ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2015 рокуСправа № 912/3245/15
Господарський суд Кіровоградської області в складі судді Змеула О.А. розглянув у судовому засіданні справу

за позовом Долинського районного центру зайнятості

до Кіровоградського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів

про стягнення 1082,21 грн,

за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1, довіреність № 358 від 01.08.15;

відповідача - ОСОБА_2, довіреність № 02-19/27-75 від 04.08.15.

Долинський районний центр зайнятості звернувся до господарського суду з позовною заявою про стягнення з Кіровоградського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів суми 917,91 грн штрафних санкцій за невиконання договірних зобов'язань за договором № 3-ПР від 04.03.2013 "Про надання послуг з надання місць для короткочасного проживання у гуртожитках", із яких сума 798,43 грн пені та сума 119,48 грн трьох процентів річних.

Ухвалою господарського суду від 25.08.2015 зазначену позовну заяву прийнято та порушено провадження в справі, яку призначено до розгляду в засіданні на 22.09.2015, сторін зобов'язано надати необхідні для розгляду справи матеріали.

20.10.2015 позивач в порядку ст. 22 Господарського процесуального кодексу України звернувся із заявою про збільшення розміру позовних вимог, яка містить наступні вимоги:

збільшити суму позовних вимог по пені за невиконання договірних зобов'язань на 146,61 грн та стягнути з Кіровоградського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів пеню за невиконання договірних зобов'язань у розмірі 945,04 грн;

збільшити суму позовних вимог по процентам річних на 17,69 грн та стягнути з Кіровоградського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів три проценти річних від простроченої суми за невиконання договірних зобов'язань у розмірі 137,17 грн.

Господарським судом заяву позивача про збільшення розміру позовних вимог прийнято до розгляду. Ціна позову становить суму 1082,21 грн.

В судовому засіданні 20.10.2015 оголошувалася перерва до 04.11.2015 о 09:30 год., 04.11.2015 - до 04.11.2015 о 17:00 год.

Відповідач повідомив про те, що позовні вимоги Долинського районного центру зайнятості щодо стягнення штрафних санкцій за невиконання договірних зобов'язань можуть бути розглянуті після прийняття остаточного рішення Вищим господарським судом України щодо стягнення коштів за договором № 3-ПР "Про надання послуг з надання місць для короткочасного проживання у гуртожитку". Тому відповідач звернувся до господарського суду з клопотанням про зупинення розгляду даної справи у зв'язку з неможливістю її розгляду до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом.

Клопотання відповідача господарським судом відхиляється з тих підстав, що на день розгляду даної справи постанова Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 01.07.2015 про часткове скасування рішення господарського суду Кіровоградської області від 21.04.2015 у даній справі набрала законної сили. Ухвалою Вищого господарського суду України від 06.10.2015 касаційну скаргу Кіровоградського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів на постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 01.07.2015 повернуто без розгляду.

У судовому засіданні 04.11.2015 представником відповідача заявлено усне клопотання про зупинення провадження у справі у зв'язку з неможливістю її розгляду до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом.

Втім, відповідач не подав жодних доказів звернення із касаційною скаргою до Вищого господарського суду України та доказів прийняття вказаної скарги до розгляду у справі № 912/1071/15.

Господарський суд звертає увагу на те, що відповідно до ст. 121-1 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції за заявою сторони чи прокурора або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскаржуваного рішення господарського суду до закінчення його перегляду в порядку касації.

Крім того, господарський суд відповідно до ст.ст. 112-114 Господарського процесуального кодексу України може переглянути прийняте ним судове рішення, яке набрало законної сили, за нововиявленими обставинами.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд встановив наступне.

04.03.2013 між Кіровоградським обласним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів (Фонд), Кіровоградським обласним центром зайнятості (Центр, наймач) та навчального-методичного центру цивільного захисту та безпеки життєдіяльності Кіровоградської області (Заклад, наймодавець) укладено договір про надання послуг з надання місць для короткочасного проживання у гуртожитках № 3-ПР, за умовами якого наймодавець надає наймачу в строкове оплатне користування койко-місця у приміщеннях гуртожитку за адресою: м. Кіровоград, вул. Виставочна, 20.

Фонд зобов'язався компенсувати наймачу витрати на оплату послуг користування койко-місцем у приміщені гуртожитку протягом 30 робочих днів з дня отримання рахунку та акта виконаних робіт, згідно п. 2.5. договору.

Строк дії договору з 11.03.2013 по 31.12.2013, але в будь-якому разі до повного виконання сторонами своїх обов'язків по договору.

Вищевикладені обставини встановлені рішенням господарського суду Кіровоградської області від 21.04.2015 № 912/1071/15-г. Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 01.07.2015 рішення господарського суду Кіровоградської області від 21.04.2015 у даній справі скасовано частково, прийнято нове рішення, яким позовні вимоги задоволені частково; стягнуто з Кіровоградського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів 3 480,00 грн грошових коштів (компенсаційних витрат) за договором про надання послуг з надання місць для короткочасного проживання у гуртожитках № 3-ПР від 04.03.2013; в решті позову - відмовлено.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 06.10.2015 касаційну скаргу Кіровоградського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів на постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 01.07.2015 повернуто без розгляду.

Відповідно до ч. 3 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

В ході розгляду справи № 912/1071/15-г встановлено, що за договором про надання послуг з надання місць для короткочасного проживання у гуртожитках № 3-ПР від 04.03.2013, позивачем на виконання п. 2.2. договору, щомісяця (протягом 11.03.2013 по 13.08.2013) підписувались акти виконаних робіт щодо наданих послуг з надання місця безробітному ОСОБА_3 та здійснювалась оплата за користування койко-місцем на загальну суму 4680 грн, що підтверджується відповідними актами виконаних робіт, рахунками та платіжними дорученнями.

Апеляційною інстанцією встановлено, що заявлена позивачем сума компенсації у розмірі 4 680,00 грн була завищеною, оскільки відповідно до п. 2.1 договору загальна ціна договору становила 3 480,00 грн, ціна могла змінюватися в залежності від кількості осіб, які скориставшись послугами гуртожитку, протягом строку дії договору, що оформлюється додатком до укладеного договору. З тих підстав, що жодних додаткових угод до договору № 3-ПР від 04.03.2013 між сторонами укладено не було, заявлена позивачем сума 4 680,00 грн визнана такою, що не відповідала умовам договору, тому вимоги позивача задоволено частково на суму 3 480,00 грн.

З підстав неналежного виконання відповідачем умов договору № 3-ПР від 04.03.2013, позивач звернувся до господарського суду із позовними вимогами, з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог, про стягнення 1082,21 грн штрафних санкцій, із яких сума 945,04 грн пені та сума 137,17 грн трьох процентів річних.

Вирішуючи даний спір господарський суд виходить з наступного.

За змістом ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених вказаним Кодексом.

За правилами статей 525, 526, 530 Цивільного кодексу України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається .

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 Цивільного кодексу України).

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін); зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка має неминуче настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

У п. 2.5. договору № 3-ПР сторони узгодили, що Фонд зобовязаний компенсувати наймачу витрати на оплату послуг користування койко-місцем у приміщені гуртожитку протягом 30 робочих днів з дня отримання рахунку та акта виконаних робіт.

Листом від 21.05.2014 № 02-25/1614 відповідач повідомив, що рахунок та акти виконаних робіт отримав 20.05.2014.

Отже, з 21.05.2014 розпочався строк на виконання обов'язку компенсувати витрати на оплату послуг за користування койко-місцем у приміщенні гуртожитку інваліда 3 групи ОСОБА_4 та тривав 30 робочих днів, тобто по 03.07.2014 включно.

Стаття 611 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом.

Згідно ч. 1-2 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п. 4.4 договору в разі порушення Фондом п.2.5. цього договору, наймач має право стягнути пеню у розмірі облікової ставки НБУ, що діяла на момент порушення за кожен день затримки виконання.

За розрахунком позивача сума пені за невиконання договірних зобов'язань за період з 04.07.2014 по 20.10.2015 на суму боргу 3 480,00 грн за 473 дні прострочення становить у загальній сумі 945,04 грн.

Відповідно до п. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Отже, позивачем неправильно визначено строк закінчення нарахування пені з урахуванням вимог п. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, у зв'язку з чим також невірно обраховано розмір пені.

За перерахунком господарського суду сума пені за період з 04.07.2014 по 03.01.2015 нарахована на суму боргу у розмірі 3 480,00 грн за 184 дні прострочення становить 446,01 грн.

Отже, вимогу про стягнення суми пені слід задовольнити частково на суму 446,01 грн.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ст. 625 ЦК України).

За розрахунком позивача сума трьох процентів річних нарахована на суму боргу 3 480 грн за період з 04.07.2014 по 20.08.2015 за 412 днів прострочення, становить 137,17 грн.

Проте, за перерахунком господарського суду сума трьох процентів річних за період з 04.07.2014 по 20.08.2015, що обчислена на суму боргу в розмірі 3 480,00 грн за 413 днів прострочення, становить 118,13 грн, що підлягає стягненню.

Отже, вимогу про стягнення суми трьох процентів річних слід задовольнити частково на суму 118,13 грн.

Виходячи з вищевикладеного, позовні вимоги про стягнення з Кіровоградського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів підлягають задоволенню частково, а саме з відповідача стягується пеня в сумі 446,01 грн, три проценти річних у сумі 118,13 грн.

Згідно з положеннями ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача повністю, оскільки спір виник внаслідок його неправильних дій.

У засіданні суду оголошувалися вступна та резолютивна частини рішення.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82, 83, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Кіровоградського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів (25009, м. Кіровоград, вул. 50 років Жовтня, 7а; ідентифікаційний код 22217312) на користь Долинського районного центру зайнятості (28500, Кіровоградська область, м. Долинська, вул. Радянська, 153; ідентифікаційний код 23898535) 446,01 грн пені та 118,13 грн трьох процентів річних.

У решті позову - відмовити.

Наказ видати позивачу після набрання рішенням законної сили.

Рішення може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Кіровоградської області протягом десяти днів з дня підписання повного рішення, оформленого відповідно до статті 84 ГПК України.

Повне рішення складено 09.11.2015.

Суддя О.А. Змеул