ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

09 листопада 2015 року Справа № 914/731/14
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Овечкіна В.Е., Чернова Є.В., Цвігун В.Л.,
розглянувши матеріали касаційної скарги фізичної особи-підприємця ОСОБА_4
на постанову Київського апеляційного господарського суду від 21.09.2014
у справі№914/731/14
за позовомгаражно-будівельного кооперативу "Верстат-7"
дофізичної особи-підприємця ОСОБА_4
прозобов'язання звільнити нежиле приміщення та стягнення коштів
встановив:

Подана відповідачем касаційна скарга не відповідає вимогам розділу ХІІ1 Господарського процесуального кодексу України з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.109 Господарського процесуального кодексу України касаційна скарга подається до Вищого господарського суду України через апеляційний господарський суд, який прийняв оскаржуване рішення чи постанову.

Однак, заявником не дотримано вказаних вимог, оскільки скаргу подано безпосередньо до Вищого господарського суду України всупереч встановленому порядку, що згідно з п.2 ч.1 ст.1113 ГПК України є достатньою підставою для повернення касаційної скарги без розгляду.

Крім того, згідно з ч.4 ст.111 ГПК України до касаційної скарги повинні додаватися докази сплати судового збору.

Як встановлено п.4 ч.1 ст.1113 ГПК України, касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, якщо до скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Відповідно до ч.2 ст.44 ГПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Однак, як вбачається з касаційної скарги, до неї не додано доказів сплати судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Згідно зі ст.8 Закону України "Про судовий збір" враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Клопотання відповідача про відстрочку сплати судового збору до 27.11.2015р. обґрунтовано посиланням на скрутне матеріальне становище скаржника та непосильний розмір судового збору для громадян.

Однак, колегія зазначає, що положення ст.8 Закону України "Про судовий збір" наділяють суд правом на відстрочення сплати судового збору лише за наявності виняткових обставин, а саме з урахуванням того, що в майбутньому, але не довше ніж до ухвалення судового рішення, заявник матиме фінансову можливість сплатити розмір судового збору, чого зі змісту клопотання прокуратури не вбачається.

Крім того, відповідно до ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Проте, всупереч вимогам ст.33 ГПК України скаржником не надано жодних доказів як на підтвердження того, що станом на дату подання касаційної скарги у нього відсутні кошти, достатні для сплати судового збору у встановленому розмірі, так і наявності необхідної суми коштів протягом періоду ймовірної граничної відстрочки, а саме в межах місячного терміну розгляду касаційної скарги (в тому числі станом на 27.11.2015р.), передбаченого ст.1118 ГПК України, що власне і могло би бути суттєвою передумовою для задоволення клопотання про відстрочення сплати судового збору.

Разом з тим, заявник не входить до передбаченого ст.5 Закону України "Про судовий збір" вичерпного переліку суб'єктів, які звільняються від сплати судового збору, а тому повинен сплачувати його на загальних засадах.

З огляду на викладене, колегія не вбачає достатніх правових підстав для задоволення клопотання заявника про відстрочку сплати судового збору, а тому касаційна скарга підлягає поверненню без розгляду.

Крім того, відповідно до ч.3 ст.111 ГПК України касаційна скарга підписується особою, яка подала скаргу або її уповноваженим представником.

Згідно з п.1 ч.1 ст.1113 ГПК України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом у разі, якщо касаційна скарга підписана особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не зазначено.

Згідно ч.2 ст.36 ГПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії.

Натомість, всупереч зазначеним вимогам скаржником до касаційної скарги додано ніким не засвідчену копію довіреності від 18.03.2015 №628, яка не може бути прийнята судом як належний доказ, який би достовірно підтверджував наявність у ОСОБА_5 повноважень на підписання касаційної скарги від імені фізичної особи-підприємця ОСОБА_4

Вказані вище обставини є достатньою підставою для повернення касаційної скарги заявнику.

Враховуючи наведене та керуючись п.п.1,2,4 ч.1 ст.1113 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 на постанову Київського апеляційного господарського суду від 21.09.2014 у справі №914/731/14 повернути скаржнику.

Судді:В.Овечкін
Є.Чернов
В.Цвігун