ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

12.11.15р. Справа № 904/2123/14

За заявою товариства з обмеженою відповідальністю "Агросфера ЛТД", м.Дніпропетровськ

про заміну сторони виконавчого провадження

У справі

За позовом товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОСФЕРА", м.Дніпропетровськ

до фермерського господарства "АКО", с.Острожець, Млинівський район, Рівненьська область (відповідач-1)

до товариства з обмеженою відповідальністю "Гран Інвест", м.Дніпропетровськ (відповідач-2)

про стягнення заборгованості за договором

Суддя Петренко І.В.

Секретар судового засідання Пономарьов Є.О.

Представники:

від позивача: не з'явився;

від відповідача-1: не з'явився;

від відповідача-2: не з'явився;

від заявника: представник ОСОБА_1 - довіреність № 7 від 25.02.15р.

СУТЬ СПОРУ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 13.05.2014р. у справі №904/2123/14 позов задоволено. Стягнуто солідарно з фермерського господарства "АКО" (далі ФК «АКО») та товариства з обмеженою відповідальністю "Гран Інвест" (далі ТОВ «Гран Інвест») на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Агросфера" (далі ТОВ «Агросфера») 171770,17грн. - проіндексованої суми боргу; 152214,11грн. - процентів за користування товарним кредитом; 6054,32грн. - пені; 6600,73грн. - судового збору; 7000,00грн. - витрат на послуги адвоката.

26.05.2014р. на виконання рішення господарського суду Дніпропетровської області від 13.05.2014р. видано наказ.

Не погодившись з даним рішенням, ФК «АКО» звернулося до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення скасувати, як прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, та відмовити в задоволені позовних вимог.

Посилається на те, що господарський суд, ухвалюючи рішення у справі, не прийняв до уваги, що позивачем у судове засідання не надано належним чином оформлених додатків до договору із зазначенням кількості, асортименту, терміну та цін товару.

Також посилається на те, що оскільки ТОВ «Агросфера» не виконало зобовязання по наданню зазначених у договорі документів, тому на сьогоднішній день у нього відсутнє право вимоги за договором № 121156 від 22.05.2013р.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 01.09.2014р. по справі №904/2123/14 апеляційну скаргу фермерського господарства "АКО" залишено без задоволення. Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 13.05.14р. у справі №904/2123/14 залишено без змін.

14.10.2014р. відділом державної виконавчої служби Млинівського районного управління юстиції винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №45113537 з примусового виконання наказу господарського суду Дніпропетровської області по справі №904/2123/14 від 13.05.2014р.

27.10.2015р. на адресу господарського суду надійшла заява товариства з обмеженою відповідальністю "Агросфера ЛТД" за вих.№379 від 26.10.2015р. про заміну сторони виконавчого провадження.

Заява за вих.№379 від 26.10.2015р. обґрунтована тим, що між товариством з обмеженою відповідальністю "Агросфера" (стягувач) та товариством з обмеженою відповідальністю "Агросфера ЛТД" 22.07.2015р. укладено договір про відступлення права вимоги №62-ВПВ, на підставі якого товариство з обмеженою відповідальністю "Агросфера ЛТД" прийняло на себе право вимоги та стало кредитором за договором купівлі-продажу №12156 від 22.05.2013р.

Оскільки кредиторські вимоги товариства з обмеженою відповідальністю "Агросфера" до фермерського господарства "АКО", що виникли з умов договору купівлі-продажу №12156 від 22.05.2013р., втілені в рішенні господарського суду Дніпропетровської області від 13.05.2014р. по справі №904/2123/14 на виконання якого видано наказ подальше виконання якого не є можливим без процесуальної заміни сторони виконавчого провадження її правонаступником.

За результатами огляду заяви за вих.№379 від 26.10.2015р. про заміну сторони виконавчого провадження ухвалою суду від 28.10.2015р. прийнято її до розгляду та призначено судове засідання на 12.11.2015р.

Відповідно до п.3.9.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

У разі присутності сторони або іншого учасника судового процесу в судовому засіданні протокол судового засідання, в якому відображені відомості про явку сторін (пункт 4 частини другої статті 811 ГПК), є належним підтвердженням повідомлення такої сторони (іншого учасника судового процесу) про час і місце наступного судового засідання.

За змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. Доказом такого повідомлення в разі неповернення ухвали підприємством зв'язку може бути й долучений до матеріалів справи та засвідчений самим судом витяг з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень, який містить інформацію про отримання адресатом відповідного поштового відправлення, або засвідчена копія реєстру поштових відправлень суду.

Позивач про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, яке повернулося на адресу господарського суду 05.11.2015р. з відміткою представника позивача про отримання ухвали суду 03.11.2015р.

Заявник про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, яке повернулося на адресу господарського суду 05.11.2015р. з відміткою представника про отримання ухвали суду 03.11.2015р.

Відповідач-1 про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується реєстром поштових відправлень суду.

Відповідач-2 про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, яке повернулося на адресу господарського суду з відміткою представника відповідача-2 про отримання ухвали суду 03.11.2015р.

Відділ державної виконавчої служби Млинівського районного управління юстиції про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, яке повернулося на адресу господарського суду 10.11.2015р. з відміткою представника про отримання ухвали суду 04.11.2015р.

За результатами розгляду заяви за вих.№379 від 26.10.2015р. про заміну сторони виконавчого провадження господарський суд встановив.

22.07.2015р. між товариством з обмеженою відповідальністю "Агросфера" (далі по тексту - позивач, стягувач, первісний кредитор) та товариством з обмеженою відповідальністю "Агросфера ЛТД" (далі по тексту - новий кредитор) укладено договір відступлення права вимоги №62-ВПВ (далі по тексту - договір), відповідно до пункту 1.1 умов якого первісний кредитор передає, а новий кредитор приймає право вимоги і стає кредитором за договором купівлі-продажу №12156 від 22.05.2013р. (далі по тексту - договір купівлі-продажу), укладеному між первісним кредитором і продавцем по договору купівлі-продажу та фермерським господарством "АКО" (далі по тексту - боржником) і покупцем по договору купівлі-продажу.

Пунктом 1.2 договору визначено, що до нового кредитора переходять усі права (як майнового так і немайнового характеру) первісного кредитора, що передбачені договором купівлі-продажу, в обсязі і на умовах, що існували станом на 22.07.2015р. - дата переходу цих прав, а також переходять права, які виникнуть у майбутньому, після моменту переходу прав і будуть існувати у часі аж до повного виконання (задоволення) боржником вимог нового кредитора, право на які, передбачені умовами договору купівлі-продажу.

Пунктом 1.3 договору визначено, що моментом переходу усіх прав від первісного кредитора до нового кредитора є 22.07.2015р. З цієї дати новий кредитор стає кредитором у зобов'язанні - договорі купівлі-продажу і має усі права кредитора (продавця) у договорі купівлі-продажу. На момент переходу усіх прав у нового кредитора існує зокрема, але не виключно:

- право вимоги до боржника, що виникло на підставі договору купівлі-продажу, по оплаті суми вартості товару, отриманого боржником (покупцем) по договору купівлі-продажу у кредит, з урахуванням пунктів 4.7, 4.8 договору купівлі-продажу;

- право вимоги до боржника, що виникло на підставі договору купівлі-продажу, по оплаті пені відповідно до пункту 7.1 договору купівлі-продажу;

- право вимоги до боржника, що виникло на підставі договору купівлі-продажу, по оплаті процентів річних за користування товарним кредитом відповідно до пунктів 7.2 та 7.3 договору купівлі-продажу;

- право вимоги до боржника, що виникло на підставі договору купівлі-продажу, втілене у рішенні господарського суду Дніпропетровської області, прийнятому 13.05.2014р. по справі №904/2123/14, на виконання якого, 26.05.2014р. видано наказ про стягнення з боржника 171770,17грн. проіндексованої суми боргу, 152214,11грн. процентів за користування товарним кредитом; 6054,32грн. пені, судового збору у розмірі 6600,73грн., 7000,00грн. витрат на послуги адвоката, залишок несплаченої заборгованості за яким складає 343639,33грн.;

- право вимоги до боржника, що виникло на підставі договору купівлі-продажу, втілене у рішенні господарського суду Дніпропетровської області, прийнятому 02.09.2014р. по справі №904/5019/14 на виконання якого, 15.09.2014р. видано накази про стягнення з боржника 217123,61грн. процентів за користування товарним кредитом, 2171,24грн. судового збору, залишок нестягнутої суми по яким, складає 146666,19грн.

Цей договір відступлення права вимоги набирає чинності з моменту його підписання і діє протягом 5 (п'яти) років (пункт 4.2 договору).

В жовтні 2015 року на адресу відповідача (боржника) направлено повідомлення про заміну кредитора у зобов'язанні від 12.10.2015р. за вих.№б/н додатком до якого є договір про відступлення права вимоги №62-ВПВ від 22.07.2015р.

Доказом направлення вказаного повідомлення на адресу відповідача (боржника) є лист з описом вкладень та фіскальний чек (а.с. 184).

В свою чергу, відповідач доказів належного виконання своїх зобов'язань по вищезазначеному договору на момент розгляду спору до господарського суду не надав. Крім того, відповідач не скористався наданим йому правом на судовий захист, наведених позивачем обставин не спростував.

Згідно з частиною другою статті 43 та статтею 33 Господарського кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Якщо подані сторонами та іншими учасниками судового процесу докази є недостатніми, господарський суд може за їх клопотанням чи за власною ініціативою витребувати в порядку підготовки справи до розгляду необхідні для цього письмові і речові докази, інші матеріали.

Доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими і речовими доказами, висновками судових експертів; поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі. В необхідних випадках на вимогу судді пояснення представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі, мають бути викладені письмово (стаття 32 цього Кодексу).

Статтею 34 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За приписами процесуального законодавства, рішення з господарського спору повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з'ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі.

Статтею 43 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим.

Дослідивши матеріали справи, заяву за вих.№379 від 26.10.2015р., оригінали документів наданих на вимогу суду в судове засідання та заслухавши повноважного представника заявника в судовому засіданні, суд дійшов висновку, що вимоги викладені в заяві за вих.№379 від 26.10.2015р., слід визнати обґрунтованими, документально доведеними, такими, що не суперечать чинному законодавству України, а отже є такими, що підлягають задоволенню.

Приймаючи рішення господарський суд виходив із наступного.

Відповідно до ст.25 Господарського процесуального кодексу України, у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення діяльності суб'єкта господарювання шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобов'язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, господарський суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу (ч.1). Усі дії, вчинені в судовому процесі до вступу у справу правонаступника, обов'язкові для нього так само, як вони були обов'язкові для особи, яку правонаступник замінив (ч.2). Про заміну або про відмову заміни сторони чи третьої особи її правонаступником господарський суд виносить ухвалу (ч.3).

Кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою зокрема внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), що передбачено п.1 ч.1 ст.512 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст.513 Цивільного кодексу України, правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч.1). Правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом (ч.2).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.514 Цивільного кодексу України).

Статтею 516 Цивільного кодексу України визначено, що заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Статтею 517 Цивільного кодексу України визначено, що первісний кредитор у зобов'язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

Боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні.

Статтею 519 Цивільного кодексу України визначено, що первісний кредитор у зобов'язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов'язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором.

До уваги. Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються апеляційним судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього.

Пленум Вищого господарського суду України у п. 9 постанови від 17.05.2011 року № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України", роз'яснив, що у вирішенні питань щодо прийняття додаткових доказів суд апеляційної інстанції повинен повно і всебічно з'ясовувати причини їх неподання з урахуванням конкретних обставин справи і об'єктивно оцінити поважність цих причин. При цьому обґрунтування неможливості подання доказів суду першої інстанції згідно із зазначеною нормою Господарського процесуального кодексу України покладається саме на заявника (скаржника), а апеляційний господарський суд лише перевіряє та оцінює їх поважність і не зобов'язаний самостійно з'ясовувати відповідні причини. У разі прийняття додаткових доказів у постанові апеляційної інстанції мають зазначатися підстави такого прийняття.

Аналогічна правова позиція підтримана постановою Вищого господарського суду України від 24.12.2014р. по справі № 904/9428/13, недотримання якої стало підставою скасування постанови Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Керуючись ст. ст. 512, 513, 514, 516, 517, 519 Цивільного кодексу України, ст. ст. 25, 86 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву за вих.№379 від 26.10.2015р. про заміну сторони виконавчого провадження задовольнити.

Замінити стягувача у виконавчому провадженні з примусового виконання наказу виданого 13.05.2014р. господарським судом Дніпропетровської області по справі 904/2123/14 про стягнення з фермерського господарства "АКО" (35113, Рівненська область, Млинівський район, с.Острожець; ідентифікаційний код 22559624) та товариства з обмеженою відповідальністю "Гран Інвест" (49083, м.Дніпропетровськ, вул.Собінова, буд. 1, ідентифікаційний код 34985654) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Агросфера" (49083, м.Дніпропетровськ, вул.Собінова, буд. 1, ідентифікаційний код 31320991) 171770,17грн. (сто сімдесят одна тисяча сімсот сімдесят грн. 17 коп.) - проіндексована сума боргу; 152214,11грн. (сто п'ятдесят дві тисячі двісті чотирнадцять грн. 11 коп.) - проценти за користування товарним кредитом; 6054,32грн. (шість тисяч п'ятдесят чотири грн. 32 коп.) - пеня; 6600,73грн. (шість тисяч шістсот грн. 73 коп.) - судовий збір; 7000,00грн. (сім тисяч грн. 00 коп.) - витрати на послуги адвоката на його правонаступника товариство з обмеженою відповідальністю "Агросфера ЛТД" (49083, м.Дніпропетровськ, вул.Собінова, буд. 1, ідентифікаційний код 37213747).

Ухвала набирає законної сили з часу її прийняття та може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного господарського суду в порядку встановленому для оскарження судових рішень.

Суддя ОСОБА_2