РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/22928/15 29.10.15 р.

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Хімлаборреактив"

до Публічного акціонерного товариства "Центренерго"

про стягнення 492 275,99 грн.

Суддя Зеленіна Н.І.

При секретарі судового засідання Пархоменко Ю.Л.,

за участю представників сторін:

від позивача: Смагіна Г.Ю. за довіреністю № 33-д від 16.12.2014 р.;

від відповідача: не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Хімлаборреактив" звернулось до господарського суду міста Києва з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства "Центренерго" про стягнення 528 533,30 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 04.09.2015 р. порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 30.09.2015 р.

24.09.2015 р. від відповідача через відділ діловодства суду надійшли заперечення щодо стягнення пені.

30.09.2015 р. від позивача через відділ діловодства суду надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог, відповідно до якої позивач просить стягнути з відповідача 492 275,99 грн., з яких 374 400,00 грн. заборгованості, 7 016,15 грн. 3% річних та 110 859,84 грн. інфляційних втрат.

Представник відповідача судовому засіданні 30.09.2015 р. подала клопотання про продовження строку вирішення спору у справі на 15 днів та заявила усне клопотання про відкладення розгляду справи.

Ухвалою від 30.09.2015 р. продовжено строк вирішення спору у справі на 15 днів.

У судовому засіданні 30.09.2015 р. оголошувалась перерва до 29.10.2015 р.

У судовому засіданні 29.10.2015 р. представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання повторно не з'явився, про причини неявки суд не повідомив.

У судовому засіданні 29.10.2015 р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши наявні в справі матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

04.12.2014 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Хімлаборреактив" (надалі - позивач, Постачальник) та Публічним акціонерним товариством "Центренерго" (надалі - відповідач, Покупець) укладено договір № 14/10 про закупівлю (поставку) товарів (надалі - Договір).

Згідно з п. п. 1.1. - 1. 3. Договору, Постачальник зобов'язується поставити Покупцю Товари (Продукцію) згідно умов Договору. Покупець зобов'язується прийняти та оплатити Продукцію, що поставляється відповідно до умов Договору. Найменування (номенклатура, асортимент), кількість, строки поставки та інші характеристики Продукції зазначені в Додатку до Договору.

Згідно з п. п. 2.1. - 2.3. Договору, ціною Договору є загальна сума цін на Продукцію (вартість), що поставляється за даним Договором. Ціни на Продукцію визначаються в Додатку до Договору. Ціна може бути зменшена за взаємною згодою Сторін.

Пунктами 3.1. - 3.3. Договору передбачено, що Постачальник здійснює поставку Продукції за умовами згідно Додатку до Договору. Місце, строк (термін) поставки Продукції визначається в Додатку до Договору. Фактичний об'єм кожної партії Продукції зазначається у відповідній письмовій заявці Покупця, яка є невід'ємною частиною даного Договору. При цьому, Покупець на підставі своїх письмових заявок, в межах запланованого в Договорі обсягу Продукції, має право перерозподіляти Продукцію між вантажоотримувачами без додаткового погодження з Постачальником.

Відповідно до п. 2.5. Договору, розрахунки за Продукцію здійснюються Покупцем у національній валюті України шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок Постачальника на підставі рахунку Постачальника в порядку, передбаченому Додатком до договору.

Додатком №1 до договору визначено строк оплати - протягом 45 (сорок п'ять) календарних днів з дати поставки.

Зобов'язанням, згідно ст. 509 Цивільного кодексу України, є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Статтею 712 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 Цивільного кодексу України визначається, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі ст. 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено обов'язковість договору для виконання сторонами.

В силу положень ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем на виконання умов Договору було поставлено відповідачу Товар за видатковою накладною № Х0047471 від 31.12.2014 р. на суму 374 400,00 грн., проте відповідач вартість поставленого товару не сплатив.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За розрахунком позивача, перевіреним судом та не спростованим у встановленому законом порядку відповідачем, останній за порушення зобов'язань за Договором має сплатити 110 859,84 грн. інфляційних втрат та 7 016,15 грн. 3 % річних.

Відповідно до ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі ст. 34 Кодексу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Як встановлено ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

В порядку, передбаченому ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Заперечення відповідача, викладені у заяві від 29.09.2015 р., до уваги судом не приймаються з огляду на їх необґрунтованість та безпідставність.

При цьому, суд звертає увагу на те, що відповідно до п. 2.3. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом (частина перша статті 38 ГПК), то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами, і в такому разі у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування судового рішення з мотивів неповного з'ясування місцевим господарським судом обставин справи.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, підтвердженими наявними в матеріалах справи доказами та не спростованими належним чином і у встановленому порядку відповідачем, а відтак такими, що підлягають задоволенню.

За правилами ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 43, 33, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Центренерго" (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 4; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Хімлаборреактив" (07400, Київська обл., м. Бровари, вул. Щолківська, 8; ) 374 400 (триста сімдесят чотири тисячі чотириста) грн. 00 коп. заборгованості, 7 016 (сім тисяч шістнадцять) грн. 15коп. 3 % річних, 110 859 (сто десять тисяч вісімсот п'ятдесят дев'ять) грн. 84 коп. інфляційних втрат та 9 845 (дев'ять тисяч вісімсот сорок п'ять) грн. 52 коп. судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено 03.11.2015 р.

Суддя Н.І. Зеленіна