «Стражспецтех», ТОВ «Теком», ТОВ «Джасни», ДП «Система», ПКФ «Бона-Кью», ПАТ «Промінвестбанк» в особі філії «Відділення ПАТ Промінвестбанк в м. Одесі» було підписано договір б/н про спільну експлуатацію будівлі за адресою: м. Одеса, вул. В. Арнаутська, 44 (а.с. 27-28).

Згідно до ст. 67 ГК України відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності здійснюються на основі договорів.

Стаття 626 ЦК України визначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди, договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Згідно до свідоцтва № 1632 від 10.07.2014 р. позивачеві належить на праві власності майно, що складається з нежитлових приміщень № 520, загальною площею 525,3 кв.м., що раніше належали ТОВ «Теком», на підставі акта державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки, затвердженого начальником ВПВР управління ДВС ГУЮ в Одеській області (а.с. 34).

Відповідно до п. 2.7 договору б/н про спільну експлуатацію будівлі від 01.07.2011 року у випадку повної передачі (продажу) своїх площ іншому (іншим) особам, учасник договору виключається з договору, а нові власники площ включаються в склад учасників договору та несуть такі ж обовязки, як всі учасники.

Судом встановлено та не заперечувалось сторонами в судовому засіданні, що договір б/н про спільну експлуатацію будівлі від 01.07.2011 р. до теперішнього часу позивачем не підписано. Проект договору із змінами, внесеними позивачем, не узгоджено іншими співвласниками будівлі. Тобто договірні відносини між позивачем та іншими співвласниками будівлі, а також відповідачем щодо експлуатації будівлі відсутні.

01.08.2014 р. позивачем та відповідачем було підписано додаткову угоду до договору б/н про спільну експлуатацію будівлі від 01.07.2011 р. якою змінили учасника договору ТОВ «Теком» на позивача, зазначивши, що до позивача переходять всі права та обовязки попереднього власника. При цьому обовязки та борги ТОВ «Теком», що виникли до підписання додаткової угоди, погашаються за рахунок ТОВ «Теком» (а.с. 26).

Суд приймає до уваги, що діючим законодавством не передбачено внесення змін та доповнень в договір особою, яка не є стороною договору. Крім того, суду не надано доказів існування у відповідача повноважень на укладення додаткової угоди до договору без відома інших сторін договору б/н про спільну експлуатацію будівлі від 01.07.2011 р.

Відповідно до частин 1-2 і 4 ст.188 ГК України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Суд приймає до уваги, що позивач не є стороною договору б/н про спільну експлуатацію будівлі від 01.07.2011 р., тому не наділений законом правом на внесення змін до нього у судовому порядку. В той же час внесення змін в додаткову угоду не потягне за собою зміни основного договору та жодним чином не вплине на права та охоронювані законом інтереси позивача.

Відповідно до ч.1 ст.14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Частиною 2 ст.14 ЦК України визначається, що особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї, але обовязковими можуть бути тільки ті дії, як передбачені договором або визначені законом.

Згідно до ч.1 ст.627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Отже, системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що вимоги позивача щодо позбавлення відповідача права відключати приміщення позивача від інженерних мереж, якщо між позивачем і постачальниками комунальних послуг укладені прямі договори; у випадку відключення відповідачем позивача від зазначених інженерних мереж зобовязати відповідача виплатити позивачеві штраф у розмірі 5000,00 грн.; зобовязання відповідача надати позивачеві постійний доступ до електрощитової задоволенню не підлягають, оскільки не ґрунтуються на законі.

Статтею 15 ЦК України закріплено право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним відповідно до закону.

Таким чином, не підлягає задоволенню і вимога щодо наділення відповідача правом звернення з позовом до суду при невмотивованій відмові від оплати за договором та не виконанні своїх зобовязань позивачем, оскільки таким правом позивача вже наділено законом.

Згідно до ст.32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст.33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «ОТП Капітал», м. Київ, до ОСОБА_1 підприємства «КОМПРЕД ЮГ», м. Одеса, про зобовязання вчинити певні дії задоволенню не підлягають.

Згідно до ст. 49 ГПК України за умови відмови судом в задоволенні позовних вимог, витрати, пов'язані зі сплатою судового збору, покладаються на позивача.

На підставі ст. ст. 14, 15, 626, 627, 638 ЦК України, ст. ст. 67, 188 ГК України, ст. 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та керуючись ст. ст. 22, 32, 33, 36, 43, 49, 75, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «ОТП Капітал», м. Київ, до ОСОБА_1 підприємства «КОМПРЕД ЮГ», м. Одеса, про зобовязання вчинити певні дії відмовити.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Одеського апеляційного господарського суду через Господарський суд Одеської області протягом десяти днів з моменту складення повного рішення. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Вступна та резолютивна частина рішення оголошені в судовому засіданні 30.10.2015 року.

Повний текст рішення складено 04 листопада 2015 р.

Суддя Р.В. Волков