РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.11.2015Справа №910/23558/15

за позовом: Публічного акціонерного товариства "Леокон", м. Київ

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Комплексбудсервіс", м. Київ

про стягнення грошових коштів в розмірі 453 600,00 грн.

Суддя О.С. Комарова

Представники сторін:

від позивача Сіраш Ю.М. (представник за довіреністю)

від відповідача не з'явились

В судовому засіданні 10 листопада 2015 року, відповідно до положень ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач, Публічне акціонерне товариство "Леокон", 03 вересня 2015 року звернувся до Господарського суду міста Києва з позовною заявою б/н від 31 серпня 2015 року до відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю "Комплексбудсервіс" про стягнення грошових коштів в розмірі 453 600,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач, як покупець, не виконав належним чином взяті на себе зобов'язання за договором поставки № 1065 від 16.02.2015 року, зокрема, у визначені відповідним договором строки не оплатив в повному обсязі позивачу, як постачальнику, суму поставленого товару, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем за вказаним правочином.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.09.2015 року (суддя Комарова О.С.) прийнято позовну заяву до розгляду та порушено провадження у справі № 910/23558/15, розгляд справи призначено на 06.10.2015 року.

Ухвалою суду від 14.09.2015 року виправлено описку, допущену в п. 2 резолютивної частини ухвали суду від 07.09.2015 року.

Через відділ діловодства суду 30.09.2015 року від позивача надійшли документи на виконання вимог ухвали суду, оформлені супровідним листом № 108 від 30.09.2015 року, які було долучено судом до матеріалів справи.

В судовому засіданні 06.10.2015 року представник позивача позовні вимоги підтримав, дав пояснення по суті спору, а також заявив клопотання про продовження строку вирішення спору на 15 (п'ятнадцять) днів.

Представник відповідача у судове засідання 06.10.2015 року не з'явився, вимог ухвали суду про порушення провадження у справі не виконав, про причини неявки до суду не повідомив, про час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.10.2015 року судом, за клопотанням представника позивача, у відповідності до положень ст. 69 Господарського процесуального кодексу України, продовжено строк вирішення спору на 15 (п'ятнадцять) днів, розгляд справи відкладено на 10.11.2015 року.

В судовому засіданні 10.11.2015 року представник позивача позовні вимоги підтримав та дав пояснення по суті спору, а також подав заяву якою підтвердив, що сума заборгованості станом на 10.11.2015 року складає 453 600,00 грн.

Представник відповідача в судове засідання 10.11.2015 року не з'явився, вимог ухвали не виконав, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, правами передбаченими ст. 22 Господарського процесуального кодексу України, не скористався.

Клопотання щодо фіксації судового процесу учасниками процесу не заявлялось, у зв'язку з чим, розгляд справи здійснювався без застосування засобів технічної фіксації судового процесу у відповідності до статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що застосовуючи відповідно до ч.1ст.4 Господарського процесуального кодексу України, ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справи ч.1ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов'язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі «Смірнова проти України»).

У відповідності до п. 3.9.2. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року N 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Зважаючи на достатність в матеріалах справи доказів, необхідних для повного та об'єктивного вирішення справи, розгляд справи відбувався з урахуванням положень ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд, -

ВСТАНОВИВ:

16 лютого 2015 року між Публічним акціонерним товариством "Леокон" (надалі - постачальник, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Комплексбудсервіс" (надалі - покупець, відповідач) було укладено договір поставки № 1065 (належним чином засвідчена копія договору наявна в матеріалах справи, надалі - договір), за умовами якого постачальник зобов'язується поставити металеві протипожежні двері на умовах, викладених у цьому договорі, згідно «Специфікації та розрахунку вартості» додаток №1, а покупець - прийняти та оплатити вартість поставленої продукції на умовах, вказаних у договорі.

Відповідно до п. 2.1. договору, вартість одиниці продукції з урахуванням ПДВ визначається у «Специфікації та розрахунку вартості» (додаток № 1 до договору), що є його невід'ємною частиною.

В пункті 2.2. договору сторони визначили, що загальна вартість продукції, що постачається: асортимент, кількість, та інші характеристики продукції визначаються у «Специфікації та розрахунку вартості» (додаток № 1 до договору), що є його невід'ємною частиною.

Розрахунки за договором здійснюються покупцем у порядку передбаченому у «Специфікації та розрахунку вартості» (додаток № 1 до договору), що є його невід'ємною частиною. (п. 2.3. договору).

В розділі 3 договору сторони погодили, що відвантаження продукції здійснюється зі складу постачальника за адресою: м. Київ, вул. Пост-Волинська 5, згідно заявки покупця. Умови постачання приймаються сторонами відповідно до правил ІНКОТЕРМС -2010" на умовах (EXW- м. Київ, вул. Пост-Волинська, 5). Строк постачання продукції зазначається у «Специфікації та розрахунку вартості» (додаток № 1 до договору), що є його невід'ємною частиною.

Договір набуває чинності з дати підписання і скріплення печатками сторін та діє до 31.12.2015 року, проте в будь-якому випадку до повного виконання сторонами прийнятих на себе зобов'язань (п. 11.1. договору).

У додатку № 1 до договору поставки № 1065 від 16.02.2015 року «Специфікація і розрахунок вартості» сторонами визначено, що загальна вартість продукції становить 453 600,00 грн. з урахуванням ПДВ. Покупець оплачує постачальнику 100% вартості продукції впродовж п'яти днів з дня поставки продукції постачальником.

Позивач зазначає, що на виконання умов договору продавець передав, а покупець прийняв продукцію на загальну суму - 453 600,00 грн., що підтверджується видатковими накладними №№ 137 від 18.02.2015 року на суму 50 400,00 грн., 142 від 19.02.2015 року на суму 168 000,00 грн., 144 від 23.02.2015 року на суму 75 600,00 грн., 149 від 24.02.2015 року на суму 159 600,00 грн., при цьому, позивач вказує, що покупець не розрахувався за отриману продукцію, а відтак, відповідач має заборгованість за договором в розмірі 453 600,00 грн.

Позивач зазначає, що внаслідок неоплати покупцем вартості отриманої по видатковим накладним продукції, 29.07.2015 року звернувся до відповідача з претензією вих. № 102 від 28.07.2015 року з проханням сплатити суму заборгованості за отриману на підставі договору поставки № 1065 від 16.02.2015 року спірну продукцію (копія претензії наявна в матеріалах справи). Факт надсилання позивачем 29.07.2015 року вказаної претензії підтверджується фіскальним чеком № 3665 від 29.07.2015 року (копія фіскального чеку наявна в матеріалах справи). Проте, відповідач залишив претензію позивача про сплату заборгованості без відповіді та задоволення.

Оцінивши наявні в матеріалах справи документи та докази, господарський суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

Нормами ст. 11 Цивільного кодексу України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі, інші юридичні факти.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

За приписами ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За приписами ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін, як встановлено нормами ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України.

Приписами ч. 1 ст. 665 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) сплатити за нього певну грошову суму.

Нормами ст. 691 Цивільного кодексу України передбачено, що покупець зобов'язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Відповідно до ч.1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За приписами ч. 2 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Як вже було встановлено судом, 16 лютого 2015 року між позивачем та відповідачем було укладено договір поставки № 1065, за умовами якого постачальник зобов'язується поставити металеві протипожежні двері на умовах, викладених у цьому договорі, згідно «Специфікації та розрахунку вартості» додаток №1, а покупець - прийняти та оплатити вартість поставленої продукції на умовах вказаних у договорі.

Матеріалами справи підтверджено, що на виконання умов договору позивач передав, а відповідач прийняв продукцію на загальну суму 453 600,00 грн., що підтверджується видатковими накладними №№ 137 від 18.02.2015 року на суму 50 400,00 грн., 142 від 19.02.2015 року на суму 168 000,00 грн., 144 від 23.02.2015 року на суму 75 600,00 грн., 149 від 24.02.2015 року на суму 159 600,00 грн. (копії видаткових накладних наявні в матеріалах справи), які підписані та скріплені печатками обох сторін без будь-яких зауважень та заперечень та довіреностями на отримання товару №№ 72 від 17.02.2015 року, 78 від 19.02.2015 року, 80 від 20.02.2015 року, 85 від 24.02.2015 року.

За приписами ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

У відповідності до п. 1 Інформаційного листа Вищого господарського суду України №01-06/928/2012 від 17.07.2012 р., підписання покупцем видаткової накладної, яка є первинним обліковим документом у розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" і яка відповідає вимогам, зокрема, ст. 9 названого Закону і Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку та фіксує факт здійснення господарської операції і встановлення договірних відносин, є підставою виникнення обов'язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар.

Факт отримання товару відповідачем і видаткові накладні, надані позивачем на підтвердження своїх вимог, є самостійними підставами для виникнення обов'язку у відповідача здійснити розрахунки за отриманий товар (п. 1 Оглядового листа Вищого господарського суду України №01-06/767/2013 від 29.04.2013 р.).

Оскільки спірні видаткові накладні мають найменування юридичних осіб, а також підписи осіб, які передають та отримують товар, перелік товару, його вартість, посилання на Договір, штамп позивача та інші реквізити, вони відповідають вимогам закону та є первинними документами, які фіксують факт здійснення господарської операції.

Як стверджує позивач, взяті на себе зобов'язання за договором відповідач належним чином не виконав, в передбаченому договором порядку та строк не здійснив оплату поставленої йому продукції, в результаті чого у відповідача виникла заборгованість перед позивачем в розмірі 453 600,00 грн.

У відповідності зі ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Статтею 32 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Як встановлено судом, відповідач не скористався наданими йому ст.22 Господарського процесуального кодексу України правами, жодного разу не з'явився у судові засідання, про дату і місце проведення яких був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення (які наявні в матеріалах справи), жодного доказу на спростування доводів позивача, або доказів, які б свідчили про відсутність у нього обов'язку сплатити заявлені до стягнення кошти, суду не надав.

За приписами ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Підсумовуючи вищенаведене, виходячи із заявлених позивачем вимог та наявних у справі доказів, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог.

Витрати по сплаті судового бору відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України в сумі 9072,00 грн. покладаються на відповідача

При цьому, позивач при зверненні до суду із заявленими позовними вимогами повинен був сплатити судовий збір в розмірі 9072,00 грн., а сплатив в розмірі 11 972,00 грн. про що свідчить наявне в матеріалах справи платіжне доручення № 1093 від 11.08.2015 року.

Приписами ч. 2 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" визначено, що судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми.

Таким чином, позивачу підлягає поверненню зайво сплачений судовий збір в розмірі 2900,00 грн.

Керуючись ст.ст. 4-3, 32, 33, 34, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Комплексбудсервіс" (ЄДРЮОФОП 37552268, адреса: 03126, м. Київ, бульвар Івана Лепсе, 50, кв. 51), з будь-якого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання рішення суду, на користь Публічного акціонерного товариства "Леокон" (, адреса: 03061, м. Київ, вул. Пост-Волинська, 5) на будь-який рахунок, виявлений державним виконавцем під час виконання рішення суду, грошові кошти: основний борг - 453 600,00 грн. (чотириста п'ятдесят три тисячі шістсот гривень) та судовий збір - 9072,00 грн. (дев'ять тисяч сімдесят дві гривні). Видати наказ.

3. Повернути Публічному акціонерному товариству "Леокон" (, адреса: 03061, м. Київ, вул. Пост-Волинська, 5) з Державного бюджету України зайво сплачений судовий збір в розмірі 2900,00 грн. (дві тисячі дев'ятсот гривень), перерахований платіжним дорученням № 1093 від 11.08.2015 року, оригінал якого знаходиться в матеріалах справи № 910/23558/15. Видати наказ.

4. Копію рішення надіслати відповідачу у справі 910/23558/15.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України. Рішення може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції в порядку та в строки, передбачені нормами ст.ст. 91, 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено 12.11.2015 року.

Суддя О.С. Комарова