РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.11.2015Справа №910/23406/15
За позовом Публічного акціонерного товариства «Український бізнес банк»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Український Лізинг»

про стягнення 98023,38 грн.

Суддя Сташків Р.Б.

Представники сторін:

від позивача - Пріцак І.Є. (представник за довіреністю);

від відповідача - Антощук Е.І. (представник за довіреністю).

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передано указаний позов, з урахуванням заяви Позивача від 28.10.2015 про виправлення описок у позові, про стягнення заборгованостей по кредиту, по відсоткам та по нарахованим за їх несвоєчасну сплату пеням у зв'язку з неналежним виконанням Відповідачем своїх зобов'язань за Кредитним договором № 303/Ю від 27.01.2014.

Відповідач відзиву на позов не подав, натомість надав суду докази здійснених ним погашень заборгованості по кредитному договору, та зокрема погашення 4503,35 грн. нарахованих відсотків за користування кредитом на підставі платіжного доручення № 45 від 27.10.2015.

Клопотання Відповідача про зупинення провадження у даній справі до вирішення справи № 905/2816/15 Господарським судом Донецької області (про визнання пунктів Кредитного договору № 303/Ю від 27.01.2014 недійсним та внесення змін до нього) судом розглянуто та відхилено, оскільки заявник не навів суду у чому саме полягає неможливість розгляду даної справи, тобто - неможливість для даного господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі (у зв'язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи даному господарському суду, одночасністю розгляду двох пов'язаних між собою справ різними судами або з інших причин). Аналогічну правову позицію наведено у п. 3.16 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року N 18. Окрім того, судом враховано закріплену у ст. 204 ЦК України презумпцію правомірності правочину щодо Кредитного договору № 303/Ю від 27.01.2014, невиконання якого є підставою позову у даній справі.

У судовому засіданні 28.10.2015 судом оголошувалась перерва на 04.11.2015

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши надані докази та оцінивши їх в сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

На підставі Кредитного договору № 303/Ю від 27.01.2014 (з подальшими змінами, далі разом - Кредитний договір), Позивачем (Банк, Кредитор) було надано Відповідачу (Позичальник) кредитні кошти у межах ліміту 201275 грн., під сплату визначених цим договором річних відсотків за користування кредитом та строком користування до 19.01.2016. За умовами Кредитного договору, кошти надавалися на умовах їх забезпеченості, цільового використання, строковості, повернення та платності.

Залученими до матеріалів справи виписками Позивача про рух коштів між ним і Відповідачем підтверджується виконання Позивачем своїх зобов'язань за Кредитним договором та надання Відповідачу обумовлених Кредитним договором коштів, та цими ж виписками підтверджується невиконання Відповідачем своїх зобов'язань за Кредитним договором належним чином та в повному обсязі, що призвело до накопичення заборгованості та порушення Відповідачем ст.ст. 525, 526, 530, 629 та 1054 ЦК України.

З огляду на наведене, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 611 ЦК України та п. 5.3 Кредитного договору Позивач вимогою №3729 від 15.07.2015 (її копія, докази направлення і отримання залучені до справи) вимагав у Відповідача повернення всієї суми кредиту за Кредитним договором, а також сплати заборгованості по відсоткам та сплати встановлених договором штрафних санкцій. Одна указана вимога Відповідачем у повному обсязі виконана не була (часткове виконання описано нижче).

Також, з огляду на встановлене судом невиконання Відповідачем своїх зобов'язань за Кредитним договором належним чином та у повному обсязі, та виходячи з положень ст.ст. 610, 611, 612 ЦК України, ч. 2 ст. 193 ГК України, Відповідач є порушником грошового зобов'язання, що є підставою для застосування до нього правових наслідків, встановлених договором або законом, та зокрема у вигляді нарахування та стягнення пені відповідно до статей 546, 549 ЦК України, на підставі пункту 5.10 Кредитного договору та з урахуванням договірного розширення встановленого ч. 6 ст. 232 ГК України строку.

При цьому, судом враховано, що відповідно до статей 546, 549 ЦК України сторонами у Кредитному договорі (п. 5.10) передбачено сам вид відповідальності за несвоєчасну сплату відсотків у вигляді сплати пені, тому вказання в договорі, що розмір пені за несвоєчасно сплачені відсотки обраховується від суми кредиту - судом до уваги не приймається та значення для вирішення даного спору не має, оскільки Позивачем правомірно у розрахунку пені на підставі указаних статей ЦК України та Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» розраховується пеня за несвоєчасно сплачені відсотки саме від суми несвоєчасно сплачених відсотків.

Доказів наявності у Відповідача претензій щодо якості та/або обсягу виконання Позивачем за Договором своїх зобов'язань матеріали справи не містять.

Залучені до матеріалів справи розрахунки заборгованостей по кредиту, по відсоткам за користування кредитом та по нарахованим за їх несвоєчасну сплату пеням судом перевірені та визнані арифметично правильними.

Враховуючи встановлений п. 4.7 Кредитного договору порядок зарахування коштів, які надходять у погашення заборгованості за Кредитним договором, суд дійшов висновку, що сплачена Відповідачем після порушення провадження у справі сума 4503,35 грн. на підставі платіжного доручення № 45 від 27.10.2015 зараховується у погашення 3211,50 грн. заборгованості по відсоткам, а решта - 1291,85 грн. - у рахунок погашення заборгованості по кредиту, тому в цій частині суд провадження у справі припиняє на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України.

У іншій частині суд визнає обґрунтованими і задовольняє вимоги про стягнення 87298,21 грн. заборгованості по кредиту, 5752,26 грн. - по пені за несвоєчасне повернення кредиту та 469,56 грн. - по пені за несвоєчасно сплачені відсотки. Розміри указаних заборгованостей є доведеними залученими Позивачем до справи вищеописаними доказами, а також відсутністю їх спростування з боку Відповідача.

Судовий збір за звернення до суду з даним позовом (1960,47 грн.), та від сплати якого Позивач у встановленому Законом України «Про судовий збір» порядку був звільнений, стягується за ст. 49 ГПК України з Відповідача в дохід Державного бюджету України.

Виходячи з викладеного та керуючись статтями 32-34, 43, 44, 49, 75, 80 (1-1), 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Припинити провадження у справі в частині стягнення 3211,50 грн. заборгованості по відсоткам та 1291,85 грн. заборгованості по кредиту.

У іншій частині позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Український Лізинг» (м. Київ, вул. Предславинська, 13, офіс 211; ідентифікаційний код 38291386) на користь Публічного акціонерного товариства «Український бізнес банк» (83001, м. Донецьк, вул. Артема, 125; ідентифікаційний код 19388768) 87298 (вісімдесят сім тисяч двісті дев'яносто вісім) грн. 21 коп. заборгованості по кредиту, 5752 (п'ять тисяч сімсот п'ятдесят дві) грн. 26 коп. пені за несвоєчасне повернення кредиту та 469 (чотириста шістдесят дев'ять) грн. 56 коп. пені за несвоєчасно сплачені відсотки.

Видати наказ.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Український Лізинг» (м. Київ, вул. Предславинська, 13, офіс 211; ідентифікаційний код 38291386) у дохід Державного бюджету України 1960 (одну тисячу дев'ятсот шістдесят) грн. 47 коп. судового збору.

Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя Сташків Р.Б.