ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2015 року Справа № 916/1866/15
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого Грейц К.В.,
суддів :Бакуліної С.В. (доповідач), Поляк О.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали касаційної скаргиФізичної особи - підприємця ОСОБА_4
на постановувід 25.08.2015 Одеського апеляційного господарського суду
у справі№ 916/1866/15
господарського суду Одеської області
за позовомЗаступника прокурора Суворовського району м. Одеси в інтересах держави в особі: Одеської міської ради; Комунального підприємства "Гідропарк "Лузанівка"
доФізичної особи - підприємця ОСОБА_4
простягнення 10 846,72 грн
за зустрічним позовомФізичної особи - підприємця ОСОБА_4
доЗаступника прокурора Суворовського району м. Одеси в інтересах держави в особі: Одеської міської ради; Комунального підприємства "Гідропарк "Лузанівка"
провизнання договору недійсним
в судовому засіданні взяли участь представники :
від позивача: від відповідача: від прокуратури:не з'явились не з'явились Збарих С.М. (прокурор відділу Генеральної прокуратури України)
В С Т А Н О В И В :

Рішенням Господарського суду Одеської області (суддя Гут С.Ф.) від 20.07.2015, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду (головуючий суддя - Лисенко В.А., судді - Разюк Г.П., Шевченко В.В.) від 25.08.2015, у справі № 916/1866/15 позов задоволено; стягнуто з ФОП ОСОБА_4 на користь Комунального підприємства "Гідропарк "Лузанівка" заборгованість за договором пайової участі №14 від 16.02.2012 у розмірі 10 846,72 грн; стягнуто з ФОП ОСОБА_4 на користь Державного бюджету України витрати по сплаті судового збору у сумі 1 827,00 грн; у задоволенні зустрічного позову ФОП ОСОБА_4 - відмовлено.

В касаційній скарзі ФОП ОСОБА_4 просить скасувати ухвалені по справі судові акти та прийняти нове рішення, яким в позові відмовити, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, а саме: ст.ст.203, 215, 216, 901, 902, 903 ЦК України, ст.ст.5, 10, 34, ч.4 ст.15 Закону України "Про благоустрій населених пунктів", ст.ст.33, 34, 43 ГПК України.

Відзиву на касаційну скаргу сторони не надіслали.

Позивачі, відповідач, не скористалися наданим процесуальним правом на участь у засіданні суду касаційної інстанції.

Заслухавши заперечення на касаційну скаргу прокурора відділу Генеральної прокуратури України, перевіривши повноту встановлення обставин справи та правильність їх юридичної оцінки в постанові апеляційного господарського суду, колегія суддів Вищого господарського суду України приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Заступник прокурора Суворовського району м. Одеси в інтересах держави в особі Одеської міської ради; Комунального підприємства "Гідропарк "Лузанівка", звернувся до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 про стягнення заборгованості 10 846,72 грн за договором пайової участі №14 від 16.02.2012, посилаючись на невиконання в повному обсязі відповідачем за первісним позовом умов договору з урахуванням додаткового погодження від 20.04.2012.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_4 також звернувся із зустрічним позовом до Заступника прокурора Суворовського району м. Одеси в інтересах держави в особі Одеської міської ради; Комунального підприємства "Гідропарк "Лузанівка" про визнання договору №14 від 16.02.2012 про пайову участь в утриманні об'єктів благоустрою, укладеного між Комунальним підприємством "Гідропарк "Лузанівка" та СПД ОСОБА_4 недійсним, мотивуючи свою позицію посиланням на невідповідність спірного договору положенням ч.4 ст.15 Закону України "Про благоустрій населених пунктів", оскільки він укладений не з власником стаціонарної споруди та відносно не тимчасової споруди.

Задовольняючи первісний позов та відмовляючи у задоволенні зустрічного позову, суди правомірно виходили із такого.

Прокуратурою Суворовського району м. Одеси була опрацьована надана дирекцією КП "Гідропарк "Лузанівка" інформація щодо дотримання вимог суб'єктами господарювання Земельного та Водного кодексів України при використанні земель водного фонду для розміщення об'єктів рекреаційного призначення.

ОСОБА_4 зареєстрований 09.01.2007 державним реєстратором Виконавчого комітету Одеської міської як фізична особа-підприємець, за номером запису 005384, код НОМЕР_1.

ФОП ОСОБА_4 здійснює підприємницьку діяльність на території Комунального підприємства "Гідропарк "Лузанівка", що знаходиться на узбережжі Чорного моря за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно договору купівлі-продажу від 21.12.2005, зареєстрованого за №5897 ОСОБА_4 на праві власності належать нежитлові приміщення бару "ІНФОРМАЦІЯ_1", загальною площею 93,5 кв.м, розташовані на земельній ділянці площею 200 кв.м, що підтверджується договором купівлі-продажу від 21.12.2005.

Об'єкт розташований в пляжній зоні міста Одеси на узбережжі Чорного моря, що знаходиться на території парку-пам'ятки садово-паркового мистецтва ім. Котовського (територія Гідропарку "Лузанівка").

Право власності належним чином зареєстровано в КП "ОМБТІ та РОН" 10.01.2006, про що зроблено запис №3906 в книзі 50 неж-24, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно за №9524799 від 10.01.2006.

В наступному цей об'єкт було реконструйовано власником і на даний час його площа складає 609,6 кв.м, на земельній ділянці 451,3 кв.м.

16.02.2012 між Комунальним підприємством "Гідропарк "Лузанівка" (підприємство) та СПД ОСОБА_4 (користувач) було укладено договір №14 про пайову участь в утриманні об'єктів благоустрою, а саме: - стаціонарного об'єкту бару "ІНФОРМАЦІЯ_1", згідно якого підприємство здійснює заходи з благоустрою об'єктів, що утримують, а користувач бере на себе зобов'язання з пайової участі в утриманні об'єктів благоустрою згідно із затвердженим річним планом заходів з утримання та ремонту об'єктів благоустрою.

За умовами п.1.2 договору, форма пайової участі користувача - грошова, розмір якої визначається згідно з Порядком визначення пайової участі власників (орендарів) будівель та споруд соціально-культурного, побутового, торговельного та іншого призначення, а також власників (орендарів) пунктів дрібно-роздрібної торговельної мережі для утримання об'єктів благоустрою, розташованих в прибережній та парковій зонах, скверах на територіях для експлуатації фонтанів, бюветних гідротехнічних комплексів, ставків, затверджених відповідно до підпункту 2 пункту "а" ст.28, підпункту 1 пункту "а" ст.30 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", ст.15 Закону України "Про благоустрій населених пунктів", рішення Одеської міської ради від 23.12.2011 №1631-УІ "Про затвердження Правил благоустрою території міста Одеси (текстової частини) у новій редакції", рішення Виконавчого комітету Одеської міської ради №64 від 16.02.2012 "Про встановлення розміру пайової участі для власників (орендарів) будівель та споруд соціально-культурного, побутового, торгівельного та іншого призначення, а також власників (орендарів) пунктів дрібно-роздрібної торгівельної мережі для утримання об'єктів благоустрою".

Користувач сплачує щомісячну суму пайової участі, розмір якої визначено згідно з Порядком визначення пайової участі власників (орендарів) будівель та споруд соціально-культурного, побутового, торговельного та іншого призначення для утримання об'єктів благоустрою, та вказано в додатку №1 до даного договору (п.4.1. договору).

У відповідності до п.7.1. договору строк дії договору з 16.02.2012 до 30.04.2012.

Сторони згідно додатку №1 до договору погодили щомісячну суму коштів, яку повинен був сплачувати відповідач позивачу: лютий 2012 - 492,93 грн, березень 2012 - 1021,06 грн, квітень 2012 - 1021,06 грн, а всього 2 535,05 грн.

Зазначена сума сплачена відповідачем у повному обсязі.

Крім того, згідно додаткового погодження до договору №14 від 16.02.2012 яке підписано сторонами 20.04.2012 та додатку №2 до договору, строк дії договору продовжено з 01.05.2012 до 30.04.2013, додатково погоджено щомісячну суму коштів, які повинен був сплачувати відповідач позивачу на п'ять місяців з травня 2012 по вересень 2012 в сумі по 3 403,54 грн, а з жовтня 2012 по квітень 2013 по 1 021,06 грн, а всього за додатковим договором 24 165,12 грн.

Проте, відповідач умови додаткового погодження до договору не виконав у повному обсязі, оскільки не сплатив позивачу суми пайової участі за договором №14 станом на час звернення з позовом до суду в розмірі 10 846,72 грн (за травень 2012 - 3 403,54 грн, за червень 2012 - 3 403,54 грн, за липень 2012 - 3 403,54 грн та частково за вересень 2012 - 636,10 грн).

28.08.2014 Комунальним підприємством "Гідропарк "Лузанівка" було надіслано відповідачу попередження за №299 щодо необхідності погашення боргів за договорами пайової участі, але відповідач відповіді не надав, борг не погасив, що стало підставою для звернення Заступника прокурора Суворовського району м. Одеси до Господарського суду Одеської області з даним позовом.

Так, згідно зі ст.11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частина 1 статті 202 ЦК України визначає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

При цьому за правилами статті 14 Цивільного кодексу України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Згідно з частиною 1 статті 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Укладений між сторонами по справі договір є підставою для виникнення у сторін за цим договором господарських зобов'язань відповідно до ст.ст.173, 174 ГК України (ст.ст.11, 202, 509 ЦК України), і згідно ст.629 ЦК України є обов'язковим для виконання його сторонами.

В силу ч.1 ст.193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 Цивільного кодексу України).

Статтею 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Здійснення позивачем заходів з благоустрою об'єкта, вказаного в договорі - бар "ІНФОРМАЦІЯ_1" є підставою виникнення у відповідача зобов'язання вносити суму пайової участі, передбачену умовами договору, у встановлені договором строки незалежно від результатів господарської діяльності об'єктів відповідача протягом всього періоду дії договору, як це передбачено умовами п.3.3.1, п.4.1 договору.

Оскільки на момент ухвалення рішення у даній справі борг в сумі 10 846,72 грн не сплачено первісний позов правомірно задоволено в повному обсязі.

Щодо зустрічних позовних вимог колегія суддів вважає зазначити таке.

Згідно із приписами ст.215 ЦК України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам (ч.1 ст.203 ЦК України).

Відповідно до ст.207 ГК України господарське зобов'язання, що не відповідає вимогам закону, може бути на вимогу однієї із сторін визнано судом недійсним.

В силу ч.7 ст.179 ГК України господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, а саме: відповідність змісту угод вимогам закону; додержання встановленої форми угоди; правоздатність сторін за угодою; у чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Судами встановлено, що спірний договір сторонами виконувався та при укладанні зазначеного договору ними були погоджені всі істотні умови господарського договору, а саме: предмет, ціна та строк дії договору.

Доводи ФОП ОСОБА_4 про те, що бар "ІНФОРМАЦІЯ_1" є стаціонарним об'єктом, площею 609,6 кв.м, а не є тимчасовою спорудою та договір укладено не з власником майна не є підставою для визнання договору недійсним.

Так, згідно ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з врахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

До того ж відповідно до п.2 ч.1, п.5 ч.2 ст.10 Закону України "Про благоустрій населених пунктів" до повноважень сільських, селищних і міських рад ті їх виконавчих органів належить затвердження правил благоустрою території населених пунктів, здійснення самоврядного контролю за станом благоустрою та утримання територій населених пунктів, інженерних споруд та об'єктів, підприємств, установ та організацій, майданчиків для паркування транспортних засобів (у тому числі щодо оплати послуг з користування майданчиками для платного паркування транспортних засобів), озелененням таких територій, охороною зелених насаджень, водних об'єктів.

Статтею 13 Закону України "Про благоустрій населених пунктів" до об'єктів благоустрою населених пунктів належать: парки (гідропарки, лугопарки, лісопарки, парки культури та відпочинку, парки - пам'ятки садово-паркового мистецтва, спортивні, дитячі, історичні, національні, меморіальні та інші), рекреаційні зони, сади, сквери та майданчики та інше.

Спірний договір було укладено вільно на підставі рішення Виконавчого комітету Одеської міської ради №64 від 16.02.2012 "Про встановлення розміру пайової участі для власників (орендарів) будівель та споруд соціально-культурного, побутового, торговельного та іншого призначення, а також власників (орендарів) пунктів дрібно-роздрібної торговельної мережі для утримання об'єктів благоустрою", яким встановлено розмір пайової участі для власників споруд, що обслуговуються КП "Узбережжя", КП "Гідропарк "Лузанівка", КП "Ланжерон" та КП "Прибережно-експлуатаційне об'єднання Київського району м. Одеси". На підставі зазначеного та з урахуванням того, що ОСОБА_4 є власником бару "ІНФОРМАЦІЯ_1", 16.02.2012 з ФОП ОСОБА_4 і було укладено договір про пайову участь. Докази іншого в матеріалах справи відсутні.

З урахуванням викладеного касаційна інстанція погоджується із тим, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами у справі наявності правових підстав, передбачених ст.ст.203, 215 ЦК України для визнання договору про пайову участь в утриманні об'єктів благоустрою недійсним, а тому, суди обґрунтовано відмовили в задоволенні зустрічного позову.

Також суди правомірно не прийняли до уваги твердження відповідача за первісним позовом про те, що прокуратура не має право представляти інтереси КП "Гідропарк "Лузанівка" в суді у цій справі, оскільки Одеська міська рада виступає від імені територіальної громади міста Одеси як власник комунального майна, а КП "Гідропарк "Лузанівка" створено міською радою для благоустрою та утримання території пляжів, зеленої зони прибрежної території у належному стані.

Твердження заявника про порушення і неправильне застосування Одеським апеляційним господарським судом норм матеріального та процесуального права не знайшли свого підтвердження та суперечать матеріалам справи, в зв'язку з чим підстав для скасування прийнятої у справі постанови колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.1115, 1117, 1118, п.1 ч.1 ст.1119, ст.11111 ГПК України, Вищий господарський суд України ,-

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Постанову Одеського апеляційного господарського суду від 25.08.2015 у справі № 916/1866/15 залишити без змін.

Головуючий-суддя К.Грейц

Судді С.Бакуліна

О.Поляк