ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________
УХВАЛА

"27" жовтня 2015 р.Справа № 5023/2877/12 вх. № 2877/12

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Дзюби О.А.

при секретарі судового засідання Шаповалові О.В.

За участю

Представника АТ "Райффайзен Банк Аваль" - Марченко О.П., довіреність від 02.08.15р.

По справі за заявою ФОП ОСОБА_3, м. Чугуїв

до ФОП ОСОБА_4, м. Південне

про визнання банкрутом

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Харківської області від 01 вересня 2015 року відкладено розгляд справи на 27 жовтня 2015 року; зобов'язано учасників процесу виконати в повному обсязі вимоги суду.

До канцелярії суду від ліквідатора надішли звіти (вх.№№ 42991 та 42992) про здійснені заходи в процедурі банкрутства.

В судове засідання ліквідатор не з'явився.

Присутній у судовому засіданні представник кредитора надав усні пояснення по справі та просив суд розглянути по суті заяву про витребування майна з чужого незаконного володіння, з урахуванням поданих уточнень (вх№ 41884).

Розглянувши матеріали справи суд зазначає наступне.

Постановою господарського суду Харківської області від 15 серпня 2012 року боржника - Фізичну особу-підприємця ОСОБА_4 визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру. Ліквідатором призначено арбітражного керуючого Ткаченка О.А., якого зобов'язано виконати ліквідаційну процедуру, докази надати суду.

До суду звернувся АТ "Райффайзен Банк Аваль" із заявою про витребування майна з чужого незаконного володіння, з урахуванням поданих уточнень, в якій просить суд визнати недійсними договори купівлі - продажу майна банкрута, а саме: транспортних засобів №№ Т1-189, Т1-191, Т1-191, Т1-192 від 05 лютого 2013 року, а також витребувати у набувача майна - ОСОБА_6 безпідставно набуте майно на підставі неукладених договорів від 05 лютого 2013 року, шляхом визнання права власності за боржником та передачі їх ліквідатору.

Свою заяву банк обґрунтовує тим, що під час продажу транспортних засобів боржника вчинені численні порушення вимог чинного законодавства України, а саме зазначає, що відповідні договори купівлі - продажу укладені поза межами строку, встановленого законодавством, у зв'язку з тим, що під час їх підписання були відсутні правові підстави для їх укладання, відповідно до норм Закону України «Про приватизацію невеликих державних підприємств".

Також, у вказаних договорах відсутні посилання на істотні умови, у відповідності до ст. 638 Цивільного кодексу України, а саме щодо порядку оплати та розрахунків за придбане на аукціоні майно, щодо порядку сплати неустойки у разі порушення умов оплати за договором, щодо номерів розрахункових рахунків продавця та покупця, назви і адреси банківських установ.

А отже, заявник вважає, що договори купівлі - продажу майна банкрута від 05 лютого 2013 року є недійсними та не породжують юридичних наслідків для його сторін, у зв'язку з чим, майно має бути повернено в ліквідаційну масу за нормами ст. 1212 Цивільного кодексу України.

Згідно відзиву та письмових пояснень ліквідатора, останній проти вказаної заяви АТ "Райффайзен Банк Аваль" заперечує в повному обсязі, зазначаючи, що продаж майна банкрута відбувся у повній відповідності нормам чинного законодавства та підстав для визнання договорів купівлі - продажу майна банкрута від 05 лютого 2013 року недійсними немає.

Зокрема, зазначає, що норми Закону України «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)» не розповсюджуються на порядок реалізації майна та укладення договорів купівлі-продажу, яким підтверджується перехід права власності на рухоме майно, що належить банкруту - ФОП ОСОБА_4 на праві приватної власності.

Відповідно до ст. 5 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", в редакції станом на момент порушення справи, провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами України.

Згідно з ст. 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" ліквідатор - фізична особа, яка відповідно до рішення господарського суду організовує здійснення ліквідаційної процедури боржника, визнаного банкрутом, та забезпечує задоволення визнаних вимог кредиторів у встановленому Законом порядку.

У відповідності до ст. 25 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" ліквідатор з дня свого призначення приймає до свого відання майно боржника, вживає заходів по забезпеченню його збереження; виконує функції з управління та розпорядження майном банкрута; здійснює інвентаризацію та оцінку майна банкрута, аналізує фінансове становище банкрута; виконує повноваження керівника банкрута; пред'являє до третіх осіб вимоги щодо повернення дебіторської заборгованості; вживає заходів, спрямованих на пошук, виявлення та повернення майна банкрута, що знаходиться у третіх осіб; передає на зберігання документи банкрута, які згідно законодавства підлягають обов'язковому зберіганню; здійснює інші повноваження, передбачені цим законом.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 26 вищевказаного Закону, усі види майнових активів (майно та майнові права) банкрута, які належать йому на праві власності або повного господарського відання на дату відкриття ліквідаційної процедури та виявлені в ході ліквідаційної процедури, включаються до складу ліквідаційної маси. Майно банкрута, що є предметом застави, включається до складу ліквідаційної маси, але використовується виключно для першочергового задоволення вимог заставодержателя.

З матеріалів справи вбачається, що в ході виконання ліквідаційної процедури ліквідатором виявлено та включено до ліквідаційної маси майно боржника, а саме транспортні засоби:

- Автомобіль DAF 95 XF480 (д.н. НОМЕР_1), (2002 р.в.) - 29 700,00 грн.;

- Напівпричіп CHEREAU (д.н. НОМЕР_2), (1999 р.в.) - 12 500,00 грн.;

- Автомобіль DAF 95XF 430 (д.н. НОМЕР_3), (2002 р.в.) - 23 750,00 грн.;

- Автомобіль DAF 95 XF480 (д.н. НОМЕР_4), (2002 р.в.) - 27 700,00 грн.;

- Автомобіль HONDA ACCORD (д.н. НОМЕР_5), (2007 р.в.) - 52 400,00 грн.;

- Автомобіль КАМАЗ 53212 (д.н. НОМЕР_6), (2002 р.в.) - 20 500,00 грн.;

- Автомобіль DAF 95 XF430 (д.н. НОМЕР_7), (2001 р.в.) - 10 200,00 грн.;

- Полупричіп VAN HOOL (д.н. НОМЕР_8), (2001 р.в.) - 16 400,00 грн.;

- Полупричіп SAMRO SR 334 (д.н. НОМЕР_9), (1996 р.в.) - 12 200,00 грн.;

- Автомобіль RENAULT HR 400,18 PREMIUM (д.н. НОМЕР_10),(2000 р.в.) - 18 750,00 грн.;

- Автомобіль DAF 95 XF430 (д.н. НОМЕР_11), (2003 р.в.) - 30 000,00 грн.;

- Автомобіль DAF 85 CF430 (д.н. НОМЕР_12), (2001 р.в.) - 15 700,00 грн.

Для здійснення оцінки майна боржника, ліквідатор залучив суб'єкта оціночної діяльності - ПП «Центр оцінки та юридичної допомоги» з яким 23.11.2012 року уклав угоду про проведення робіт з незалежної оцінки майна, на підставі якої останнім було складено звіт про оцінку майна від 23.11.2012 р., підписано акт прийому-передачі робіт з незалежної оцінки майна від 23.11.2012 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 30 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» після проведення інвентаризації та проведення оцінки майна банкрута, 03 грудня 2012 року ліквідатором до Товарної біржі «Всеукраїнський торгівельний центр» подано заяву на проведення аукціону по реалізації майна, що належить Фізичної особи - підприємця ОСОБА_4.

Між ліквідатором та ТБ «Всеукраїнський торгівельний центр» 03 грудня 2012 року укладено договір на організацію та проведення аукціону № б/н від 03.12.2012 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 30 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» 07 грудня 2012 року у газеті «Товарообіг та аукціони» № 27-1 (30) опубліковано оголошення про проведення 27 грудня 2012 року аукціону по продажу майна банкрута Фізичної особи - підприємця ОСОБА_4

За результатами проведеного Товарною біржею «Всеукраїнський торгівельний центр» аукціону, що відбувся 27.12.2012 року, згідно протоколів № № 20-31 проведення аукціону переможцем визнано фізичну особу ОСОБА_6, який придбав майно банкрута на загальну суму 254 600,00 грн.

Відповідно до ч. 10 ст. 30 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», продаж майна банкрута оформляється договорами купівлі-продажу, які укладаються між ліквідатором і покупцем відповідно до законів України.

Відповідно до зазначеного на Універсальній біржі «УКРАЇНА» між ліквідатором та переможцем аукціону ОСОБА_6, згідно протоколів аукціону від 27.12.2012 року укладені відповідні договори купівлі - продажу майна банкрута від 05.02.2013 року.

Підставою для витребування у ОСОБА_6 майна, банк зазначає норми ст. ст. 638, 1212 ЦК України.

Статтею 655 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з частиною 4 статті 656 Цивільного кодексу України, до договору купівлі-продажу на біржах, конкурсах, аукціонах (публічних торгах), договору купівлі-продажу валютних цінностей і цінних паперів застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті.

Відповідно до частини 1 статті 638 вказаного Кодексу, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з частиною 3 статті 640 Цивільного кодексу України, якою визначено момент укладення договору, договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення.

Пунктом 2.6. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" №11 від 29.05.2013 року роз'яснено про те, що не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинено (договір, який не укладено). У зв'язку з наведеним господарським судам необхідно встановлювати, чи є оспорюваний правочин вчиненим та з якого моменту (статті 205 - 210, 640 ЦК України, частини друга - п'ята, сьома статті 180 ГК України тощо). Зокрема, не вважаються вчиненими правочини (укладеними господарські договори), в яких (за якими): відсутні передбачені законом умови, необхідні для їх укладення (не досягнуто згоди за всіма істотними для даного правочину умовами); не отримано акцепт стороною, що направила оферту; не передано майно, якщо відповідно до законодавства необхідна його передача; не здійснено державну реєстрацію або нотаріальне посвідчення, необхідні для його вчинення, тощо. При цьому, визначення договору як неукладеного може мати місце на стадії укладення договору, а не за наслідками виконання його сторонами. Отже, якщо дії сторін свідчать про те, що оспорюваний договір фактично було укладено, суд має розглянути по суті питання щодо відповідності його вимогам закону; це правило не стосується випадків, коли для вчинення правочину необхідні його державна реєстрація або нотаріальне посвідчення, оскільки за відсутності відповідної реєстрації чи посвідчення договір в будь-якому разі не вважається укладеним.

Відтак, якщо сторони договору купівлі-продажу нерухомого майна при його укладенні додержали вимог щодо його письмової форми та нотаріального посвідчення, такий договір не може вважатися неукладеним.

Відповідно до частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України, підставою виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

У відповідності до ч.1 ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави ( безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Частиною 3 цієї статті визначено, що положення цієї глави застосовуються також до вимог про витребування майна власником із чужого незаконного володіння.

При цьому, такий вид позадоговірних зобов'язань як набуття (збереження) майна без достатньої правової підстави виникає за умови існування двох юридичних фактів в їх сукупності: (1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи та (2) відсутність правових підстав для збереження майна або правові підстави для його збереження відпали. Такої правової позиції дотримується Верховний Суд України у Постанові №13/003 від 22.01.2013 року у справі №5006/18/13/2012.

Отже, у випадку відчуження продавцем майна на підставі договору купівлі-продажу, укладеного з додержанням вимог законодавства щодо його змісту та форми, таке майно не може бути витребувано у покупця на підставі частини 1 статті 1212 ЦК України, оскільки спірне майно було набуте покупцем на законній підставі.

Також, суд зазначає, що згідно норм Цивільного кодекса України, на які посилається банк, право на звернення до суду з вимогою про витребування майна від набувача має потерпілий та власник майна. ПАТ «Райфайзен банк Аваль» не є власником майна, що оспорюється та ним не доведено належними письмовими доказами, що він є потерпілою особою та має право на звернення до суду з відповідною заявою. До того ж, за змістом заяви ним заявлено вимогу про повернення безпідставно отриманого за договором майна ліквідатору боржника, проте за нормами вищевказаної статті майно має бути повернуто саме потерпілому. Боржник - ФОП ОСОБА_4 з відповідною заявою до суду не звертався.

Відповідно до ч.10 та ч.11 ст.17 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", передбачено наступні підстави для визнання угод недійсними:

- виконання договору завдає збитків боржнику;

- договір є довгостроковим (понад один рік) або розрахованим на одержання позитивних результатів для боржника в довгостроковій перспективі, крім випадків випуску продукції з технологічним циклом, більшим за строки санації боржника;

- виконання договору створює умови, що перешкоджають відновленню платоспроможності боржника;

- угода укладена із заінтересованими особами та завдає збитки;

- з окремим кредитором до дня винесення ухвали санації та надає перевагу одному кредитору перед іншими.

Таким чином, у відповідності до положень Закону, а саме: ст. 17 та ст. 25, із зверненням до суду в ліквідаційній процедурі може звернутись лише ліквідатор з заявою про визнання угод недійсними. Закон не наділяє таким правом кредитора, окрім одного випадку, передбаченого ч.9 ст. 47 Закону, а саме: угоди громадянина-підприємця, пов'язані з відчуженням або передачею іншим способом майна громадянина-підприємця заінтересованим особам протягом року до порушення провадження у справі про банкрутство, можуть бути визнані господарським судом недійсними за заявою кредиторів. Проте, договори купівлі-продажу транспортних засобів боржника укладені після визнання боржника банкрутом.

Таким чином, законом не встановлено можливість кредитора у процедурі ліквідації ФОП за нормами Закону про банкрутство в редакції від 30.09.99р. звертатися до господарського з заявами про витребування майна із чужого незаконного володіння, набутого на підставі неукладеного договору.

Згідно з частиною 1 статті 33 та частиною 2 статті 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає необхідним в задоволенні заяви ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України господарський суд відкладає розгляд справи, коли за якихось обставин вона не може бути вирішена в даному засіданні. Такими обставинами, зокрема, є нез'явлення в засідання представників сторін, інших учасників судового процесу; неподання витребуваних доказів; необхідність витребування нових доказів та інше.

Приймаючи до уваги те, що суду не надано доказів завершення ліквідаційної процедури, які мають суттєве значення для всебічного та повного розгляду справи, суд вважає доцільним розгляд справи відкласти.

На підставі викладеного та керуючись статтями ст.ст. 22-32, 47-49 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", ст.ст. 77, 86 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити в задоволенні заяви ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" про витребування майна із чужого незаконного володіння.

2. Відкласти розгляд справи на "15" грудня 2015 р. о(об) 12:30 м. Харків, пл. Свободи 5 Держпром 8-й під'їзд, к. 106.

3. Зобов'язати учасників процесу виконати в повному обсязі вимоги суду.

4. Дану ухвалу направити ліквідатору, боржнику, кредиторам.

Суддя Дзюба О.А.