ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

29.10.15р. Справа № 904/7352/15

За позовом Приватного підприємства фірма "МГТ", м. Павлоград, Дніпропетровська область

до Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля", м. Павлоград, Дніпропетровська область

про спонукання до виконання умов мирової угоди шляхом стягнення 82 567,30 грн.

Суддя Колісник І.І.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1, рішення власника № б/н від 01.08.2012 року, директор;

від відповідача: ОСОБА_2, довіреність № ББУ/ПУ409/Д/14 від 10.12.2014 року, представник.

СУТЬ СПОРУ:

Приватне підприємство фірма "МГТ" звернулося до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" про спонукання до виконання умов мирової угоди шляхом стягнення 82567,30 грн. Судові витрати позивач просить покласти на відповідача.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує неналежним виконанням відповідачем умов мирової угоди, затвердженої ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 29.12.2012 року у справі № 40/5005/13259/2011, в частині повної та своєчасної сплати заборгованості за встановленим графіком. Зокрема, позивач зазначає, що порушення з боку відповідача мали місце у жовтні, грудні 2014 року та у січні серпні 2015 року, протягом яких, окрім лютого 2015 року, передбачені мировою угодою щомісячні платежі у сумі 6778,16 грн. відповідачем взагалі не вносилися. У лютому 2015 року оплата відповідачем була здійснена частково у сумі 3753,00 грн.

У судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги позову з наведених у ньому підстав.

Відповідач проти позову заперечує та вважає, що провадження у справі має бути припинено на підставі пункту 1 частини першої статті 80 Господарського процесуального кодексу України. Обґрунтовує це тим, що спірна мирова угода відповідає вимогам статті 18 Закону України "Про виконавче провадження", а тому є виконавчим документом, який позивач має право предявити до виконання органу державної виконавчої служби.

У судовому засіданні представник відповідача підтримав заперечення на позов з підстав, наведених у відзиві.

Розгляд справи призначався на 14.09.2015 року, 05.10.2015 року та на 19.10.2015 року.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 19.10.2015 року за клопотанням сторін розгляд спору було продовжено на 15 днів до 03.11.2015 року включно та призначено розгляд справи на 29.10.2015 року.

У судовому засіданні 29.10.2015 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши надані докази у їх сукупності, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 15.11.2011 року (суддя Красота О.І.), залишеним без змін постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 26.12.2011 року та постановою Вищого господарського суду України від 20.03.2012 року, стягнуто з Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" на користь Приватного підприємства фірми "МГТ" основний борг у сумі 473 905,85 грн., державне мито у сумі 4 739,05 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 236,00 грн.

На виконання рішення господарського суду Дніпропетровської області 29.11.2011 року року видано наказ (а.с. 109 том 1, справа № 40/5005/13259/2011).

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 29.12.2012 року (суддя Красота О.І.) на стадії виконавчого провадження було затверджено мирову угоду, відповідно до пункту 1.1. якої боржник визнає свою заборгованість перед стягувачем у сумі 406 689,84 грн. та яка підтверджується рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 15.11.2011 року у справі № 40/5005/13259/2011 (далі - рішення).

При цьому боржник прийняв на себе зобов'язання щодо виконання зазначеного у пункті 1. мирової угоди рішення, шляхом перерахування грошових коштів протягом 60 місяців з 01 лютого 2013 року рівними частинами в сумі 6 778,16 грн. (пункт 2. мирової угоди) /а.с. 11 том 1/.

26.02.2015 року позивач звернувся до господарського суду із заявою про приведення судового наказу у відповідність до норм чинного законодавства, а саме до вимог статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" (а.с. 154-155 том 1, справа №40/5005/13259/2011).

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 12.03.2015 року (суддя Красота О.І.) за заявою позивача виправлена описка в ухвалі господарського суду від 29.12.2012 року. Зокрема, доповнено резолютивну частину другим, третім та четвертим абзацами наступного змісту:

- «Стягувач - Приватне підприємство фірма "МГТ" (51400, Дніпропетровська область, м. Павлоград, вул. Карла Маркса, 45/3, )»;

- «Боржник - Публічне акціонерне товариство "ДТЕК Павлоградвугілля" (51400, Дніпропетровська область, м. Павлоград, вул. Леніна, 76, )»;

- «Ухвала є виконавчим документом в порядку ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" та набирає законної сили з моменту її прийняття, а саме з 29.12.2012 року»;

- «Ухвала, як виконавчий документ, може бути пред'явлена до виконання протягом одного року з дня набрання нею законної сили, а саме до 30.12.2013 року» (а.с. 12-13 том 1; а.с. 165 167 том 1, справа № 40/5005/13259/2011).

17.04.2015 року позивач звернувся до відділу Державної виконавчої служби Павлоградського міськрайонного управління юстиції із заявою № 164 від 16.04.2015 року про прийняття до примусового виконання ухвали господарського суду Дніпропетровської області від 29.12.2012 року у справі № 40/5005/13259/2011 (а.с. 184 том 1, справа №40/5005/13259/2011).

Постановою заступника начальника відділу Державної виконавчої служби Павлоградського міськрайонного управління юстиції від 23.04.2015 року у відкритті виконавчого провадження за вказаною заявою було відмовлено з тих підстав, що ухвала про затвердження мирової угоди не може вважатися виконавчим документом, оскільки не передбачає будь-яких примусових дій, а також з огляду на можливість предявлення її до виконання тільки до 30.12.2013 року (а.с. 16 том 1).

08.05.2015 року позивач звернувся до господарського суду зі скаргою на дії відділу Державної виконавчої служби Павлоградського міськрайонного управління юстиції, в якій просив:

- визнати неправомірними дії відділу Державної виконавчої служби Павлоградського міськрайонного управління юстиції в частині відмови у відкритті виконавчого провадження ВП № 47353355;

- зобовязати відділ Державної виконавчої служби Павлоградського міськрайонного управління юстиції відкрити виконавче провадження та забезпечити виконання ухвали господарського суду Дніпропетровської області від 29.12.2012 року у справі №40/5005/13259/2011 (а.с. 176 178 том 1, справа № 40/5005/13259/2011).

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 09.06.2015 року (cуддя Красота О.І.) провадження по скарзі припинено у звязку з відмовою Приватного підприємства фірми «МГТ» від скарги (а.с. 209-210 том 1, справа № 40/5005/13259/2011).

Позовна заява у цій справі подана Приватним підприємством фірмою "МГТ" 18.08.2015 року.

Заявлена позивачем до стягнення заборгованість відповідача розрахована у сумі 82567,30 грн. станом на серпень 2015 рік, виходячи із початкової суми боргу відповідача за мировою угодою 406 689,84 грн., належних до сплати щомісячних платежів у сумі 6 778,16 грн. за графіком з 01.02.2013 року протягом 60 місяців (по січень 2018 року включно) та з урахуванням:

- сплачених відповідачем протягом лютого 2013 року вересня 2014 року, листопада 2014 року по 6 778,16 грн. щомісячних платежів (142 341,36 грн.);

- часткової сплати відповідачем у лютому 2015 року 3 753,00 грн.,

а також внаслідок одностороннього віднесення ним у зменшення заборгованості за цією мировою угодою:

28 587,14 грн., які за заявою відповідача № 4/2268 від 04.07.2014 року були зараховані сторонами у зменшення його заборгованості за договором № 11-14/39-П від 04.01.2011 року за іншою мировою угодою від 26.12.2012 року та у іншій справі - №8/5005/12311/2011) /а.с. 20 том 1/;

149 441,04 грн., сплачених відповідачем у рахунок погашення заборгованості за іншою мировою угодою від 26.12.2012 року у іншій справі - №8/5005/12311/2011 (406689,84 - 142341,36 - 3 753,00 - 28 587,14 - 149 441,04 = 82567,30).

Причиною спору є несплата відповідачем щомісячних платежів за графіком мирової угоди у сумі 6 778,16 грн. протягом жовтня, грудня 2014 року, січня, березня серпня 2015 року, та часткова оплата щомісячного платежу (3 753,00 грн.) у лютому 2015 року.

Згідно з пунктом 2 частини другої статті 17 Закону України "Про виконавче провадження" виконанню державною виконавчою службою підлягають ухвали, постанови судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, кримінальних провадженнях та справах про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом.

Вимоги до виконавчого документа закріплено у статті 18 цього Закону відповідно до якої у виконавчому документі зазначаються:

1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище та ініціали посадової особи, що його видали;

2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ;

3) повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, власне ім'я та по батькові) (для фізичних осіб) стягувача і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код суб'єкта господарської діяльності стягувача та боржника (для юридичних осіб), індивідуальний ідентифікаційний номер cтягувача та боржника (для фізичних осіб - платників податків) або номер і серія паспорта стягувача та боржника для фізичних осіб - громадян України, які через свої релігійні або інші переконання відмовилися від прийняття ідентифікаційного номера, офіційно повідомили про це відповідні органи державної влади та мають відмітку в паспорті громадянина України, а також інші дані, якщо вони відомі суду чи іншому органу, що видав виконавчий документ, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню, зокрема, дата народження боржника та його місце роботи (для фізичних осіб), місцезнаходження майна боржника, рахунки стягувача та боржника тощо;

4) резолютивна частина рішення;

5) дата набрання законної (юридичної) сили рішенням;

6) строк пред'явлення виконавчого документа до виконання.

У разі якщо рішення ухвалено на користь кількох позивачів або проти кількох відповідачів, а також якщо належить передати майно, що перебуває в кількох місцях, у виконавчому документі зазначаються один боржник та один стягувач, а також визначається, в якій частині необхідно виконати таке рішення, або зазначається, що обов'язок чи право стягнення є солідарним.

Виконавчий документ повинен бути підписаний уповноваженою посадовою особою із зазначенням її прізвища та ініціалів і скріплений печаткою. Скріплення виконавчого документа гербовою печаткою є обов'язковим у разі, якщо орган (посадова особа), який видав виконавчий документ, за законом зобов'язаний мати печатку із зображенням Державного ОСОБА_1 України.

Законом можуть бути встановлені також інші додаткові вимоги до виконавчих документів.

Позиція Верховного Суду України, яка викладена у постанові від 23.09.2015 року (справа № 6-274цс15), ухваленій при перегляді рішення Апеляційного суду Закарпатської області від 10.03.2015 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27.03.2015 року з мотивів неоднакового застосування судами касаційних інстанцій норм матеріального права, зводиться до того, що однією з підстав відмови державним виконавцем у відкритті виконавчого провадження є невідповідність виконавчого документа вимогам, передбаченим статтею 18 Закону України "Про виконавче провадження" (пункт 6 частини першої статті 26 цього Закону).

При цьому, аналізуючи законодавчі акти, Верховний Суд України зазначив наступне.

Пунктом 5 статті 3 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції від 21 квітня 1999 року) було передбачено, що мирові угоди, які затверджені судом, відносяться до рішень, що підлягають виконанню державною виконавчою службою.

Однак, Законом України від 18 листопада 2003 року № 1255 "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" положення пункту 5 статті 3 Закону України "Про виконавче провадження" виключено.

На підставі цього Верховний Суд України, надаючи правову оцінку ухвалі суду від 24.02.2010 року про затвердження мирової угоди у справі, що ним переглядалася, дійшов висновку про те, що на момент постановлення вказаної ухвали суду вона не відносилась до рішень, що підлягають виконанню державною виконавчою службою.

За висновком Верховного Суду України системний аналіз зазначених норм показав, що у разі невиконання однією зі сторін зобов'язань за умовами мирової угоди інша сторона угоди не позбавлена можливості звернутися до суду з позовом про спонукання до виконання мирової угоди. При цьому звернення заінтересованої особи до суду із зазначеним позовом без попереднього отримання постанови державного виконавця про відмову у відкритті виконавчого провадження не є підставою для відмови в задоволенні указаного позову.

За частиною першою, другою статті 111-28 Господарського процесуального кодексу України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 111-16 цього Кодексу, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Невиконання судових рішень Верховного Суду України тягне за собою відповідальність, установлену законом.

За вказаних обставин ухвала господарського суду Дніпропетровської області від 29.12.2012 року (з урахуванням ухвали господарського суду від 12.03.2015 року про виправлення описки) про затвердження мирової угоди у справі № 40/5005/13259/2011 не може відноситися до виконавчого документу, а відтак позивач не позбавлений права на судовий захист у випадку порушення відповідачем прийнятих на себе зобовязань за вказаною мировою угодою.

Відповідно до абзацу восьмого пункту 7.9. постанови пленуму Вищого господарського суду України № 9 від 17.10.2012 року "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" якщо ухвала про затвердження мирової угоди не відповідає вимогам, встановленим для виконавчих документів (стаття 18 Закону України "Про виконавче провадження"), і державним виконавцем з цих підстав буде відмовлено у відкритті виконавчого провадження, заінтересована сторона вправі звернутися до господарського суду з позовом про спонукання до виконання мирової угоди, в разі задоволення якого господарським судом видається відповідний наказ.

За розрахунком позивача за вказаною мировою угодою відповідач сплатив станом на серпень 2015 року 146 094,36 грн. (142 341,36 + 3 753,00 = 146 094,36), що підтверджується наявними у справі платіжними дорученнями (а.с. 42 51 том 1).

За розрахунком відповідача ця сума менша і складає у підсумку 144 172,07 грн. (а.с. 79 том 1).

Різниця у сумі виникла внаслідок віднесення позивачем у рахунок часткової оплати за лютий 2015 року всієї суми 3 753,00 грн., сплачених відповідачем за платіжним дорученням № 334841 від 11.02.2015 року (а.с. 51 том 1) на відміну від відповідача, який вважає сплату за цим платіжним документом із вказаної суми в рахунок погашення заборгованості за лютий 2015 року лише 1 830,71 грн. (а.с. 79 том 1).

Питання стосовно коригування платежу за лютий 2015 року не є предметом цього спору і має вирішуватися сторонами відповідно до чинного законодавства.

Визначення позивачем до стягнення з відповідача меншої суми заборгованості за лютий 2015 року у порівнянні з розрахунком останнього не порушує його прав.

Сторонами не заперечується заборгованість відповідача станом на серпень 2015 року у загальній сумі 64 028,60 грн., яка складається із несплачених ним за затвердженим мировою угодою графіком платежів за наступні місяці:

жовтень 2014 року 6778,16 грн.;

грудень 2014 року 6778,16 грн.;

січень 2015 року - 6778,16 грн.;

лютий 2015 року 3025,16 грн. (6778,16 3753,00 = 3025,16);

березень 2015 року 6778,16 грн.;

квітень 2015 року - 6778,16 грн.;

травень 2015 року - 6778,16 грн.;

червень 2015 року - 6778,16 грн.;

липень 2015 року - 6778,16 грн.;

серпень 2015 року - 6778,16 грн.

Усього 64 028,60 грн.

За умовами мирової угоди строк сплати вказаних платежів є таким, що настав.

Доказів щодо погашення вказаної заборгованості відповідач суду не надав.

Субєкти господарювання повинні виконувати господарські зобовязання належним чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору (частина перша статті 193 Господарського кодексу України).

За статтею 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

На підтвердження виникнення у відповідача обовязкових до виконання зобовязань за мировою угодою є позиція Верховного Суду України, викладена у постанові від 04.07.2011 року (справа № 3-65гс11), ухваленій з мотивів неоднакового застосування судами касаційних інстанцій норм матеріального права (постанови Вищого господарського суду України від 16.02.2011 року у справі № 13/210/10 та у справі № 28/130/10).

Суть її зводиться до того, що висновки про те, що мирова угода, яка затверджена судом, не може вважатися зобовязанням у цивільно-правовому розумінні, оскільки її укладення, затвердження і виконання регламентовано положеннями процесуального законодавства та Закону України "Про виконавче провадження", є необґрунтованими.

Враховуючи викладене, обґрунтованими є позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості станом на серпень 2015 року у сумі 64 028,60 грн.

Позовні вимоги в іншій частині не основані на умовах мирової угоди і не доведені належними і допустимими доказами. Застосований позивачем порядок розрахунку заборгованості із зменшенням в односторонньому порядку заборгованості відповідача на майбутній період за рахунок його платежів з іншим призначенням (у порядку погашення ним заборгованості за іншими зобовязаннями) не обґрунтований позивачем у контексті існуючих законодавчих підстав припинення зобовязань.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача у сумі 1 416,79 грн. пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 4, 32-34, 36, 43-44, 49, 78, 82-85, 115-117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" (51400, Дніпропетровська область, м. Павлоград, вул. Леніна, буд. 76, ідентифікаційний код 00178353) на користь Приватного підприємства фірми "МГТ" (51400, АДРЕСА_1, ідентифікаційний код 20257864) основний борг у сумі 64 028,60 грн., судовий збір у сумі 1 416,79 грн.

У решті позову відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 03.11.2015 року.

Суддя ОСОБА_3