РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.10.2015Справа №910/20269/15

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Л.К.О."

До Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРАЇНСЬКІ ПРОДУКТОВІ ТРАДИЦІЇ"

Про стягнення 1 042 972,73 грн.

Суддя Прокопенко Л.В.

Представники:

Від позивача Ситюк С.І. - представник

Від відповідача не з?явився

Суть спору:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Л.К.О." звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРАЇНСЬКІ ПРОДУКТОВІ ТРАДИЦІЇ" про стягнення 1 042 972,73 грн.

Ухвалою суду від 07.08.2015 за зазначеною вище позовною заявою порушено провадження у справі № 910/20269/15 та призначено розгляд справи на 30.09.2015.

В судове засідання 30.09.2015 представник позивача з'явився, підтримав позовні вимоги.

В судове засідання 30.09.2015 представник відповідача не з?явився, вимоги ухвали суду від 07.08.2015 не виконав.

Ухвалою суду від 30.09.2015 відкладено розгляд справи на 28.10.2015.

В судове засідання 28.10.2015 представник позивача з'явився, надав суду усні пояснення по справі.

В судове засідання 28.10.2015 представник відповідача не з'явився, вмотивованих заяв та клопотань до суду не надав.

В судовому засіданні 28.10.2015 оголошено вступну та резолютивну частини рішення

Розглянувши документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення проти позову, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

01.08.2013 між позивачем, як постачальником та відповідачем, як покупцем, було укладено договір поставки № 267, предметом якого сторони погодили, що посталь ник зобов'язується систематично доставляти і передавати на умовах та у встановлені договором строки продовольчу та непродовольчу продукцію у власність покупця, а покупець зобов'язується приймати товар у власність і оплачувати його на умовах договору. ( п. 1.1).

Відповідно до п. 1.2 Договору, найменування товару, його асортимент та ціна визначається специфікацією, що є його невід'ємною частиною.

Поставка товару покупцю здійснюється окремими партіями силами та за рахунок постачальника на умовах DDP у відповідності до вимог Міжнародних правил щодо тлумачення термінів "Інкотермс" та на підставі прийнятих постачальником до виконання замовлень покупця. ( п. 2.1)

Відповідно до п. 5.8 Договору, оплата здійснюється покупцем в національній грошовій одиниці України через 21 календарних днів за поставлений товар.

Позивач зазначив, що станом на 18.05.2015 заборгованість відповідача перед позивачем становить 1042972,73 грн. що підтверджується видатковими накладними.

Проаналізувавши матеріали справи та пояснення представника позивача, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими з огляду на наступне.

Внаслідок укладення договору між сторонами згідно ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), виникли цивільні права та обов'язки.

Оскільки між сторонами по справі склалися господарські правовідносини, то до них слід застосовувати положення Господарського кодексу України (далі - ГК України) як спеціального акту законодавства, що регулює правовідносини у господарській сфері.

Відповідно до абз. 2 п. 1 ст. 193 ГК України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно ст. 173 ГК України один суб'єкт господарського зобов'язання повинен вчинити певну дію на користь іншого суб'єкта, а інший має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) ( ст. 530 ЦК України).

Частиною 1 ст. 193 ГК України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Відповідно до частини сьомої зазначеної статті не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Умови зазначеного договору свідчать про те, що за своєю правовою природою він є договором поставки.

Таким чином, станом на день розгляду справи сума основної заборгованості що підлягає до стягнення становить 1 042 972,73 грн.

Згідно з ст. 33 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 49 ГПК України витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 33, 49, 75, ст.ст. 82-85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Українські продуктові традиції" (01103, м. Київ, вул. Кіквідзе/Бастіонна, ?, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Л.К.О." (03062, м. Київ, вул. Екскаваторна, 35, ) заборгованість у розмірі 1 042 972 (один мільйон сорок дві тисячі дев'ятсот сімдесят дві) грн. 73 коп., судовий збір у розмірі 20 859 (двадцять тисяч вісімсот п'ятдесят дев'ять) грн. 46 коп.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 02.11.2015.

Суддя Л.В. Прокопенко