УХВАЛА

21.10.2015Справа № 910/22969/15

За позовом Публічного акціонерного товариства «Київський дослідний ремонтно-механічний завод»

до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю «Український лізинговий фонд»

2. Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «АВТ Баварія»

про зобов'язання вчинити дії

Суддя Ломака В.С.

Представники сторін:

від позивача: Забара Б.І. за довіреністю б/н від 07.07.2015 р.;

від відповідача-1: Куриляк Н.Г. за довіреністю № 187 від 24.07.2015 р.;

від відповідача-2: Біленко Б.В. за довіреністю б/н від 10.02.2015 р.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство «Київський дослідний ремонтно-механічний завод» (далі - позивач) звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Український лізинговий фонд» (далі - відповідач-1) та Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «АВТ Баварія» (далі - відповідач-2) про зобов'язання відповідача-2 здійснити заміну предмета лізингу BMW 528i xDrive на такий же самий предмет лізингу належної якості або на аналогічний з числа наявних. Крім того, позивач просив суд покласти на відповідача-2 понесені позивачем судові витрати, пов'язані зі сплатою судового збору.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказував на те, що 30.08.2013 р. між позивачем та відповідачем-1 було укладено Договір фінансового лізингу № 1844/08/13-В, предметом лізингу за яким визначено автомобіль легковий BMW 528i, 2013 року випуску, постачальником предмету лізингу виступив відповідач-2. Як зазначає позивач, 06.10.2014 р. під час експлуатації предмета лізингу трапилась поломка і він вийшов з ладу, внаслідок чого був доставлений на сервісний центр відповідача-2, де в процесі ремонту було замінено редуктор передніх коліс та вал приводу переднього лівого колеса. Згідно з твердженням позивача, причиною поломки був дефект редуктора переднього моста. При цьому, він зауважує, що 08.09.2014 р. було проведено заміну чотирьох колісних шин Runflat та діагностику предмету лізингу, під час якої несправностей або невідповідності шин, які могли б призвести до поломки, не виявлено. 10.02.2015 р. повторно сталась поломка редуктора передніх коліс й ремонтні роботи виконувались на сервісі відповідача-2. При цьому, також, попередньо, 19.12.2014 р. проводилось технічне обслуговування автомобіля, під час якого застережень щодо експлуатації не надано. 10.04.2015 р. відповідно до пояснень позивача сталась чергова поломка, а саме: редуктор вийшов з ладу внаслідок руйнування внутрішнього механізму. Перед поломкою 10.03.2015 р. проводилась діагностика предмету лізингу та заміна чотирьох шин, під час якої застережень щодо експлуатації надано не було. Вказані поломки позивач вважає істотним недоліком предмету лізингу, з огляду на що 25.05.2015 р. звернувся до судового експерта Сепенченка П.О. (Свідоцтво № 1655 від 11.10.2016 р.), який склав Висновок № 020/06-15 від 10.06.2015 р. відносно того, що водій предмету лізингу не міг самостійно встановити причину виходу з ладу переднього редуктора коліс, валу приводу переднього колеса та попередити їх виникнення в подальшому. Враховуючи зазначене, посилаючись на приписи Закону України «Про захист прав споживачів», позивач звертається з даним позовом до суду.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 08.09.2015 р. порушено провадження у справі № 910/22969/15, розгляд справи призначено на 29.09.2015 р.

28.09.2015 р. через відділ діловодства господарського суду міста Києва від відповідача-2 надійшли додаткові документи у справі та відзив на позовну заяву, в якому він проти позову заперечує, вказуючи на те, що Закон України «Про захист прав споживачів» не поширюється на спірні правовідносини, оскільки покупцем та лізингодержувачем спірного предмету лізингу є юридичні особи. Також, відповідач-2 звертає увагу на те, що Висновком спеціаліста, на який посилається позивач, встановлено, що причина виходу з ладу редуктора передніх коліс та валу приводу переднього лівого колеса полягає у встановленні невідповідного розміру шин на передню вісь автомобіля. З наведеного, на думку відповідача-2, вбачається, що позивач обґрунтовує свої претензії до відповідача-2, не як до постачальника, а як до виконавця робіт за Договором технічного обслуговування та ремонту транспортних засобів № 37-14/426134 від 30.05.2014 р. Відповідач-2 зауважує, що наслідком порушення умов договору підряду не може бути заміна товару на новий, тобто позивач обрав невірний спосіб захисту. Крім того, відповідач-2 зазначає, що він не причетний до встановлення на автомобіль позивача шин невідповідного розміру, зокрема, звертає увагу на те, що й раніше він робив зауваження позивачу щодо встановлення не підходящих шин на автомобіль. У свою чергу, під час приймання автомобіля 20.04.2015 р. було встановлено, що до заїзду на автомобільний сервіс відповідача-2, позивач провів заміну шин на неавторизованому сервісному центрі, про що свідчило балансування коліс неоригінальними грузилами.

Також, додаткові документи надійшли від відповідача-2 28.09.2015 р. через відділ діловодства господарського суду міста Києва.

У судовому засіданні 29.09.2015 р. від представника позивача надійшли додаткові документи у справі та від представника відповідача-1 письмові заперечення на позовну заяву, в яких він вказує на те, що є неналежним відповідачем, оскільки всі зобов'язання, як лізингодавець виконав, а всі ризики щодо несправностей предмета лізингу відповідно до п. 1.4. Договору лізингу перейшли до позивача. Враховуючи зазначене, відповідач-1 просить змінити його статус на третю особу у справі та вказує на необхідність задоволення вимог до відповідача-2.

У судовому засіданні 29.09.2015 р. в судовому засіданні оголошено перерву до 07.10.2015 р.

07.10.2015 р. через відділ діловодства господарського суду міста Києва від позивача надійшло клопотання про призначення судової авто-технічної експертизи, на вирішення якої він просить поставити питання: чи є безпечною подальша експлуатація автомобіля?

Крім того, від позивача надійшла заява про уточнення предмету позову, відповідно до якої він просить зобов'язати відповідача-2 здійснити заміну предмета лізингу на такий самий належної якості або на аналогічний іншої моделі з перерахунком купівельної ціни та зобов'язати відповідачів укласти з позивачем додаткову угоду до Договору фінансового лізингу про заміну предмету лізингу.

У судовому засіданні 07.10.2015 р. в судовому засіданні оголошено перерву до 21.10.2015 р.

19.10.2015 р. через відділ діловодства господарського суду міста Києва від відповідача-2 надійшли письмові заперечення проти задоволення клопотання позивача про призначення судової експертизи та відзив на заяву позивача про уточнення предмету позову, в якому він відзначає, що заявлена позивачем додаткова вимога про зобов'язання відповідачів укласти додаткову угоду до Договору лізингу не може бути розглянута в даній справі, оскільки по суті є окремим позовом.

20.10.2015 р. через відділ діловодства господарського суду міста Києва від позивача надійшло клопотання про зміну статусу відповідача-1 на третю особу, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача.

21.10.2015 р. через відділ діловодства господарського суду міста Києва від відповідача-2 надійшли письмові заперечення проти заяви позивача про уточнення предмету позову та повторно клопотання про зміну його процесуального статусу на третю особу.

У судовому засіданні 21.10.2015 р. суд прийняв до розгляду заяву позивача про уточнення предмету позову в частині вимог щодо зобов'язання відповідача-2 здійснити заміну предмета лізингу на такий самий належної якості або на аналогічний іншої моделі з перерахунком купівельної ціни та відмовив у прийнятті заяви в частині заявлення додаткової вимоги.

Також, суд розглянув та відхилив клопотання позивача про призначення у справі судової експертизи для вирішення питання, чи є безпечною подальша експлуатація автомобіля.

Крім того, суд розглянув та вирішив задовольнити клопотання позивача та відповідача-1 про зміну процесуального статусу останнього на третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача.

Так, відповідно до ст. 21 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути підприємства та організації, зазначені у статті 1 цього Кодексу.

Позивачами є підприємства та організації, що подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу.

Відповідачами є підприємства та організації, яким пред'явлено позовну вимогу.

Таким чином, набуття особою процесуального статусу відповідача закон пов'язує не з дійсною наявністю матеріальних правовідносин між сторонами та відповідно кореспондуючого обов'язку відповідача здійснити певні дії на користь позивача або утриматись від їх вчинення задля захисту та реалізації прав і законних інтересів позивача, а лише з фактом пред'явлення позову до особи.

Водночас, належним відповідачем у справі може бути лише особа, яка має зобов'язання перед позивачем за обставинами, які є предметом позову. В інших випадках задоволення позову унеможливлюється, оскільки у такого відповідача відсутні будь-які зобов'язання перед позивачем щодо припинення порушення його прав та законних інтересів, оскільки не він є особою, що має відповідати за спірними правовідносинами.

У випадку, коли суд встановить, що позов подано не до тієї особи, яка має відповідати перед позивачем у матеріально-правовому правовідношенні, він за згодою позивача заміняє неналежного відповідача на належного, або ж відмовляє в позові у зв'язку з відсутністю правових підстав.

З матеріалів справи вбачається, що заявлені позовні вимоги пред'явлені позивачем до відповідача-2 й вимог до відповідача-1 в межах даного спору не розглядається.

Таким чином, враховуючи заявлене позивачем та відповідачем-1 клопотання, а також з огляду на те, що прийняте у даній справі рішення може стосуватись прав останнього, суд вирішив задовольнити вказане клопотання.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 27 Господарського процесуального кодексу України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до прийняття рішення господарським судом, якщо рішення з господарського спору може вплинути на їх права або обов'язки щодо однієї з сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за клопотанням сторін, прокурора або ініціативи господарського суду.

Метою участі третіх осіб у справі є обстоювання ними власних прав і законних інтересів, на які може справити вплив рішення чи ухвала суду.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, виступає в процесі на боці тієї сторони, з якою в неї існують певні правові відносини.

Допущення або притягнення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, до участі у справі вирішується господарським судом з урахуванням того, чи є у цієї особи юридичний інтерес до даної справи.

Що ж до наявності юридичного інтересу у третьої особи, то у вирішенні відповідного питання суд має з'ясовувати, чи буде у зв'язку з прийняттям судового рішення з даної справи таку особу наділено новими правами чи покладено на неї нові обов'язки, або змінено її наявні права та/або обов'язки, або позбавлено певних прав та/або обов'язків у майбутньому (п. 1.6 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції»).

З огляду на вищенаведене, керуючись ст. ст. 27, 86 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

Змінити процесуальний статус відповідача-1, Товариства з обмеженою відповідальністю «Український лізинговий фонд», у справі № 910/22969/15 шляхом залучення в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача.

Суддя В.С. Ломака