КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" листопада 2015 р. Справа№ 3/071-12

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Михальської Ю.Б.

суддів: Тищенко А.І.

Отрюха Б.В.

За участю представників:

від позивача: Шарков О.О. - за дов.

від відповідача: Падалко М.М. - за дов.

розглянувши апеляційну скаргу Дочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України»

на ухвалу Господарського суду Київської області від 31.08.2015

у справі № 3/071-12 (суддя Лопатін А.В.)

за позовом Дочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України»

до Комунального підприємства «Управління житлово-комунального господарства»

про стягнення 352 527,92 грн.

ВСТАНОВИВ:

Дочірня компанія «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» (далі, позивач) звернулась до Господарського суду Київської області з позовом до Комунального підприємства «Управління житлово-комунального господарства» (далі, відповідач) про стягнення заборгованості та штрафних санкцій у розмірі 352 527,92 грн.

Рішенням Господарського суду Київської області від 21.08.2012 у справі № 3/071-12 позовні вимоги Дочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» задоволено частково.

Присуджено до стягнення з Комунального підприємства «Управління житлово-комунального господарства» на користь Дочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» 284 105,10 грн. основного боргу, 21 494,18 грн. пені, 28 291,07 грн. інфляційних втрат, 18 617,61 грн. 3% річних та 7 050,16 грн. судового збору.

15.10.2012 на примусове виконання зазначеного вище рішення суду видано наказ №3/071-12.

24.12.2012 старшим державним виконавцем ВДВС Славутицького міського управління юстиції відкрито виконавче провадження № 35790886 з виконання наказу Господарського суду Київської області у справі №3/071-12.

15.12.2014 на підставі пункту 15 частини 1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» старшим державним виконавцем ВДВС Славутицького міського управління юстиції зупинено виконавче провадження № 35790886 з виконання наказу Господарського суду Київської області у справі №3/071-12, оскільки КП «Управління житлово-комунального господарства» внесено до Реєстру підприємств паливно-енергетичного комплексу, які беруть участь в процедурі погашення заборгованості відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу».

29.07.2015 головним державним виконавцем ВДВС Славутицького міського управління юстиції прийнято постанову про поновлення виконавчого провадження №35790886 з виконання наказу Господарського суду Київської області у справі №3/071-12 у зв'язку з внесенням змін до статті 37 Закону України «Про виконавче провадження».

17.08.2015 Комунальне підприємство «Управління житлово-комунального господарства» звернулось до Господарського суду Київської області зі скаргою на дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Славутицького міського управління юстиції у справі №3/071-12 (далі, Скарга), у якій просило визнати дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Славутицького міського управління юстиції щодо винесення постанови про поновлення виконавчого провадження №35790886 від 29.07.2015 протиправними, визнати незаконною та скасувати постанову про поновлення виконавчого провадження №35790886 від 29.07.2015.

У Скарзі відповідач наголосив на тому, що внесення змін до статті 37 Закону України «Про виконавче провадження», а саме доповнення даної статті частиною 3, згідно якої виконавче провадження з підстави, передбаченої пунктом 15 частини першої цієї статті, не зупиняється, зокрема, в разі стягнення заборгованості перед Національною акціонерною компанією «Нафтогаз України» та/або її дочірнім підприємством, що здійснювало постачання природного газу на підставі ліцензії, не є підставою для поновлення виконавчого провадження, а лише передбачає не зупинення виконавчих проваджень на користь стягувача з моменту внесення таких змін, тобто, з 14.05.2015.

Як зазначає відповідач, обставини, які стали підставою для зупинення 15.12.2014 виконавчого провадження №35790886 залишаються чинними до 01.09.2015 згідно Закону України «Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу», а тому і виконавче провадження №35790886 повинно залишатись зупиненим до 01.09.2015.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 31.08.2015 у справі №3/071-12 скаргу Комунального підприємства «Управління житлово-комунального господарства» на вказані дії державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Славутицького міського управління юстиції задоволено.

Визнано недійсною постанову Відділу державної виконавчої служби Славутицького міського управління юстиції від 29.07.2015 про поновлення виконавчого провадження №35790886 з виконання наказу Господарського суду Київської області від 15.10.2012 у справі №3/071-12.

Ухвала Господарського суду Київської області від 31.08.2015 у справі №3/071-12 мотивована тим, що обставини, які зумовили державного виконавця зупинити виконавче провадження, не усунені, а саме, КП «Управління житлово-комунального господарства» не виключено з Реєстру підприємств паливно-енергетичного комплексу, які беруть участь в процедурі погашення заборгованості відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу», а отже і підстави для поновлення виконавчого провадження у державного виконавця були відсутні.

Не погоджуючись з вищезазначеною ухвалою суду, Дочірня компанія «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» звернулась до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, відповідно до якої просить скасувати ухвалу Господарського суду Київської області від 31.08.2015 у справі №3/071-12 та відмовити Комунальному підприємству «Управління житлово-комунального господарства» у задоволенні скарги на протиправність дій державного виконавця в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги скаржник зазначив, що судом першої інстанції не взято до уваги доводи позивача з приводу того, що державним виконавцем правомірно було винесено постанову про поновлення виконавчого провадження №35790886 з виконання наказу Господарського суду Київської області від 15.10.2012 у справі №3/071-12, оскільки на момент її винесення набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо стабілізації фінансового стану Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України»» № 423-VIII від 14.05.2015, яким були внесені зміни до статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» та відповідні підстави для зупинення виконавчого провадження перестали існувати.

Відповідно до протоколу про автоматичний розподіл справ між суддями апеляційну скаргу Дочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» у справі №3/071-12 передано на розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Михальська Ю.Б., судді: Отрюх Б.В., Тищенко А.І.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 21.10.2015 апеляційну скаргу прийнято до провадження, розгляд справи призначено на 29.10.2015 та зобов'язано позивача до дня розгляду справи надати суду підтвердження зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

20.10.2015 представник відповідача подав через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду відзив на апеляційну скаргу, у якому просив суд ухвалу Господарського суду Київської області від 31.08.2015 у справі №3/071-12 залишити без змін, а апеляційну скаргу Дочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» - без задоволення.

У судове засідання, призначене на 29.10.2015, повноважний представник відповідача не з'явився.

Представник позивача не виконав вимог ухвали Київського апеляційного господарського суду від 21.10.2015 про надання підтвердження зарахування судового збору за подання апеляційної скарги до спеціального фонду Державного бюджету України та подав у судовому засіданні 29.10.2015 клопотання про продовження строку вирішення спору.

У зв'язку з неявкою у судове засідання повноважного представника відповідача, невиконанням позивачем вимог ухвали Київського апеляційного господарського суду від 21.10.2015 та враховуючи клопотання останнього про продовження строку вирішення спору ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 29.10.2015 продовжено строк вирішення спору, розгляд справи №3/071-12 відкладено на 12.11.2015.

Як вбачається з інформації, наявної у системі «Діловодство спеціалізованого суду», судовий збір за подання позивачем апеляційної скарги було зараховано до спеціального фонду Державного бюджету України.

У судовому засіданні 12.11.2015 представник позивача підтримав доводи, викладені ним у апеляційній скарзі, просив її задовольнити, ухвалу Господарського суду Київської області від 31.08.2015 у справі №3/071-12 скасувати та відмовити Комунальному підприємству «Управління житлово-комунального господарства» у задоволенні Скарги.

Представник відповідача у судовому засіданні 12.11.2015 проти доводів, викладених позивачем у апеляційній скарзі, заперечував, просив залишити оскаржувану ухвалу суду першої інстанції без змін.

Колегія суддів, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції підлягає залишенню без змін з наступних підстав.

Відповідно до положень частин 2 та 3 статті 121-2 Господарського процесуального кодексу України скарги на дії органів Державної виконавчої служби розглядаються господарським судом, про час і місце якого повідомляються ухвалою стягувач, боржник чи прокурор та орган виконання судових рішень. Неявка боржника, стягувача, прокурора чи представника органу Державної виконавчої служби в судове засідання не є перешкодою для розгляду скарги.

За результатами розгляду скарги виноситься ухвала, яка надсилається стягувачеві, боржникові та органові виконання судових рішень. Ухвалу може бути оскаржено у встановленому цим Кодексом порядку.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, відповідно до пункту 15 частини 1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає обов'язковому зупиненню у разі внесення підприємства паливно-енергетичного комплексу до Реєстру підприємств паливно-енергетичного комплексу, які беруть участь у процедурі погашення заборгованості відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу».

Абзацом 6 пункту 3.7. статті 3 Закону України «Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу» передбачено, що на строк участі підприємства паливно-енергетичного комплексу у процедурі погашення заборгованості підлягають зупиненню виконавчі провадження та заходи примусового виконання рішень щодо цього підприємства із стягнення заборгованості, яка виникла до 1 січня 2013 року, що підлягають виконанню в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження», крім рішень про виплату заробітної плати, вихідної допомоги, інших виплат (компенсацій), що належать працівнику у зв'язку з трудовими відносинами, відшкодування матеріальної (майнової) шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, стягнення аліментів та рішень про стягнення заборгованості із сплати внесків до фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування, яка виникла до 1 січня 2011 року, і заборгованості із сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування до органів Пенсійного фонду України.

При цьому, відповідно до пункту 3.4. Закону України «Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу» із відповідними змінами та доповненнями процедура погашення заборгованості підприємствами паливно-енергетичного комплексу діє до 1 вересня 2015 року, крім державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом», що має стратегічне значення для енергетичної безпеки держави, для якого процедура погашення заборгованості діє до 1 січня 2016 року.

Водночас, як підтверджується матеріалами справи, 29.07.2015 у зв'язку з внесенням Законом України №423-VIII від 14.05.2015 змін до частини 3 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» вказане виконавче провадження було поновлено.

Так, згідно пункту 4 Закону України №423-VIII від 14.05.2015 «Про внесення змін до деяких законів України щодо стабілізації фінансового стану Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України»» до Закону України «Про виконавче провадження» внесено зміни, зокрема доповнено частину 3 статті 37 вказаного Закону, у зв'язку з чим, відповідно до поточної редакції частиною 3 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження з підстави, передбаченої пунктом 15 частини 1 цієї статті, не зупиняється за рішеннями про виплату заробітної плати, відшкодування матеріальної (майнової) шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, стягнення аліментів та в разі стягнення заборгованості перед Національною акціонерною компанією «Нафтогаз України» та/або її дочірнім підприємством, що здійснювало постачання природного газу на підставі ліцензії.

Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що постанова відділу державної виконавчої служби Славутицького міського управління юстиції від 29.07.2015 про поновлення виконавчого провадження № 35790886 підлягає визнанню недійсною з огляду на наступне.

Відповідно до частини 5 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» після усунення обставин, які стали підставою для зупинення виконавчого провадження, державний виконавець протягом трьох днів з моменту, коли йому стало про це відомо, зобов'язаний своєю постановою поновити виконавче провадження за власною ініціативою або за заявою стягувача. Копії постанови надсилаються сторонам у триденний строк.

Як встановлено державним виконавцем у постанові про зупинення виконавчого провадження від 15.12.2014, згідно виписки з реєстру підприємств паливно-енергетичного комплексу КП «УЖКГ» входить до числа цих підприємств з 28.11.2005. З огляду на вимоги пункту 15 частини 1 статті 37 та статтю 39 Закону України «Про виконавче провадження» зазначена обставина і стала підставою для зупинення виконавчого провадження № 35790886.

З долученої до матеріалів Скарги виписки з реєстру підприємств паливно-енергетичного комплексу, які беруть участь у процедурі погашення заборгованості відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу» вбачається, що станом на 02.03.2015 КП «Управління житлово-комунального господарства» перебувало у вказаному реєстрі та не виключалося з нього.

Вказана обставина стягувачем не заперечувалась.

Таким чином підстава, на основі якої було зупинено виконавче провадження № 35790886, не відпала.

Крім того, колегія суддів вважає, що державним виконавцем невірно трактовано, з урахуванням внесених змін, приписи частини 3 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження», так як, дана норма Закону передбачає заборону саме на зупинення виконавчого провадження з наведених в ній підстав, проте ніяким чином не може бути підставою для поновлення виконавчого провадження, яке було зупинене з підстав, що діяли на час їх виникнення.

Більше того, відповідно до частини 1 статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Конституційний Суд України в пункті 2 мотивувальної частини Рішення від 9 лютого 1999 року №1-рп/99 (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) вказав, що загальновизнаний принцип права про дію нормативно-правових актів у часі закріплено в частині першій статті 58 Конституції України. Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії у часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. При цьому Конституційний Суд України роз'яснив, що положення частини першої статті 58 Основного Закону України про дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що «вона починається з моменту набрання актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце».

Між тим, у апеляційній скарзі ДК «Газ України» НАК «Нафтогаз України» вищезазначене рішення трактує так, що положення частини 1 статті 58 Конституції України встановлюють, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи, що на думку ДК «Газ України» НАК «Нафтогаз України» треба розуміти, що воно стосується людини і громадянина (фізичної особи).

Проте, Конституційний Суд України у вказаному рішенні дійшов висновку, що положення частини першої статті 58 Конституції України про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів у випадках, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи, стосується фізичних осіб і не поширюється на юридичних осіб. Але це не означає, що цей конституційний принцип не може поширюватись на закони та інші нормативно-правові акти, які пом'якшують або скасовують відповідальність юридичних осіб. Проте, надання зворотної дії в часі таким нормативно-правовим актам може бути передбачено шляхом прямої вказівки про це в законі або іншому нормативно-правовому акті.

Так, 06.06.2015 набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо стабілізації фінансового стану Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України»» № 423-VIІІ, яким внесено зміни до частини 3 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження», тобто дія цього Закону не може поширюватися на правовідносини, які виникли до набрання ним чинності.

Також, Закон № 423-VIII не містить посилання на можливість поширення його дії на правовідносини, які виникли до набрання ним чинності, а також на зобов'язання привести виконавчі провадження у відповідність до внесених змін. Крім того, як вже зазначалося, Закон № 423-VIIІ регулює питання виключно зупинення виконавчого провадження, а не їх поновлення.

З огляду на вищевикладене, враховуючи, що Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо стабілізації фінансового стану Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України»» не містить прямої вказівки на надання зворотної дії в часі внесеним змінам до Закону України «Про виконавче провадження», у державного виконавця були відсутні правові підстави для поновлення виконавчого провадження, оскільки підстава, на якій останнє було зупинене, не відпала.

Крім того, стягувач у запереченнях на Скаргу зазначав, що відповідно до постанови КМУ від 04.03.2015 № 83 ДК «Газ України» НАК «Нафтогаз України» є об'єктом державної власності, що має стратегічне значення для економіки і безпеки держави. Коштами, що надходять до компанії проводяться розрахунки за отриманий природний газ за договорами з НАК «Нафтогаз України», яка в свою чергу природний газ закуповує за зовнішньоекономічними контрактами в іноземних імпортерів. Умовами зовнішньоекономічних контратів, за якими закуповується природний газ для більшості категорій споживачів України, встановлені чіткі та жорсткі строки розрахунків за спожитий газ. Несплата боргів перед іноземними постачальниками газу може потягнути за собою зупинення природного газу на території України. А отже, ненадходження коштів від органів ДВС завдає значних збитків державі.

Однак, колегія суддів не вважає наведені вище обставини підставою для недотримання приписів Законів України, так як, частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З огляду на зазначене, враховуючи, що обставини, які зумовили державного виконавця зупинити виконавче провадження, не усунені, а саме, КП «Управління житлово-комунального господарства» не виключено з Реєстру підприємств паливно-енергетичного комплексу, які беруть участь в процедурі погашення заборгованості відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу», а отже, і підстави для поновлення виконавчого провадження відсутні, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що подана КП «Управління житлово-комунального господарства» Скарга на дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Славутицького міського управління юстиції є правомірною, а відтак, підлягає задоволенню.

Згідно пункту 9.13. постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» від 17.10.2012 № 9 за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

Відповідно до статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, а господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно частини 1 статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, що постанова відділу державної виконавчої служби Славутицького міського управління юстиції від 29.07.2015 про поновлення виконавчого провадження № 35790886 підлягає визнанню недійсною.

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає оскаржувану ухвалу суду по даній справі обґрунтованою та такою, що відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи, підстав для її скасування чи зміни не вбачається. Апеляційна скарга Дочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 99, 101, 103, 105, 106, 121-2 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Дочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» на ухвалу Господарського суду Київської області від 31.08.2015 у справі № 3/071-12 залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Київської області від 31.08.2015 у справі № 3/071-12 залишити без змін.

Матеріали справи № 3/071-12 повернути Господарському суду Київської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий суддя Ю.Б. Михальська

Судді А.І. Тищенко

Б.В. Отрюх