ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2015 року Справа № 910/13329/14

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого Іванової Л.Б.
суддівГольцової Л.А. (доповідач), Козир Т.П.
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційні скарги Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Даніель"; Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Експобанк"; Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Промекономбанк"
на постановуКиївського апеляційного господарського суду від 24.06.2015
у справі№ 910/13329/14
Господарського судуміста Києва
за позовомПублічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Даніель"
доПублічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Експобанк"
треті особи1. Фонд гарантування вкладів фізичних осіб; 2. Публічне акціонерне товариство "Комерційний банк "Промекономбанк"
провизнання правочину недійсним

за участю представників:

позивача: Васильєва І.В., дов. від 08.04.2015;

відповідача: повідомлений, але не з'явився;

третьої особи-1: Савескул-Савело В.О., дов. від 06.10.2015;

третьої особи-2: Ткачук Н.Ф., дов. від 31.08.2015;

ТОВ "ФК "Алгоритм": повідомлений, але не з'явився;

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 09.09.2014 у справі № 910/13329/14 (суддя Шкурдова Л.М.) позов задоволений повністю.

Зазначене рішення оскаржено в апеляційному порядку ТОВ "ФК "Алгоритм", яке не є стороною у справі, в порядку ст. 91 ГПК України.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 15.12.2014 (колегія суддів у складі: головуючий суддя - Ропій Л.М., судді - Калатай Н.Ф., Рябуха В.І.) рішення Господарського суду міста Києва від 09.09.2014 у справі № 910/13329/14 залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 04.03.2015 постанову Київського апеляційного господарського суду від 15.12.2014 у справі № 910/13329/14 скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

За наслідками нового розгляду справи, постановою Київського апеляційного господарського суду від 24.06.2015 (колегія суддів у складі: головуючий суддя - Кропивна Л.В., судді - Пашкіна С.А,, Чорна Л.В.) здійснено заміну відповідача у справі ПАТ "КБ "Експобанк" його правонаступником ТОВ "ФК "Алгоритм", рішення Господарського суду міста Києва від 09.09.2014 у справі № 910/13329/14 скасовано в частині задоволення позовної вимоги про визнання відсутнім у ПАТ "КБ "Експобанк" права вимоги за укладеними ПАТ "КБ "Даніель" та ПАТ "КБ "Промекономбанк" правочинами, а саме: генеральною угодою про порядок проведення міжбанківських операцій від 24.05.2012 №ГУ/24052012-1; договором про встановлення кореспондентських відносин від 04.04.2011 №14-LORO-Т; договорами застави майнових прав від 11.07.2013 б/н та № 2.

Не погоджуючись постановою апеляційного господарського суду ПАТ "КБ "Даніель", звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить її скасувати та прийняти нове рішення, яким апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ "ФК "Алгоритм" припинити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 80 ГПК України; рішення Господарського суду міста Києва від 09.09.2014 у справі № 910/13329/14 залишити без змін.

Обґрунтовуючи підстави звернення з касаційною скаргою, скаржник послався на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права.

Також з касаційною скаргою на постанову суду апеляційної інстанції від 24.06.2015 звернулось ПАТ "КБ "Експобанк", в якій просить її скасувати та прийняти нове рішення, яким апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ "ФК "Алгоритм" припинити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 80 ГПК України; рішення Господарського суду міста Києва від 09.09.2014 у справі № 910/13329/14 залишити без змін.

Обґрунтовуючи підстави звернення з касаційною скаргою, скаржник послався на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права.

З касаційною скаргою на постанову апеляційного господарського суду від 24.06.2015 у даній справі також звернулось ПАТ "КБ "Промекономбанк", в якій просить суд касаційної інстанції скасувати постанову суду апеляційної інстанції, а рішення Господарського суду міста Києва від 09.09.2014 у справі № 910/13329/14 залишити без змін.

Обґрунтовуючи підстави звернення з касаційною скаргою, скаржник послався на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права.

Відзиви на касаційні скарги не надходили, що не є перешкодою для суду касаційної інстанції переглянути в касаційному порядку оскаржуване судове рішення апеляційного господарського суду.

Усіх учасників судового процесу відповідно до ст. 1114 ГПК України належним чином повідомлено про час і місце розгляду касаційної скарги.

Ознайомившись з матеріалами та обставинами справи на предмет надання їм судами попередніх інстанцій належної юридичної оцінки та повноти встановлення обставин справи, дотримання норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що касаційні скарги підлягають частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Місцевим та апеляційним господарськими судами під час розгляду справи встановлено, що рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 16.01.2014 № 1 "Про виведення з ринку та здійснення тимчасової адміністрації", у зв'язку з постановою Правління Національного банку України від 16.01.2014 № 14 "Про віднесення ПАТ "КБ "Даніель" до категорії неплатоспроможних", розпочато процедуру виведення позивача з ринку та здійснення в ньому тимчасової адміністрації з 17.01.2014; тимчасову адміністрацію запроваджено строком на три місяці з 17.01.2014 по 16.04.2014.

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 16.04.2014 № 29 "Про початок процедури ліквідації ПАТ "КБ "Даніель" та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію", у зв'язку з постановою Правління Національного банку України від 15.04.2014 № 217 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "КБ "Даніель", вирішено розпочати процедуру ліквідації позивача з 16.04.2014 по 15.04.2015.

Між ПАТ "КБ "Експобанк" та ПАТ "КБ "Промекономбанк" 03.01.2014 укладений договір відступлення права вимоги № 03/01-14, за умовами якого ПАТ "КБ "Промекономбанк" (Старий кредитор) передає (відступає), а ПАТ "КБ "Експобанк" (Новий кредитор) приймає права вимоги, що належать Старому кредитору за укладеними із ПАТ "КБ "Даніель" (Боржник) основними договорами, після чого Новий кредитор стає стороною таких основних договорів; передача та приймання зазначених вище прав вимоги підтверджується відповідним актом приймання-передачі, що укладається сторонами згідно з формою, наведеною у додатку № 1 до цього договору.

Новий кредитор сплачує грошові кошти Старому кредиторові за відступлення права вимоги за основними договорами відповідно до умов цього договору (п. 1.2 договору).

В п.7.1 договору сторони передбачили, що розрахунки сторін Старого кредитора здійснюються шляхом придбання у нього Новим кредитором прав та обов'язків за кредитними договорами; з цією метою Новий кредитор потягом 30-ти банківських днів, з моменту переходу до нього прав та обов'язків за основними договорами, перераховує на користь Старого кредитора ціну продажу, яка становить 12293863,01 грн.

Згідно із актом приймання-передачі до договору відступлення права вимоги від 03.01.2014 № 03/01-14, права вимоги передані відповідачу згідно із наступним переліком: генеральна угода про порядок проведення міжбанківських операцій від 24.05.2012 №ГУ/24052012-1, договори застави майнових прав від 11.07.2013 б/н та № 2, договір про встановлення кореспондентських відносин від 04.04.2011 № 14/ЛОРО-Т.

Відповідно до п.1.2 додаткового договору від 30.12.2013 № 4 до договору застави майнових прав від 11.07.2013 № 2, станом на 28.12.2013 розмір зобов'язань за основним договором становить: 78006249,39 грн, 792276,61 дол. США, 116945,65 Євро.

16.01.2014 між позивачем та відповідачем укладений договір про задоволення вимог заставодержателя № 16/01-14, яким сторони погодили здійснити задоволення вимог відповідача (заставодержателя) за договором застави майнових прав від 11.07.2013 б/н та за договором застави майнових прав від 11.07.2013 № 2 в порядку, визначеному в пунктах 1.1, 1.2 цього договору, а позивач (заставодавець) зобов'язався не пізніше 28.02.2014 передати відповідачу документи та матеріали, зазначені у цьому пункті договору.

04.03.2014 на адресу позивача від відповідача надійшло повідомлення, в якому позивач повідомлявся про зміну на підставі договору від 03.01.2014 № 03/01-14 кредитора у зобов'язаннях, боржником в яких, на підставі генеральної угоди про порядок проведення міжбанківських операцій від 24.05.2012 № ГУ/24052012-1, договору про встановлення кореспондентських відносин від 04.04.2011 № 14-ЛОРО-Т, договорів застави майнових прав від 11.07.2013 б/н та № 2 був позивач.

Постановою Національного банку України від 21.05.2014 № 296 ПАТ "КБ "Промекономбанк" віднесено до категорії неплатоспроможних і рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 21.05.2014 № 35 запроваджено тимчасову адміністрацію строком на 3 місяці з 22.05.2014 по 21.08.2014 включно, призначено уповноважену особу Фонду на тимчасову адміністрацію.

Під час здійснення перевірки договорів (правочинів) уповноваженою особою Фонду на тимчасову адміністрацію виявлено укладення договору відступлення права вимоги від 03.01.2014 № 03/01/14 між ПАТ "КБ "Промекономбанк" та ПАТ "КБ Експобанк" за яким ПАТ "КБ "Промекономбанк" відступає, а відповідач приймає права вимоги, що належать ПАТ "КБ "Промекономбанк" за укладеними з позивачем договорами: генеральною угодою про порядок проведення міжбанківських операцій від 24.05.2012 № ГУ/24052012-1, договором про встановлення кореспондентських відносин від 04.04.2011 № 14-ЛОРО-Т, договорами застави майнових прав від 11.07.2013 б/н та № 2.

Місцевий господарський суд з'ясував, що уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 30.05.2014 направлено на адресу позивача та відповідача повідомлення про те, що договір відступлення права вимоги від 03.01.2014 № 03/01-14, укладений між ПАТ "КБ "Промекономбанк" та ПАТ "КБ "Експобанк" є нікчемним на підставі п.1 ч.2 ст.38 Закону "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (в редакції від 16.05.2013).

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач стверджував, що укладений між позивачем та відповідачем договір про задоволення вимог заставодержателя від 16.01.2014 № 16/01-14 заснований на нікчемному договорі від 03.01.2014 № 03/01-14, а тому підлягає визнанню недійсним. Крім того, позивач просив суд визнати відсутніми у відповідача права вимоги до позивача за генеральною угодою про порядок проведення міжбанківських операцій від 24.05.2012 №ГУ/24052012-1, договором про встановлення кореспондентських відносин від 04.04.2011 № 14-ЛОРО-Т, договорами застави майнових прав від 11.07.2013 б/н та № 2.

Приймаючи рішення у справі про визнання договору про задоволення вимог заставодержателя від 16.01.2014 № 16/01-14 недійсним, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний господарський суд, виходив з положень ЦК України, Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (в редакції станом на 23.02.2012) та, надавши оцінку всім матеріалам справи в сукупності дійшов висновку, що спірний договір підлягає визнанню недійсним оскільки заснований на нікчемному договорі від 03.01.2014 №03/01/14.

Визнання договору недійсним є одним із способів захисту, який застосовується судом у випадках та порядку, визначеному цивільним законодавством.

Відповідно до приписів ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину сторонами вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу; а саме: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Зміст правочину складають як права та обов'язки, про набуття, зміну, припинення яких домовилися учасники правочину.

Слід зазначити, що правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав і за наслідками, визначеними законом, а тому слід встановити наявність тих обставин, з якими закон пов'язує визнання угоди недійсною і настання певних юридичних наслідків.

Статтею 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" в редакції, чинній на момент укладення спірного договору встановлено, що протягом 30 днів з дня початку тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку договорів (інших правочинів), укладених банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення договорів (правочинів), виконання яких спричинило або може спричинити погіршення фінансового стану банку та які відповідають одному з таких критеріїв, зокрема, договори, за якими було або має бути здійснено відчуження (або передача в користування) майна банку на умовах, значно гірших за звичайні ринкові умови здійснення відповідних операцій (п.1 ч.2).

Договори, зазначені в частині другій цієї статті, є нікчемними. Уповноважена особа Фонду зобов'язана вжити заходів для витребування (повернення) майна (коштів) банку, переданого за такими договорами, а також має право вимагати відшкодування збитків, спричинених їх укладенням (ч.3 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" в редакції від 23.02.2012).

Доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору (ст. 32 ГПК України).

Статтею 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Суди попередніх інстанцій, здійснюючи оцінку спірного договору та зважаючи на наявні матеріали справи обґрунтовано встановили, що договір від 03.01.2014 № 03/01-14 є нікчемним, оскільки укладений на умовах, гірших за звичайні. Майнові права ПАТ "КБ "Промекономбанк" на грошові кошти відчужені за ціною, яка є нижчою за звичайні ціни, які діяли на дату укладення договору відступлення і договірна ціна майнових прав ПАТ "КБ "Промекономбанк" відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі майнові права (станом на 03.01.2014 становила 50232901,00 грн).

Нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, вважається таким з моменту його вчинення (ч. 1 ст. 236 ЦК України).

Оскільки оспорюваний договір укладений на підставі нікчемного договору, то зважаючи на норми чинного законодавства України, договір № 16/01-14 підлягає визнанню недійсним з моменту вчинення.

Що стосується позовної вимоги про визнання відсутнім у ПАТ "КБ "Експобанк" права вимоги за укладеними ПАТ "КБ "Даніель" та ПАТ "КБ "Промекономбанк" правочинами, а саме: генеральною угодою про порядок проведення міжбанківських операцій від 24.05.2012 №ГУ/24052012-1; договором про встановлення кореспондентських відносин від 04.04.2011 №14-LORO-Т; договорами застави майнових прав від 11.07.2013 б/н та № 2, то місцевий господарський суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення таких вимог, зважаючи на те, що в матеріалах справи відсутні докази повідомлення на адресу позивача про відступлення права вимоги, у тому числі вимоги дострокового виконання зобов'язання; строк виконання зобов'язання (сплату кредиту) станом на 16.01.2014 не настав, договір відступлення права вимоги від 03.01.2014 є нікчемним відповідно до Закону; договір від 16.01.2014 про задоволення вимог заставодержателя є недійсним згідно із ст. 203, 215 ЦК України.

Скасовуючи рішення суду в зазначеній частині, апеляційний господарський суд виходив з того, що зазначені вимоги не відповідають способам захисту заявленого права ПАТ "КБ "Даніель", які встановлені законодавством України.

Відповідно до абз. 2 п. 1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 № 6 "Про судове рішення", рішення з господарського спору повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з'ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі.

Рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору (п. 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 № 6).

Господарським судом першої інстанції на відміну від апеляційного господарського суду враховано положення ст. 512, 514, 590, 592 ЦК України, ст. 20 Закону України "Про заставу", а також те, що в судовому порядку договір від 16.01.2014 про задоволення вимог заставодержателя підлягає визнанню недійсним згідно із ст. 203, 215 ЦК України, а тому колегія суддів касаційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Водночас, апеляційним господарським судом під час прийняття постанови від 24.06.2015 здійснено заміну відповідача ПАТ "КБ "Експобанк" його правонаступником ТОВ "ФК "Алгоритм" в порядку ст. 25 ГПК України на підставі договору про відступлення права вимоги від 10.09.2014 № 10/09-14, укладеного між ПАТ "КБ "Експобанк" та ТОВ "ФК "Алгоритм", за яким ПАТ "КБ "Експобанк" відступило ТОВ "ФК "Алгоритм" всі права вимоги та інші права на підставі договору про відступлення права вимоги від 03.01.2014 №03/01-14 та права вимоги, які виникнуть в майбутньому за договором від 16.01.2014 №16/01-14.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою Вищого господарського суду України від 04.03.2015 постанову Київського апеляційного господарського суду від 15.12.2014 у справі №910/13329/14 скасовано, а справу № 910/13329/14 направлено на новий розгляд до Київського апеляційного господарського суду.

Підставами для направлення на новий розгляд справи до суду апеляційної інстанції стало те, що апеляційний господарський суд при прийнятті судового рішення 15.12.2014 у даній справі за апеляційною скаргою ТОВ "ФК "Алгоритм" (не залучена до участі у справі особа) не з'ясував чи стосувалось рішення місцевого господарського суду від 09.09.2014 безпосередньо прав та обов'язків ТОВ "ФК "Алгоритм" і, як наслідок, не вчинив відповідних дій згідно з законодавством.

При новому розгляді справи, суд апеляційної інстанції, здійснюючи дії з правонаступництва у відповідності до ст. 25 ГПК України відповідача у справі на ТОВ "ФК "Алгоритм", фактично дійшов висновку, що рішенням суду першої інстанції від 09.09.2014 вирішено питання щодо прав товариства як наступного нового кредитора за договором про відступлення права вимоги від 10.09.2014 № 10/09-14.

Однак, колегія суддів Вищого господарського суду України не погоджується з таким висновком суду апеляційної інстанції, оскільки судове рішення, оскаржуване не залученою особою, повинно безпосередньо стосуватися прав та обов'язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення господарським судом першої інстанції є скаржник, або міститься судження про права та обов'язки цієї особи у відповідних правовідносинах. Рішення є таким, що прийняте про права та обов'язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо в мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права та обов'язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права та обов'язки таких осіб. В такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а й їх процесуальні права, що витікають із сформульованого в пункті 1 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов'язків. Будь-який інший правовий зв'язок між скаржником і сторонами спору не береться до уваги (дана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 02.09.2008 у справі №23/294).

У розгляді апеляційної скарги, поданої особою, яка не брала участі в розгляді справи судом першої інстанції і яка вважала, що місцевим господарським судом вирішено питання про її права та обов'язки, апеляційний господарський суд, прийнявши апеляційну скаргу до провадження, повинен з'ясувати наявність правового зв'язку між скаржником і сторонами у справі.

ТОВ "ФК "Алгоритм" в апеляційній скарзі послалось на ту обставину, що враховуючи факт придбання товариством за договором відступлення права вимоги від 10.09.2014 №10/09-14 прав вимоги, які випливають з оспорюваних в суді першої інстанції правочинів, місцевий господарський суд, приймаючи 09.09.2014 оскаржуване товариством рішення, фактично вирішив питання щодо прав товариства як наступного нового кредитора.

Проте, суд апеляційної інстанції не врахував, що оспорюване зазначеною особою рішення суду прийняте 09.09.2014, а договір №10/09-14 про відступлення права вимоги укладений між ТОВ "ФК "Алгоритм" ПАТ "КБ "Експобанк" лише 10.09.2014, тобто на наступний день після прийняття судового рішення у справі, що виключає можливість того, що оскаржуване рішення стосувалось прав та обов'язків ТОВ "ФК "Алгоритм" на момент його прийняття судом.

Виходячи з наведеного, судова колегія касаційної інстанції дійшла висновку про відсутність у ТОВ "ФК "Алгоритм" передбачених ст. 91 ГПК України повноважень на оскарження рішення суду першої інстанції від 09.09.2014 у даній справі від власного імені як особи, незалученої до участі в справі, адже зазначене рішення не містить висновків про його права і обов'язки.

При цьому, апеляційним господарським судом не було враховано, що у випадку коли права особи, яка не брала участі у справі, оскаржуваним судовим рішенням не порушені та що питання про її права і обов'язки стосовно сторін у справі судом першої інстанції не вирішувалися, то апеляційний господарський суд своєю ухвалою припиняє апеляційне провадження на підставі п. 1 ч. 1 ст. 80 ГПК України, оскільки у такому випадку не існує правового зв'язку між скаржником і сторонами у справі, в зв'язку з чим відсутній суб'єкт апеляційного оскарження. Наведене узгоджується з позицією Верховного Суду України, викладеною у постановах від 07.07.2009 у справі №01/65-88, від 02.03.2010 у справі №5/131-09, від 02.03.2010 у справі №5/130-09, від 23.03.2010 у справі №1/1120-26/396, та п. 52 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу ХІІ Господарського процесуального кодексу України" від 17.05.2011 №17.

Беручи до уваги межі перегляду справи в суді касаційної інстанції та повноваження останнього, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване судове рішення не в повній мірі відповідає вимогам матеріального та процесуального права, а тому постанова апеляційного господарського суду у даній справі підлягає скасуванню в частині заміни ПАТ "КБ "Експобанк" його правонаступником ТОВ "ФК "Алгоритм" та в частині відмови в задоволенні позовних вимог про визнання відсутнім у ПАТ "КБ "Експобанк" права вимоги за укладеними ПАТ "КБ "Даніель" та ПАТ "КБ "Промекономбанк" правочинами, а саме: генеральною угодою про порядок проведення міжбанківських операцій від 24.05.2012 №ГУ/24052012-1; договором про встановлення кореспондентських відносин від 04.04.2011 №14-LORO-Т; договорами застави майнових прав від 11.07.2013 б/н та № 2.

Керуючись статтями 80, 1115, 1117, 1119-11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,-

ПОСТАНОВИВ:

Касаційні скарги Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Даніель", Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Експобанк", Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Промекономбанк" задовольнити частково.

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 24.06.2015 у справі №910/13329/14 скасувати в частині заміни Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Експобанк" як відповідача у справі його правонаступником Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Алгоритм".

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Алгоритм" на рішення Господарського суду міста Києва від 09.09.2014 у справі № 910/13329/14 припинити.

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 24.06.2015 у справі №910/13329/14 скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог про визнання відсутнім у Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Експобанк" права вимоги за укладеними Публічним акціонерним товариством "Комерційний банк "Даніель" та Публічним акціонерним товариством "Комерційний банк "Промекономбанк" правочинами, а саме: генеральною угодою про порядок проведення міжбанківських операцій від 24.05.2012 №ГУ/24052012-1, договором про встановлення кореспондентських відносин від 04.04.2011 №14-LORO-Т, договорами застави майнових прав від 11.07.2013 б/н та № 2 та в цій частині рішення Господарського суду міста Києва від 09.09.2014 у справі № 910/13329/14 залишити в силі.

В іншій частині постанову Київського апеляційного господарського суду від 24.06.2015 та рішення Господарського суду міста Києва від 09.09.2014 у справі №910/13329/14 залишити без змін.

Головуючий суддя Л.Б. ІВАНОВА

Судді Л.А. ГОЛЬЦОВА

Т.П. КОЗИР