ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" листопада 2015 р.Справа № 916/2812/13
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Аленіна О.Ю.

суддів: Лашина В.В., Філінюка І.Г.

секретар судового засідання Кіртока Л.В.

За участю представників учасників процесу:

від МП "ВОЛНА" директор МП "ВОЛНА" ОСОБА_1;

від Механічного заводу "ARTMET" А.О. ОСОБА_2 за довіреністю;

від ТОВ "Літо-Варе" ОСОБА_3 директор, ОСОБА_4 за довіреністю;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Літо-Варе"

на рішення господарського суду Одеської області від 20.11.2013 р.

у справі №916/2812/13

за позовом Малого підприємства "ВОЛНА"

до Механічного заводу "ARTMET" А.О.

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача товариства з обмеженою відповідальністю "Літо-Варе"

про визнання договору дійсним

ВСТАНОВИВ

У жовтні 2013 р. мале підприємство "ВОЛНА" (далі МП "ВОЛНА") звернулося до господарського суду Одеської області з позовною заявою до Механічного заводу "ARTMET" А.О., в якій просило визнати дійсними договір оренди №М08-25/2007 від 17.08.2007 р. та додаткову угоду до нього від 06.05.2008 р., укладені між МП "ВОЛНА" та Механічним заводом "ARTMET" А.О., посилаючись на ухилення відповідача від нотаріального посвідчення договору та додаткової угоди.

Рішенням господарського суду Одеської області від 20.11.2013 р. (суддя Щавинська Ю.М.) позов задоволено, визнано дійсними договір №М08-25/2007 від 17.08.2007 р. та додаткову угоду до нього від 06.05.2008 р., укладені між Малим підприємством "ВОЛНА" та Механічним заводом "ARTMET" А.О.

Судове рішення мотивовано тим, що при укладенні договору №М08-25/2007 від 17.08.2007 р. та додаткової угоди до нього від 06.05.2008 р. сторонами було досягнуто усіх істотних умов, необхідних для укладення договору оренди, зокрема, визначено предмет договору, ціну договору та строк його дії, а ухилення відповідача від нотаріального посвідчення даного договору та додаткової угоди порушує закріплене Конституцією України та Цивільним кодексом України право користування позивача орендованим майном. Враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Не погоджуючись із даним рішенням до Одеського апеляційного господарського суду звернулось товариство з обмеженою відповідальністю "Літо-Варе" (далі ТОВ "Літо-Варе") з апеляційною скаргою в якій просить залучити його до участі у справі в якості третьої особи, без самостійних вимог, на боці відповідача та скасувати рішення господарського суду Одеської області від 20.11.2013 р. по справі №916/2812/13 та прийняти нове рішення, яким відмовити в позові МП "ВОЛНА".

Свої вимоги скаржник обґрунтовує тим, що оскаржуване рішення місцевого господарського суду прийнято при неповному зясуванні обставин, що мають значення для справи, при недоведеності обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими, що на думку апелянта призвело до невідповідності висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду обставинам справи та порушенні і неправильному застосуванні норм матеріального та процесуального права. Так, на думку апелянта, судом першої інстанції не було враховано той факт, що відповідно до договору та додаткової угоди МЗ "ARTMET" А.О. передало в користування МП "ВОЛНА" корпус №2 пансіонату «Волна», розташований за адресою Одеська область, Комінтернівський район, територія Сичавської сільської ради, 55-й км. Автодороги Одеса-Мелітополь-Новоазовськ, 1 б (в минулому Коблевська, 1 «б») та столову пансіонату «Волна», розташовану за адресою Одеська область, Комінтернівський район, територія Сичавської сільської ради, 55-й км. Автодороги Одеса-Мелітополь-Новоазовськ, 1 б (в минулому Коблевська, 1 «б»). Однак, як зазначає скаржник, вищевказане майно на праві власності належить ТОВ "Літо-Варе" на підставі свідоцтв про право власності від 05.11.2008 р., виданих на виконання рішення виконавчого комітету Сичавської сільської ради Комінтернівського району Одеської області №66 від 31.07.2008 р. та витягів про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 05.11.2008 р.

Апелянт зазначає, що суд першої інстанції при розгляді справи не витребував у сторін по справі витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно інформації щодо дійсного власника зазначеного нерухомого майна, пославшись при цьому в мотивувальній частині оскаржуваного рішення на те, що дійсним власником майна є відповідач по справі - Механічний завод "ARTMET" А.О. на підставі рішення господарського суду Одеської області від 08.07.2005 р.

Скаржник вказує, що заявлені позовні вимоги не можуть бути задоволені зважаючи на відсутність будь-яких допустимих доказів щодо виконання та прийняття умов вищевказаних договору та додаткової угоди до нього, ухилення відповідача від нотаріального посвідчення вищевказаних угод (ст. 34 ГПК України), оскільки допустимим доказом викладеного є інформація надана відповідним нотаріусом щодо ухилення, в даному разі відповідача, від нотаріального посвідчення угод, а відсутність факту навіть підписання вищевказаних угод підтверджується, за твердженням апелянта, листом генерального директора Механічного заводу "ARTMET" А.О. №25-104 від 28.04.2009 року, постановою про порушення кримінальної справи заступника прокурора Комінтернівського району Одеської області №0 від 14.12.2009 року та листом генерального директора Механічного заводу "ARTMET" А.О. №25- 305 від 14.12.2009 р.

До того ж, за твердженням скаржника, судом першої інстанції було порушено ст.ст. 640 та 795 ЦК України, оскільки, ані в 2007 році ані в 2008 році відповідач актів прийому-передачі нерухомого майна не підписував.

Окрім того, на думку апелянта, судом було не враховано при прийняті оскаржуваного рішення приписи ст.ст. 793 та 794 ЦК України, а також п. 2.10 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №12 від 29.05.2013 р. «Про деякі питання практики застосування законодавства про оренду (найм) майна», оскільки укладений між позивачем та відповідачем договір оренди підлягав не тільки нотаріальному посвідченню, а й державній реєстрації, а тому, апелянт вважає, що договір №М08-25/2007 від 17.08.2007 року та додаткова угоду до нього від 06.05.2008 року, МП "ВОЛНА" та Механічним заводом "ARTMET" А.О. є неукладеними.

Апелянт відзначає, що судом не було належним чином встановлено повноважень представників сторін договору та додаткової угоди до нього, а саме повноваження генерального директора Механічного заводу "ARTMET" А.О., оскільки відповідно до п.п. 5 пункту 36 розділу 7 Статуту відповідача до виключної компетенції загальних зборів акціонерів відносяться питання прийняття рішення про укладення крупних угод, якщо предметом таких угод є набуття (відчуження), передача в залог (в оренду) майна, вартість якого складає більше 50% вартості активів Товариства (відповідача) по останньому балансу, а відповідно до п.п. 8 пункту 53 розділу 8 Статуту відповідача до виключної компетенції Ради Товариства відносяться питання прийняття рішення про укладення крупних угод, якщо предметом таких угод є набуття (відчуження), передача в залог (в оренду) майна, вартість якого складає більше 25% та до 50% вартості активів Товариства (відповідача) по останньому балансу. Проте, за твердженням скаржника, ні рішення загальних зборів акціонерів, ні рішення Ради товариства про укладення вищевказаних договору та додаткової угоди до нього не було.

Зважаючи на викладене, скаржник вважає, що оскаржуване рішення прийнято при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи, при недоведеності обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими, що відповідно призвело до невідповідності висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи та порушені ст. 203 ЦК України, адже особа яка, на думку позивача, укладала вищевказані угоди не мала відповідних обсяг цивільної дієздатності.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 06.06.2014 р. апеляційну скаргу ТОВ "Літо-Варе" прийнято до провадження та призначено до розгляду.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 23.06.2014 р. було відкладено розгляд справи на 14.01.2014 р. та ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 23.06.2014 р. апеляційне провадження у справі №916/2812/13 було зупинено до надходження відомостей про вручення відповідних процесуальних документів Механічному заводу "ARTMET" А.О., місцезнаходженням якого є іноземна держава, а саме Республіка Молдова, м. Кишинів, вул. Фередеулцй, 12, або неможливість такого вручення.

01.07.2014 р. Одеським апеляційним господарським судом отримано відзив на апеляційну скаргу від МП "ВОЛНА" в якому останнє просить рішення господарського суду Одеської області по справі №916/2812/13 залишити без змін, а скаргу без задоволення.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 14.01.2015 р. апеляційне провадження у справі №916/2812/13 було поновлено.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 14.01.2015 р., у звязку із неотриманням апеляційним судом відомостей щодо повідомлення або неможливості повідомлення Механічного заводу "ARTMET" А.О., місцезнаходженням якого є іноземна держава, було відкладено розгляд справи на 04.11.2015 р. та ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 14.01.2015 р. апеляційне провадження у справі №916/2812/13 було зупинено до надходження відомостей про вручення відповідних процесуальних документів Механічному заводу "ARTMET" А.О., місцезнаходженням якого є іноземна держава, а саме Республіка Молдова, м. Кишинів, вул. Фередеулцй, 12, або неможливість такого вручення.

Разом з тим, у відповідності до пунктів 6.1- 6.8 Інструкції про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Державної судової адміністрації України від 27.06.08 р. за №1092/5/54, так як однією зі сторін у справі є Механічний завод "ARTMET" А.О. місцезнаходженням якого є Республіка Молдова, колегією суддів Одеського апеляційного господарського направлено судове доручення про вручення судових ухвал відповідачу по справі Механічному заводу "ARTMET" А.О.

23.01.2015 р. Одеським апеляційним господарським судом було отримано лист від Головного управління юстиції в Одеській області про повідомлення про виконання доручення Одеського апеляційного господарського суду про вручення судових документів Механічному заводу "ARTMET" А.О. разом з додатками, а саме підтвердженням про вручення документа, відповідно до якого вбачається, що 20.10.2014 року Механічному заводу "ARTMET" А.О. було вручено ухвали Одеського апеляційного господарського суду від 23.06.2014 р. про зупинення провадження та про відкладення розгляду апеляційної скарги по справі №916/2812/13.

Отже, Одеським апеляційним господарським судом було вжито усіх необхідних заходів передбачених Конвенцією про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року та Інструкції про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Державної судової адміністрації України від 27.06.08 р. за №1092/5/54, щодо повідомлення іноземного підприємства Механічному заводу "ARTMET" А.О., місцезнаходженням якого є Республіка Молдова.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 04.11.2015 р. апеляційне провадження у справі №916/2812/13 було поновлено.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 04.11.2015 р. було залучено до участі у справі №916/2812/13 у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ТОВ "Літо-Варе".

У судовому засіданні від 04.11.2015 р. директором МП "ВОЛНА" було заявлено відвід всьому складу колегії суддів, який судовою колегією було відхилено, з підстав зазначених у ухвалі Одеського апеляційного господарського суду від 04.11.2015 р.

До того ж, у судовому засіданні від 04.11.2015 р. представником Механічного заводу "ARTMET" А.О. було заявлено відвід всьому складу колегії суддів, який судовою колегією було відхилено, з підстав зазначених у ухвалі Одеського апеляційного господарського суду від 04.11.2015 р.

Представник та директор ТОВ "Літо-Варе" у судовому засіданні від 04.11.2015 р. підтримали апеляційну скаргу та наполягали на її задоволенні.

Директор МП "ВОЛНА" надав пояснення згідно з якими не погоджується з апеляційною скаргою, вважає що її слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Представник Механічного заводу "ARTMET" А.О. надав пояснення згідно з якими не погоджується з апеляційною скаргою, вважає що її слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до ст. 85 ГПК України у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши у судовому засіданні представників учасників процесу, перевіривши наявні матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга ТОВ "Літо-Варе" підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Як вбачається з матеріалів справи, 17 серпня 2007 р. між МП "ВОЛНА" та Механічним заводом "ARTMET" А.О. було укладено договір №М08-25/2007, згідно п. 1.1. якого предметом даного договору є передача в оренду за плату без права викупу та здачі в суборенду корпусу №2 та їдальні пансіонату «Волна» для експлуатації на літній оздоровчий сезон. Обєкт розташований в зоні відпочинку Коблєво, Березанського району, Миколаївської області, Україна та передається за актом, який є невідємною частиною даного договору. Балансова вартість корпусу №2 складає 210 000 леї. Балансова вартість їдальні складає 216 000 леї.

Відповідно до п. 1.2. договору строк оренди встановлюється з 17 серпня 2007 року на 25 років до 17 серпня 2032 року.

06 травня 2008 р. між МП "ВОЛНА" та Механічним заводом "ARTMET" А.О. було укладено додаткову угоду до договору №М08-25/2007, відповідно до якої п. 1.1. договору №М08-25/2007 від 17 серпня 2007 р. викладено у наступній редакції: «Предметом договору є передача в оренду корпусу №2 та їдальні пансіонату «Волна» розташованого у зоні відпочинку Коблєво, на території Сичавської сільської ради Комінтернівського району Одеської області, Україна. Обєкт передається за актом приймання-передачі, який є невідємною частиною даного договору. Загальна балансова вартість переданих в оренду обєктів складає корпус №2 210 000 МДЛ, їдальня - 216 000 МДЛ». Пункт 1.2. вказаного договору викладається у наступній редакції: «Строк оренди обєктів вказаних у п. 1.1. цього договору, встановлюється на 49 років, починаючи з 17 серпня 2007 року по 01 вересня 2056 року», тощо.

Звертаючись до суду першої інстанції, позивач зазначив, що сторонами було погоджено здійснення нотаріального посвідчення укладеного між сторонами у простій письмовій формі договору, разом з тим, відповідач, незважаючи на неодноразові вимоги МП "ВОЛНА", не забезпечив нотаріального посвідчення договору, посилаючись на брак часу. Окрім того, позивач зазначив, що сторонами досягнуто згоди щодо усіх істотних умов договору, договір виконується сторонами, оскільки приміщення використовуються позивачем, починаючи з 2002 року, проте ухилення відповідача від нотаріального посвідчення договору протягом тривалого часу робить неможливим здійснення МП "ВОЛНА" господарської діяльності належним чином, зокрема, укладення договору оренди землі на підставі розпорядження Комінтернівської райдержадміністрації №647 від 25.05.2007 р., що і зумовило звернення його до суду.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції визнав обґрунтованими доводи позивача та задовольнив позовні вимоги у повному обсязі.

Проте, колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду не погоджується із таким висновком місцевого господарського суду, з наступних підстав.

Так, з аналіз змісту договору вбачається, що за своєю правовою природою вказаний договір є договором найму (оренди), положення якого регулюються нормами параграфу 5 глави 30 Господарського кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 283 ГК України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. В силу ч. 6 названої статті до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Таким чином, до спірних відносин підлягають застосуванню також норми глави 58 ЦК України.

Відповідно до ч.3 ст.640 ЦК України (в редакції чинній на час укладення спірного договору) договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації.

Згідно з ч.ч.2,3 ст.209 ЦК України нотаріальне посвідчення правочину здійснюється нотаріусом або іншою посадовою особою, яка відповідно до закону має право на вчинення такої нотаріальної дії, шляхом вчинення на документі, в якому викладено текст правочину, посвідчувального напису. Нотаріальне посвідчення може бути вчинене на тексті лише такого правочину, який відповідає загальним вимогам, встановленим статтею 203 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.210 ЦК України правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації.

Згідно з ст.220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Згідно з ч. 1 ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно ст. 793 ЦК України договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) укладається у письмовій формі. Договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) строком на три роки і більше підлягає нотаріальному посвідченню.

Статтею 794 ЦК України встановлено, що право користування нерухомим майном, яке виникає на підставі договору найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини), укладеного на строк не менш як три роки, підлягає державній реєстрації відповідно до закону.

Як вбачається із п. 1.2. договору, який змінено відповідно до додаткової угоди від 06 травня 2008 р., строк оренди встановлюється на 49 років, починаючи з 17 серпня 2007 року по 01 вересня 2056 року.

Пунктом 2.10 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №12 від 29.05.2013 р. «Про деякі питання практики застосування законодавства про оренду (найм) майна» встановлено, що частиною другою статті 220 ЦК України передбачено, що якщо сторони домовилися стосовно усіх істотних умов договору і це підтверджується письмовими доказами та відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Відповідні приписи частини другої статті 220 ЦК України не застосовуються до правочинів, які підлягали і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до статей 210 та 640 ЦК України (у редакції, чинній до 01.01.2013) пов'язувався з державною реєстрацією; відповідні правочини не є укладеними і не створюють прав та обов'язків для сторін.

Враховуючи те, що сторонами не було дотримано передбаченого ст. 794 Цивільного кодексу України порядку державної реєстрації спірного договору, такий договір не є укладеним та не створює прав та обов'язків для сторін, а отже не може бути визнаний дійсним судом.

Колегією суддів не приймаються до уваги посилання суду першої інстанції на Закон України "Про внесення змін до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та інших законодавчих актів України", яким внесено зміни до Цивільного кодексу України, зокрема, в частинах 2, 3 статті 182 Цивільного кодексу України виключено вимогу про державну реєстрацію правочинів щодо нерухомості, а частину 3 статті 640 Цивільного кодексу України викладено в такій редакції, що договір, який підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня його посвідчення, а також посилання на постанову Кабінету Міністрів України від 22.06.2011 р. № 703 "Про затвердження Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень і Порядку надання витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно", яка набрала чинності з 01.01.2012 року, оскільки, дані нормативні акти були прийняті та набрали законної сили після укладення спірного договору №М08-25/2007 від 17.08.2007 р. та додаткову угоду до нього від 06.05.2008 р., а тому не можуть бути застосовані у спірних правовідносинах.

До того ж, матеріали справи не містять жодних доказів часткового або повного виконання сторонами даного договору, як того вимагає ст. 220 ЦК України.

Окрім того, судом першої інстанції не було належним чином досліджено обставини справи та проігноровано той факт, що на час розгляду справи спірне майно належало третій особі, а саме ТОВ "Літо-Варе", що підтверджується свідоцтвом про право власності від 05.11.2008 р., виданого на виконання рішення виконавчого комітету Сичавської сільської ради Комінтернівського району Одеської області №66 від 31.07.2008 р. та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 05.11.2008 р.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 104 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що апеляційна інстанція за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, скасувати рішення повністю або частково і прийняти нове рішення.

Згідно з п.3 ч. 2 ст. 104 Господарського процесуального кодексу України порушення норм процесуального права є в будь-якому випадку підставою для скасування рішення місцевого господарського суду, якщо господарський суд прийняв рішення про права і обов'язки осіб, що не були залучені до участі у справі.

Відповідно до п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 104 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

За таких підстав, колегія суддів вважає, що господарським судом Одеської області при прийнятті оскаржуваного рішення не було в повному обсязі враховано усі обставини справи, невірно застосовано норми матеріального права, та порушено норми процесуального права, що призвело до прийняття невірного рішення, у звязку з чим воно підлягає скасуванню, а у позові слід відмовити.

Керуючись статтями 99, 101- 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу задовольнити.

Рішення господарського суду Одеської області від 20.11.2013 р. у справі №916/2812/13 скасувати.

В задоволенні позову відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку.

Повний текст постанови складено 09.11.2015 р.

Головуючий суддя Аленін О.Ю.

Суддя Лашин В.В.

Суддя Філінюк І.Г.