ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"10" листопада 2015 р.Справа № 924/1467/15

Господарський суд Хмельницької області у складі:

суддя Танасюк О.Є., розглянувши матеріали справи

за позовом публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві "Дельта Банк" - Кадирова Владислава Володимировича м. Київ

до фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 Хмельницька область, м. Кам`янець-Подільський

про стягнення 23009,53 грн., з яких: 53,10 грн. - проценти; 7210,09 грн. - пеня за несвоєчасне повернення кредиту; 466,32 грн. - 3% річних від суми простроченого кредиту; 728 ,57 грн. - пеня за несвоєчасне повернення процентів; 51,44 грн. - 3% річних від суми прострочених відсотків; 14500,00 грн. - штраф.

Представники сторін:

від позивача: Плютинський С.В. - представник за довіреністю від 05.10.2015р.

від відповідача: ОСОБА_5 - представник згідно договору про надання правової допомоги №01/10/2015 від 01.10.2015р.

Суть спору: позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 35058,14 грн., з яких: 10309,24 грн. - борг; 327,67 грн. - заборгованість за простроченими відсотками; 1161,00 грн. - пеня; 60,23 грн. - 3% річних; 23200,00 грн. - штраф.

Ухвалою суду від 05.10.2015р. прийнято заяву позивача про зменшення позовних вимог, у зв'язку з чим предметом розгляду спору є стягнення 23009,53 грн., з яких: 53,10 грн. - проценти; 7210,09 грн. - пеня за несвоєчасне повернення кредиту; 466,32 грн. - 3% річних від суми простроченого кредиту; 728,57 грн. - пеня за несвоєчасне повернення процентів; 51,44 грн. - 3% річних від суми прострочених відсотків; 14500,00 грн. - штраф.

В обґрунтування позовних вимог посилається на неналежне виконання відповідачем умов укладеного між сторонами кредитного договору від 21.08.2012 р., укладення якого підтверджується письмовою заявою відповідача від 22.08.2012р., в якій останній просить перерахувати кредитні кошти у розмірі 145000 грн. згідно кредитного договору №КФ-ВКЛ-2005381 від 21.08.2012р. на поточний рахунок ПП ОСОБА_2 НОМЕР_2 відкритий в АТ Дельта Банк 22.08.2012р.

Вказує, що згідно з п. 1.1. договору плата за користування кредитними коштами складає 26,99% процентів річних, а відповідно до п. 4.1. за прострочення строків повернення кредитних коштів та/або сплати процентів позичальник сплачує кредитору пеню із розрахунку подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у відповідний період, від простроченої суми за кожен день прострочення. Також зазначає, що за порушення вимог п. 3.3.1. 3.3.6-3.3.14, позичальник сплачує кредитору штраф у розмірі 2 проценти від загальної суми кредиту.

Враховуючи, що відповідач порушив свої зобов'язання за кредитним договором, позивач просить стягнути 23009,53 грн., з яких: 53,10 грн. - проценти; 7210,09 грн. - пеня за несвоєчасне повернення кредиту; 466,32 грн. - 3% річних від суми простроченого кредиту; 728,57 грн. - пеня за несвоєчасне повернення процентів; 51,44 грн. - 3% річних від суми прострочених відсотків; 14500,00 грн. - штраф.

Представник позивача в судовому засіданні та у письмовому поясненні на відзив від 09.11.2015р. позовні вимоги підтримав. Зазначає, що заявлена до стягнення заборгованість відповідає умовам кредитного договору, в тому числі щодо нарахування штрафу, пені та ін.

Представник відповідача в судовому засіданні та у письмовому відзиві від 05.11.2015р. просить не брати до уваги заперечення на позов, викладені у відзиві від 28.10.2015р. При цьому, зазначає, що погоджується із розрахунком позивача по перших 12-ти пунктах таблиці „Розрахунок заборгованості пені за несвоєчасне повернення кредиту" у розмірі 1192,64 грн. - пеня та у 133,23 грн. - 3% річних. Інша частина заборгованості згідно контррозрахунку відповідача складає 3992,52 грн. - пеня та 210,26 грн. - 3% річних.

Відповідач вважає неправомірним нарахування пені у розмірі 96,09 грн. та 3% річних у розмірі 4,80 грн. на суму заборгованості по сплаті відсотків за користування кредитом у розмірі 7307,11 грн. (п. 17 таблиці „Розрахунок заборгованості пені за несвоєчасне повернення процентів").

Наголошує, що відповідно до довідки про рух коштів по рахунку НОМЕР_3, проценти у розмірі 7307,11 грн. були нараховані за період користування кредитними коштами з моменту отримання кредиту і по 30.06.2015 р. (пункти 74-78 довідки). Проте, відсотки за користування кредитними коштами за періоди, що зазначені в п. 74-78 довідки були уже попередньо нараховані позивачем та сплачені відповідачем. Відтак, стверджує, що має місце подвійне нарахування відсотків, що суперечить умовам договору та нормам чинного законодавства. Таким чином, є протиправним нарахування пені у розмірі 96,09 грн. та 3% річних у розмірі 4,80 грн. на проценти за користування кредитом у розмірі 7307,11 грн., так як самі проценти безпідставно нараховані.

Також позивачем подано заяву про застосування строку позовної давності до вимоги про стягнення штрафу у розмірі 14500,00 грн. у якій просить відмовити у задоволенні цієї вимоги у зв'язку із пропуском строку позовної давності. При цьому, звертає увагу, що відповідачем протягом дії кредитного договору було укладено 3 договори страхування майна, що передане в іпотеку. Кожен із договорів був укладений строком на 1 рік. Таким чином, вказує, що предмет іпотеки був застрахований протягом усього строку дії кредитного договору.

Що ж стосується переведення оборотів, які відповідач зобов'язаний був здійснити у строк до 20.11.2012р. (п. 3.3.14.2 додаткового договору), то зазначає, що прострочення виконання даного обов'язку має місце з 21.11.2012р., у зв'язку із чим, позивач вправі був застосувати штрафні санкції в межах річного строку позовної давності (до 21.11.2013р.).

Враховуючи, що строки позовної давності на стягнення штрафу минули, просить в цій частині позову відмовити у зв'язку із пропуском позовної давності.

Також у відзиві позивач просить суд на підставі ч. 3 ст. 551 ЦК України та ч. 1 ст. 233 ГК України зменшити заявлені до стягнення штрафні санкції до розміру 2000,00 грн., у разі якщо суд прийде до висновку про часткове правомірне їх нарахування. При цьому, просить взяти до уваги, що грошові зобов'язання по кредитному договору (по сплаті основної суми кредиту і відсотків за його користування) відповідачем виконані в повному обсязі ще до відкриття провадження у даній справі. Порушення строків сплати щомісячних платежів по кредитному договору були зумовлені скрутним матеріальним становищем відповідача, що здійснює роздрібну торгівлю верхнім зимовим одягом. Сезонність продажу цього товару зумовлює зменшення продажів у весняну та літню пори року. Окрім того, складна економічна ситуація і значне зниження рівня доходів населення призвели до зменшення обсягу продажів, а відтак, і до зменшення розміру отриманих відповідачем прибутків. При вирішенні питання про зменшення розмірів штрафу і пені, відповідач просить суд також врахувати те, що порушення договору, на які посилається позивач є незначними, та не завдали останньому жодних збитків.

Розглядом матеріалів справи встановлено.

21.08.2012р. між публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" (кредитор) та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 (позичальник) укладено договір № КФ-ВКЛ-2005381, відповідно до умов якого кредитор надає позичальнику грошові кошти (далі - кредит) у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання, а позичальник зобов'язується своєчасно повернути отриманий кредит, сплатити проценти за користування кредитом, а також виконати інші зобов'язання за договором (п. 1.1. договору).

Відповідно до п. 1.1.1. договору надання кредиту здійснюється окремими частинами, надалі за текстом кожна частина окремо - „транш", а у сукупності - „транші", в межах відновлювальної кредитної лінії з максимальним лімітом заборгованості в сумі 145000,00 грн. та зменшенням максимального ліміту заборгованості у порядку, зазначеному в п. 1.1.2. цього договору, зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 25,99% річних, з кінцевим терміном повернення заборгованості за кредитом до 20.08.2015р. включно, на умовах визначених цим договором.

Зменшення максимального ліміту заборгованості здійснюється у відповідності до графіку, наведеному в додатку 1 до цього договору (п. 1.1.2. договору).

Згідно з п. 1.1.3. договору у випадку невиконання позичальником будь - якого з зобов'язань, передбачених п. 3.3.14. цього договору, процентна ставка за користування кредитом встановлюється в розмірі 30% річних, та починає застосовуватися до взаємовідносин сторін за цим договором починаючи з дня, наступного за кінцевим терміном (днем) виконання зобов'язання та діє до дня (включно) виконання умов, передбачених п. 3.3.14. цього договору. При цьому, сторони погодили, що зазначене встановлення розміру процентної ставки за користування кредитом по цьому договору не потребує додаткового двохстороннього погодження та внесення відповідник письмових змін до цього договору.

У разі прострочення кінцевого терміну повернення заборгованості за кредитом, визначеного в п. 1.1.1. цього договору, процентна ставка за цим договором встановлюються в розмірі 45,99% річних, та починає застосовуватися до взаємовідносин сторін за цим договором починаючи з дня, наступного за кінцевим терміном (днем) повернення заборгованості за кредитом по день фактичного погашення простроченої заборгованості за кредитом. При цьому сторони, поголили, що зазначене встановлення розміру процентної ставки за користування кредитом по цьому договору не потребує додаткового двохстороннього погодження та внесення відповідних письмових змін до цього договору (п. 1.1.4. договору).

Пунктом 1.3. договору передбачено, що забезпеченням позичальником виконання своїх зобов'язань щодо повернення кредиту, сплети нарахованих процентів, комісій, можливих штрафних санкцій, а також інших витрат на здійснення забезпеченої заставою вимоги та цим договором, виступає: забезпечення, яке не суперечить, вимогам кредитора та діючого законодавства України, про що укладаються відповідні договори, а саме: договір іпотеки житлової квартири, загальною площею 36,1 кв. м, що розташована за адресою: Україна, АДРЕСА_1, та належить ОСОБА_7 (п. 1.3.1.); договір іпотеки житлової квартири, загальною площею 26,8 кв. м., що розташована за адресою: Україна, 32300, АДРЕСА_2, та належить ОСОБА_2 (1.3.2.).

Відповідно до п. 1.6.1. договору за встановлення ліміту кредитної лінії позичальник сплачує кредитору комісію в розмірі 1,99% від максимального ліміту заборгованості, зазначеного в п. 1.1.1. цього договору.

Видача кредиту на цілі, зазначені в. п. 1.2. договору проводиться шляхом перерахування траншів з позичкового рахунку НОМЕР_3, відкритого у кредитора на поточний рахунок позичальника НОМЕР_4 в АТ „Дельта Банк", МФО 380236, згідно письмових заяв позичальника (п. 2.1. договору).

Пунктом 3.3.14. договору визначені зобов'язання позичальника, зокрема:

- протягом строку використання кредиту сплачувати проценти за користування кредитом, комісії, в порядку, зазначеному цим договором (п. 3.3.3. договору);

- повернути кредитору у повному обсязі кредит, сплатити проценти та комісії, а також можливі штрафні санкції в порядку та терміни, визначені цим договором (3.3.4. договору);

- в день укладення цього договору позичальник зобов'язаний забезпечити укладання з кредитором договорів, зазначених в п. 1.3. цього договору (3.3.14.1.);

- протягом 10 календарних днів з дня укладання договору (ів) застави (іпотеки) укласти в акредитованій кредитором страховій компанії договір страхування заставного манна, зазначеного в п. 1.3. цього договору. У випадку, якщо термін дії укладеного договору страхування (страхового полісу) закінчується, а зобов'язання позичальника за цим договором залишаються невиконаними, Позичальник зобов'язаний не пізніше останнього календарного дня до закінчення терміну дії існуючого договору страхування (страхового полісу) укласти новий договір страхування (страховий поліс) таким чином, щоб предмет застави залишався застрахованим протягом всього строку дії цього договору, та надати кредитору для ознайомлення оригінали договору страхування та платіжних документів, що підтверджують сплату страхових платежів (премій) на наступний період страхування (3.3.14.2.);

- в строк до 20.11.2012р. включно перевести обороти пропорційно кредитній заборгованості на поточні рахунки позичальника, відкриті у кредитора. Для підтвердження виконання своїх зобов'язань позичальник повинен щоквартально, не пізніше двадцятого числа першого місяця кварталу наступного за звітним, надавати кредитору довідки/виписки про обороти в інших банках, в яких обслуговується позичальник (3.3.14.3.);

- протягом 10 календарних днів з дня укладання цього договору укласти в акредитованій банком страховій компанії договір страхування життя ОСОБА_2. У випадку, якщо термін дії укладеного договору страхування (страхового полісу) закінчується, а зобов'язання позичальника за цим договором залишаються невиконаними, позичальник зобов'язаний не пізніше останнього календарного дня до закінчення терміну дії існуючого договору страхування (страхового полісу) укласти новий договір страхування (страховий поліс) таким чином, щоб життя позичальника залишалося застрахованим протягом всього строку дії цього договору, та надати кредитору для ознайомлення оригінали договору страхування та платіжних документів, що підтверджують сплату страхових платежів (премій) на наступний період страхування. (3.3.14.4.).

Згідно з п. 4.1. договору у випадку прострочення позичальником строків сплати процентів, комісій, а також прострочення строків повернення кредиту/траншу, визначених цим договором, позичальник сплачує кредитору пеню із розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період прострочення, від простроченої суми за кожний день прострочення. Сплата пені не звільняє позичальника від зобов'язання сплатити в повному обсязі проценти і комісії, передбачені цим договором.

У випадку порушення позичальником вимог п. п. 3.3.1., 3.3.6. - 3.3.14. цього договору, позичальник сплачує кредитору штраф у розмірі 2% від максимального ліміту заборгованості, визначеного п. 1.1.1. цього договору, за кожний випадок порушення (п. 4.2. договору).

Договір набирає чинності з дати його укладення та діє до остаточного виконання сторонами прийнятих на себе зобов'язань за договором (п. 8.6. договору).

Договір підписаний представниками сторін та скріплений їх печатками.

Додатком №1 до договору є графік зменшення максимального ліміту заборгованості за кредитом.

20.09.2013р. між сторонами укладено додатковий договір №1 до договору кредиту №КФ-ВКЛ-2005381 від 21.08.2012р. згідно умов якого текст договору викладено в новій редакції.

Так, відповідно до п. 1.1.1. додаткового договору надання кредиту здійснюється в сумі 145000,00 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 26,99% річних, з кінцевим терміном повернення заборгованості за кредитом до 20.08.2015р. включно, на умовах визначених цим договором.

Повернення кредиту здійснюється у валюті наданого кредиту, у відповідності до графіку, наведеному в додатку 1 до цього договору (п. 1.1.2. договору).

Згідно з п. 1.1.3. договору у випадку невиконання позичальником будь - якого з зобов'язань, передбачених п. 3.3.14. цього договору, процентна ставка за користування кредитом встановлюється в розмірі 31,99% річних, та починає застосовуватися до взаємовідносин сторін за цим договором починаючи з дня, наступного за кінцевим терміном (днем) виконання зобов'язання та діє до дня (включно) виконання умов, передбачених п. 3.3.14. цього договору. При цьому, сторони погодили, що встановлення зазначеного розміру процентної ставки є заздалегідь погодженим.

У разі прострочення кінцевого терміну повернення заборгованості за кредитом, визначеного в п. 1.1.1. цього договору, процентна ставка за цим договором встановлюються в розмірі 46,99% річних, та починає застосовуватися до взаємовідносин сторін за цим договором починаючи з дня, наступного за кінцевим терміном (днем) повернення заборгованості за кредитом по день фактичного погашення простроченої заборгованості за кредитом. При цьому сторони, поголили, що встановлення зазначеного розміру процентної ставки є заздалегідь погодженим (п. 1.1.4. договору).

Пунктом 3.3.14 додаткового договору визначено зобов'язання позичальника, зокрема:

- в строк до 20.11.2012р. включно позичальник зобов'язаний перевести обороти пропорційно кредитній заборгованості на поточні рахунки позичальника, відкриті у кредитора. Для підтвердження виконання своїх зобов'язань позичальник повинен щоквартально, не пізніше двадцятого числа першого місяця кварталу наступного за звітним, надавати кредитору довідки / виписки про обороти в інших банках, в яких обслуговується позичальник (п. 3.3.14.2);

- в день укладання цього договору укласти в акредитованій кредитором страховій компанії договір страхування заставного майна, зазначеного в п.1.3. цього договору. У випадку, якщо термін дії укладеного договору страхування (страхового полісу) закінчується, а зобов'язання Позичальника за цим Договором залишаються невиконаними, Позичальник зобов'язаний не пізніше останнього календарного дня до закінчення терміну дії існуючого договору страхування (страхового полісу) укласти новий договір страхування (страховий поліс) таким чином, щоб предмет застави залишався застрахованим протягом всього строку дії цього Договору, та надати Кредитору для ознайомлення оригінали договору страхування та платіжних документів, що підтверджують сплату страхових платежів (премій) на наступний період страхування (п. 3.3.14.3.) ;

- в день укладання цього Договору укласти в акредитованій банком страховій компанії договір страхування життя ОСОБА_2. У випадку, якщо термін дії укладеного договору страхування (страхового полісу) закінчується, а зобов'язання Позичальника за цим Договором залишаються невиконаними, Позичальник зобов'язаний не пізніше останнього календарного дня до закінчення терміну дії існуючого договору страхування (страхового полісу) укласти новий договір страхування (страховий поліс) таким чином, щоб життя Позичальника залишалося застрахованим протягом всього строку дії цього Договору, та надати Кредитору для ознайомлення оригінали договору страхування та платіжних документів, що підтверджують сплату страхових платежів (премій) на наступний період страхування (п. 3.3.14.4.).

Додатком до додаткового договору №1 від 20.09.2013р. до договору кредиту №КФ-ВКЛ-2005381 від 21.08.2012р. затверджено графік повернення кредиту, згідно якого щомісячна сума погашення кредиту складає 6304,35 грн., що підлягає сплаті до 10 числа місяця.

На підставі заяви ОСОБА_2 від 22.08.2012р. позивачем було перераховано відповідачу кредитні кошти у розмірі 145000,00 грн., що підтверджується меморіальним ордером №36330597 від 22.08.2012р.

В матеріалах справи наявні банківські виписки про рух коштів по рахунку за період з 21.08.2012р. по 28.08.2015р., в яких відображені нарахування банком та сплати відповідачем сум кредиту та відсотків по кредиту.

Позивач посилаючись на неналежне виконання відповідачем умов договору кредиту, звернувся з позовом, в якому з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог просить стягнути з відповідача 23009,53 грн., з яких: 53,10 грн. - проценти; 7210,09 грн. - пеня за несвоєчасне повернення кредиту; 466,32 грн. - 3% річних від суми простроченого кредиту; 728 ,57 грн. - пеня за несвоєчасне повернення процентів; 51,44 грн. - 3% річних від суми прострочених відсотків; 14500,00 грн. - штраф.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши додані докази та давши їм оцінку в сукупності, судом враховується таке.

Згідно з абз. 2 ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

З положень ст. 509 ЦК України, ст. 173 ГК України вбачається, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Статтею 11 ЦК України та ст. 174 ГК України визначено, що господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

З матеріалів справи вбачається, що 21.08.2012р. між публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" (кредитор) та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 (позичальник) укладено договір №КФ-ВКЛ-2005381, відповідно до умов якого кредитор надає позичальнику грошові кошти (далі - кредит) у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання, а позичальник зобов'язується своєчасно повернути отриманий кредит, сплатити проценти за користування кредитом, а також виконати інші зобов'язання за договором (п. 1.1. договору). Згідно додаткового договору №1 від 20.09.2013р. до договору кредиту №КФ-ВКЛ-2005381 від 21.08.2012р. текст договору було викладено в новій редакції.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (ч. 2 ст. 1054 ЦК України).

Як встановлено ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до п. 1.1.1. договору надання кредиту здійснюється в сумі 145000,00 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 26,99% річних, з кінцевим терміном повернення заборгованості за кредитом до 20.08.2015р. включно, на умовах визначених цим договором.

На підставі заяви ОСОБА_2 від 22.08.2012р. позивачем було перераховано відповідачу кредитні кошти у розмірі 145000,00 грн., що підтверджується меморіальним ордером №36330597 від 22.08.2012р.

Згідно з п. 1.1.2. договору повернення кредиту здійснюється у валюті наданого кредиту, у відповідності до графіку, наведеному в додатку 1 до договору.

Додатком до додаткового договору №1 від 20.09.2013р. до договору кредиту №КФ-ВКЛ-2005381 від 21.08.2012р. затверджено графік повернення кредиту, згідно якого щомісячна сума погашення кредиту складає 6304,35 грн., що підлягає сплаті до 10 числа місяця.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 525 Цивільного кодексу України обумовлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено законом або договором.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Із наявних в матеріалах справі банківських виписок про рух коштів по рахунку за період з 21.08.2012р. по 28.08.2015р. та розрахунку позивача вбачається, що відповідач погасив суму кредиту та процентів, однак сплати здійснювалися з порушенням термінів, встановлених договором. При цьому, відповідачем непогашено 53,10 грн. процентів, які правомірно заявлені позивачем до стягнення, тому підлягають задоволенню.

З приводу заявлених до стягнення 3% річних від суми простроченого кредиту в розмірі 466,32 грн. та 3% річних від суми прострочених відсотків в розмірі 51,44 грн., судом береться до уваги таке.

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Пунктом 4.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 р. „Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" передбачено, що сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом) не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Проаналізувавши розрахунок позивача, контррозрахунок відповідача та банківські виписки про рух коштів по рахунку за період з 21.08.2012р. по 28.08.2015р., в яких відображені розміри платежів на погашення кредиту, суд погоджується із позицією відповідача про правомірність нарахування 3% річних від суми простроченого кредиту в розмірі 343,49 грн.

Тому в частині стягнення 3% річних від суми простроченого кредиту в розмірі 122,83 грн. (466,32 - 343,49 = 122,83) суд відмовляє.

З приводу заявлених до стягнення 3% річних від суми прострочених відсотків в розмірі 51,44 грн., суд вважає правомірним їх стягнення в розмірі 46,64 грн. (за винятком періоду нарахування з 03.08.2015р. по 10.08.2015р. в розмірі 4,80 грн.).

Стовно заявлених до стягнення 3% річних від суми прострочених відсотків в розмірі 4,80 грн., нарахованих за період з 03.08.2015р. по 10.08.2015р. на суму прострочених відсотків в розмірі 7307,11 грн., судом береться до уваги, що згідно банківської виписки про рух коштів по рахунку НОМЕР_3 за період з 21.08.2012р. по 28.08.2015р. відповідачем відсотки за кредитним договором в розмірі 7307,11 грн. сплачені 03.08.2015р. Тому, нарахування 3% річних на зазначену суму відсотків є безпідставним.

Таким чином, в частині стягнення 3% річних від суми прострочених відсотків в розмірі 4,80 грн. суд відмовляє.

Також позивачем заявлено до стягнення пеню за несвоєчасне повернення кредиту в розмірі 7210,09 грн. та пеню за несвоєчасне повернення процентів в розмірі 728 ,57 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 549, п. 3 ч. 1 ст. 611, ст. 1050 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки - грошової суми, яку боржник повинен сплатити кредиторові у рази порушення ним зобов'язання.

За приписами ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожний день прострочення виконання. При цьому, відповідно до ст.ст. 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений ст. 1 вказаного Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно з п. 4.1. договору у випадку прострочення позичальником строків сплати процентів, комісій, а також прострочення строків повернення кредиту/траншу, визначених цим договором, позичальник сплачує кредитору пеню із розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період прострочення, від простроченої суми за кожний день прострочення.

Проаналізувавши розрахунок позивача, контррозрахунок відповідача та банківські виписки про рух коштів по рахунку за період з 21.08.2012р. по 28.08.2015р., в яких відображені розміри платежів на погашення кредиту, суд погоджується із позицією відповідача про правомірність нарахування пені за несвоєчасне повернення кредиту в розмірі 5185,16 грн.

Тому в частині стягнення пені за несвоєчасне повернення кредиту в розмірі 2024,93 грн. (7210,09 - 5185,16 = 2024,93) суд відмовляє.

З приводу заявленої до стягнення пені за несвоєчасне повернення процентів в розмірі 728,57 грн., суд вважає правомірним їх стягнення в розмірі 632,48 грн. (за винятком періоду нарахування з 03.08.2015р. по 10.08.2015р. в розмірі 96,09 грн.).

Стовно заявленої до стягнення пені за несвоєчасне повернення процентів в розмірі 96,09 грн., нарахованих за період з 03.08.2015р. по 10.08.2015р. на суму прострочених відсотків в розмірі 7307,11 грн., судом береться до уваги, що згідно банківської виписки про рух коштів по рахунку НОМЕР_3 за період з 21.08.2012р. по 28.08.2015р. відповідачем відсотки за кредитним договором в розмірі 7307,11 грн. сплачені 03.08.2015р. Тому, нарахування пені на зазначену суму процентів є безпідставним.

Таким чином, в частині стягнення пені за несвоєчасне повернення процентів в розмірі 96,09 грн. суд відмовляє.

З приводу заявленого до стягнення штрафу в розмірі 14500,00 грн. судом враховується наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 549 ЦК України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Пунктом 4.2. договору передбачено, що у випадку порушення позичальником вимог п. п. 3.3.1., 3.3.6. - 3.3.14. цього договору, позичальник сплачує кредитору штраф у розмірі 2% від максимального ліміту заборгованості, визначеного п. 1.1.1. цього договору, за кожний випадок порушення.

Як слідує із розрахунку, наявного в матеріалах справи позивачем нараховано штраф у розмір 14500,00 грн., що включає:

- 2900,00 грн. - за порушення п. 3.3.14.2. договору, відповідно до якого, відповідач зобов'язаний протягом 10 календарних днів з дня укладання договору (ів) застави (іпотеки) укласти в акредитованій кредитором страховій компанії договір страхування заставного манна, зазначеного в п. 1.3. цього договору. У випадку, якщо термін дії укладеного договору страхування (страхового полісу) закінчується, а зобов'язання позичальника за цим договором залишаються невиконаними, Позичальник зобов'язаний не пізніше останнього календарного дня до закінчення терміну дії існуючого договору страхування (страхового полісу) укласти новий договір страхування (страховий поліс) таким чином, щоб предмет застави залишався застрахованим протягом всього строку дії цього договору, та надати кредитору для ознайомлення оригінали договору страхування та платіжних документів, що підтверджують сплату страхових платежів (премій) на наступний період страхування. Як вбачається із розрахунку, датою невиконання вищевказаного пункту договору є 31.08.2012р.;

- 5800,00 грн. - за дворазове порушення п. 3.3.14.4. договору, відповідно до якого відповідач зобов'язаний протягом 10 календарних днів з дня укладання цього договору укласти в акредитованій банком страховій компанії договір страхування життя ОСОБА_2. У випадку, якщо термін дії укладеного договору страхування (страхового полісу) закінчується, а зобов'язання позичальника за цим договором залишаються невиконаними, позичальник зобов'язаний не пізніше останнього календарного дня до закінчення терміну дії існуючого договору страхування (страхового полісу) укласти новий договір страхування (страховий поліс) таким чином, щоб життя позичальника залишалося застрахованим протягом всього строку дії цього договору, та надати кредитору для ознайомлення оригінали договору страхування та платіжних документів, що підтверджують сплату страхових платежів (премій) на наступний період страхування. Як вбачається із розрахунку, датою невиконання вищевказаного пункту договору є 21.08.2013р. та 21.08.2014р.;

- 2900,00 грн. - за порушення п. 3.3.14.2. додаткового договору, відповідно до якого, відповідач зобов'язаний в строк до 20.11.2012р. включно перевести обороти пропорційно кредитній заборгованості на поточні рахунки Позичальника відкриті у кредитора. Для підтвердження виконання своїх зобов'язань позичальник повинен щоквартально, не пізніше двадцятого числа першого місяця кварталу наступного за звітним надавати кредитору довідки про обороти в інших банках, в яких обслуговується позичальник. Тобто, прострочення виконання даного обов'язку має місце з 21.11.2012р.;

- 2900,00 грн. - за порушення п. 3.3.14.3. додаткового договору, відповідно до якого, відповідач зобов'язаний у день укладення цього договору, укласти в акредитованій кредитором страховій компанії договір страхування заставного майна, зазначеного в п.1.3. цього договору. У випадку якщо термін дії укладеного договору страхування закінчується, а зобов'язання позичальника за цим договором залишаються невиконаними, позичальник зобов'язаний не пізніше останнього календарного дня до закінчення терміну дії існуючого договору страхування укласти новий договір страхування таким чином, щоб предмет застави залишався застрахованим протягом всього строку дії цього договору, та надати кредитору для ознайомлення оригінали договору страхування та платіжних документів, що підтверджують сплату страхових платежів на наступний період страхування. Як вбачається із розрахунку, датою невиконання вищевказаного пункту договору є 31.08.2012р.

Судом враховується, що позивачем подано заяву про застосування строку позовної давності до вимоги про стягнення штрафу у розмірі 14500,00 грн., при розгляді якої береться до уваги таке.

Статтею 256 ЦК України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Положеннями ч. 1 ст. 261 ЦК України визначено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік.

Враховуючи, що позивач звернувся з позовом до суду 28.08.2015р. (дата поштового штемпеля підприємства зв'язку через яке надсилається позовна заява - абз. 2 п. 4.4.2. постанови Пленуму ВГС України від 29.05.2013р. №10 „Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів"), річний строк позовної давності по вимогам про стягнення штрафних санкцій минули, що є підставою для відмови у їх стягненні.

Стосовно клопотання відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій до 2000,00 грн., суд бере до уваги наступне.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 83 ГПК України передбачено, що господарський суд приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Статтею 233 ГК України визначено, що суд має право зменшити розмір санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Зазначена стаття кореспондується з ч. 3 ст. 551 ЦК України, згідно якої розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Згідно з підпунктом 3.17.4. пункту 3.17. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (п. 3 ст. 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Зі змісту наведених норм випливає, що у вирішенні питання про можливість зменшення неустойки суд бере до уваги майновий стан сторін і оцінює співвідношення розміру заявлених штрафних санкцій, зокрема з розміром збитків кредитора, враховує інтереси обох сторін.

Як вбачається із поданого відповідачем клопотання, останнє обґрунтоване важким матеріальним становищем, сезонністю продажу товару, зменшенням розмірів отриманих прибутків,а також незначним порушенням умов договору, що не завдало позивачу жодних збитків. Натомість, жодних доказів на підтвердження зазначеного до матеріалів справи не надано.

З огляду на зазначене, суд враховуючи положення ст. 233 ГК України, ст. 551 ЦК України, ст. 33, 34 ГПК України, приймаючи до уваги винятковість випадків зменшення розміру штрафних санкцій, приходить до висновку, що відповідачем не доведено наявність обставин, які могли б слугувати підставою для зменшення заявлених до стягнення штрафних санкцій.

Враховуючи вищевикладене, суд відмовляє в задоволенні клопотання відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості. Отже, обов'язок доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини.

Згідно положень статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі усіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги підлягають задоволенню частково в розмірі 6260,87 грн., з яких: 53,10 грн. - проценти; 5185,16 грн. - пеня за несвоєчасне повернення кредиту; 343,49 грн. - 3% річних від суми простроченого кредиту; 632,48 грн. - пеня за несвоєчасне повернення процентів; 46,64 грн. - 3% річних від суми прострочених відсотків.

В решті позову щодо стягнення 16748,65 грн., з яких: 2024,93 грн. - пеня за несвоєчасне повернення кредиту; 122,83 грн. - 3% річних від суми простроченого кредиту; 96,09 грн. - пеня за несвоєчасне повернення процентів; 4,80 грн. - 3% річних від суми прострочених відсотків; 14500,00 грн. - штраф.

Відповідно до ч. 2 ст. 49 ГПК України, п. 4.6. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.2013р. „Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" судовий збір покладається на відповідача, оскільки спір виник саме внаслідок її неправильних дій.

Керуючись ст. ст. 1, 2, 12, 33, 34, 44, 49, 82, 84, 85, 115, 116 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві "Дельта Банк" - Кадирова Владислава Володимировича м. Київ до фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 Хмельницька область, м. Кам`янець-Подільський про стягнення 23009,53 грн., з яких: 53,10 грн. - проценти; 7210,09 грн. - пеня за несвоєчасне повернення кредиту; 466,32 грн. - 3% річних від суми простроченого кредиту; 728 ,57 грн. - пеня за несвоєчасне повернення процентів; 51,44 грн. - 3% річних від суми прострочених відсотків; 14500,00 грн. - штраф задовольнити частково.

Стягнути з фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь публічного акціонерного товариства "Дельта-Банк" (м. Київ, вул. Щорса, 36-Б, ) 53,10 грн. (п'ятдесят три гривні 10 коп.) процентів; 5185,16 грн. (п'ять тисяч сто вісімдесят п'ять гривень 16 коп.) пені за несвоєчасне повернення кредиту; 343,49 грн. (триста сорок три гривні 49 коп.) 3% річних від суми простроченого кредиту; 632,48 грн. (шістсот тридцять дві гривні 48 коп.) пені за несвоєчасне повернення процентів; 46,64 грн. (сорок шість гривень 64 коп.) 3% річних від суми прострочених відсотків.

Видати наказ.

Стягнути з фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) в доход державного бюджету по коду класифікації доходів 22030001, р/р 3002 УДКСУ у м. Хмельницькому, код отримувача 38045529, банк одержувача ГУ ДКСУ у Хмельницькій області, МФО 815013 судовий збір у розмірі 1218,00 грн. (одна тисяча двісті вісімнадцять гривень 00 коп.).

Видати наказ.

В решті позову відмовити.

Повне рішення складено 11.11.2015р.

Суддя О.Є. Танасюк

Відповідно до ч. 5 ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Згідно з ч. 1 ст. 93 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня оголошення місцевим господарським судом. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Віддрук. 3 прим. :

1 - до справи,

2 - позивачу - ПАТ "Дельта Банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві "Дельта Банк" - Кадирова Владислава Володимировича (01014, м. Київ, бул. Дружби народів,38).

3 - відповідачу - фізична особа - підприємець ОСОБА_2 (АДРЕСА_1 ).