КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" листопада 2015 р. Справа№ 910/20554/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пашкіної С.А.

суддів: Баранця О.М.

Калатай Н.Ф.

Від позивача - Гайдай Т.В. ( довір. №135 від 02.11.15);

Від відповідача - ОСОБА_3 ( довір. б/н від 14.09.15 №1231);

Від третьої особи - Костюк О.М. ( довір. №062/02/07-9104 від 17.08.15);

розглянувши апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця ОСОБА_5

на рішення господарського суду міста Києва від 16.09.2015р.

у справі № 910/20554/15 (суддя Карабань Я.А. )

за позовом Комунального підприємства "Київський метрополітен"

до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_5

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Департамент комунальної власності м.Києва виконавчого органу Київської міської ради

про виселення з орендованого майна, зобов'язання вчинити дії та повернути нерухоме майно

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 16.09.2015р. у справі №910/20554/15 позовні вимоги комунального підприємства "Київський метрополітен" задоволено повністю. Виселено фізичну особу-підприємця ОСОБА_5 з нерухомого майна (частини вестибюлю), визначену тимчасовими огороджуючими конструкціями (кіосками) ФОП ОСОБА_5 згідно з викопіюванням з Схем тимчасового розташування МАФ, за адресою: станція метро "Героїв Дніпра" (вестибюль № 2), загальною площею 3,78кв.м. Зобов'язано фізичну особу-підприємця ОСОБА_5 демонтувати тимчасові огороджуючі конструкції (кіоски ФОП ОСОБА_5), що знаходяться за адресою: станція метро "Героїв Дніпра" (вестибюль № 2), загальною площею 3,78кв.м. Стягнуто з фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 на користь комунального підприємства "Київський метрополітен" витрати по сплаті судового збору у розмірі 2436 грн. 00 коп.

Рішення місцевого господарського суду ґрунтується на тому, що скільки після 30.05.2015 рішення про продовження строку дії договору оренди не приймалось, відсутні правові підстави для продовження користування відповідачем комунальним майном згідно договору оренди. Відповідачем, як зазначає суд, не спростовано факт припинення договірних відносин між сторонами за договором оренди.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить Київський апеляційний господарський суд скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 16.09.2015р. повністю та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

В апеляційній скарзі відповідач зазначає про те, що неповернення майна з орендного користування порушує право власника (Київська міська державна адміністрація) на володіння, розпорядження та користування даним майном, отже позивач подав позов в інтересах Департаменту комунальної власності м. Києва (Київської міської державної адміністрації), як власника майна.

Скаржник зазначає й про те, що рішення про не бажання продовжувати строк дії договору прийняв позивач та виклав його в листі від 11.06.15р., про наявність інших рішень з приводу орендованого майна і позивач, ні третя особа суд не повідомили та не надали докази про це.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, наявні матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін та третьої особи судова колегія встановила.

14.12.2012 між департаментом комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), як орендодавцем, фізичною особою - підприємцем ОСОБА_5 як орендарем та комунальним підприємством "Київський метрополітен" укладено договір № 696 про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду, відповідно до п.1.1 якого департамент комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на підставі протоколу постійної комісії Київради з питань власності від 01.08.2012 № 124 передав, а відповідач прийняв в оренду нерухоме майно (частину вестибулю), що належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва та визначена відповідно до проектної документації, розробленої ДП "ПІ Укрметротунельпроект", тимчасовими огороджуючими конструкціями (кіосками) орендаря (далі - об'єкт оренди, що знаходиться за адресою: станція метро "Героїв Дніпра" (вестибюль № 2), Б/Н, для торгівлі непродовольчими товарами (фото послуги та торгівля супутніми товарами).

Згідно п. 2.1 договору від 18.09.2012 № 696, об'єктом оренди є частина вестибюлю, визначена відповідно до проектної документації, розробленої ДП "ПІ Укрметротунельпроект", тимчасовими огороджуючими конструкціями (кіосками) орендаря загальною площею 3,78 кв. м. та зазначена в викопіюванні зі схем тимчасового розташування МАФ.

Пунктом 4.1 договору від 18.09.2012 № 696, передбачено, що орендодавець зобов'язаний протягом 30 календарних днів з моменту підписання цього договору з додатками передати, а орендар прийняти по акту приймання - передачі об'єкт оренди. Акт приймання - передачі об'єкта оренди підписується відповідним орендодавцем, орендарем та підприємством (балансоутримувачем).

18.09.2012 між орендодавцем, орендарем та підприємством підписано акт приймання - передачі нерухомого майна відповідно до якого орендодавець передав, а орендар прийняв в орендне користування, згідно з договором оренди від 18.09.2012 № 696 частину приміщення вестибюлю № 2, загальною площею 3,78кв.м., розташованого за адресою: м. Київ, станція метро "Героїв Дніпра".

Відповідно до п.2.4 вказаного договору, об'єкт оренди належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва і знаходиться на балансі КП "Київський метрополітен".

Відповідно до п.5.2 статуту КП "Київський метрополітен", майно комунального підприємства "Київський метрополітен" є комунальною власністю територіальної громади м. Києва і закріплене за ним на праві господарського відання.

Доводи відповідача в апеляційній скарзі про те, що неповернення майна з орендного користування порушує право власника (Київська міська державна адміністрація) на володіння, розпорядження та користування даним майном, отже позивач подав позов в інтересах Департаменту комунальної власності м. Києва (Київської міської державної адміністрації), як власника майна, до уваги судовою колегією не приймається, оскільки відповідно до п.5 2 статуту КП "Київський метрополітен" здійснюючи право господарського відання, підприємство володіє, користується і розпоряджається майном, закріпленим за ним власником або уповноваженим ним органом, з обмеженням правомочності розпорядження щодо окремих видів майна за згодою власника у випадах, передбачених законодавством України та цим Статутом.

Відповідно до п.9.1 вказаного договору, цей договір є укладеним із моменту підписання його сторонами і діє з 01.06.2012 до 30.05.2015.

Матеріалами справи підтверджується та сторонами не заперечується факт передачі приміщень в оренду та користування ними відповідачем (акт приймання-передачі майна в оренду від 18.09.2012). Договір діяв до 30.05.2015.

11.06.2015 позивач звернувся до відповідача з листом про звільнення об'єктів оренди переданих останньому на підставі договору від 18.09.2012 № 696, у зв'язку з закінченням строку дії договору.

Частиною 1 ст. 651 Цивільного кодексу України встановлено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 759 Цивільного кодексу України визначено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

Відповідно до п.31 ч.1 ст.26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" до виключної компетенції місцевих рад відноситься зокрема прийняття рішень про передачу іншим органам окремих повноважень щодо управління майном, яке належить до комунальної власності відповідної територіальної громади, визначення меж цих повноважень та умов їх здійснення;

Частиною 5 ст.60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" визначено, що органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об'єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об'єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об'єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду.

Відповідно до умов п.9.3. укладеного між сторонами договору оренди після закінчення строку дії цього договору його дія може бути продовжена на підставі рішення Київради.

Станом на день вирішення спору по суті інші рішення щодо продовження дії вищевказаного договору Київською міською радою не приймалися, а тому спростовуються доводи відповідача в апеляційній скарзі про те, що рішення про не бажання продовжувати строк дії договору прийняв позивач та виклав його в листі від 11.06.15р., а про наявність інших рішень з приводу орендованого майна і позивач, ні третя особа суд не повідомили та не надали докази про це.

Отже, оскільки після 30.05.2015 рішення про продовження строку дії договору не приймалось, тому відсутні правові підстави для продовження користування відповідачем комунальним майном згідно договору оренди.

Відповідно до ч.1 ст.777 ЦК України наймач, який належно виконує свої обов'язки за договором найму, після спливу строку договору має переважне право перед іншими особами на укладення договору найму на новий строк. Наймач, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору найму на новий строк, зобов'язаний повідомити про це наймодавця до спливу строку договору найму у строк, встановлений договором, а якщо він не встановлений договором, - в розумний строк. Умови договору найму на новий строк встановлюються за домовленістю сторін. У разі недосягнення домовленості щодо плати та інших умов договору переважне право наймача на укладення договору припиняється.

Виходячи зі змісту ч.1 ст.777 ЦК України поняття переважного права орендаря означає надання йому переваги орендодавцем у разі наявності пропозицій інших господарюючих суб'єктів, що містять умови, рівні з умовами особи, яка наділена переважним правом. При цьому набуття переважного права на укладення договору на новий термін не є беззаперечним в разі виконання орендарем належним чином своїх обов'язків та, не в останню чергу, залежить також від досягнення сторонами домовленості щодо умов договору.

Разом з тим, фактичними обставинами по справі не встановлено досягнення домовленості щодо умов договору в частині строку його дії як підстави для набуття орендарем переважного права на укладення договору на новий термін, у зв'язку з чим, таке право слід вважати припиненим.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Стаття 785 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

За статтею 291 Господарського кодексу України договір оренди припиняється у разі:

- закінчення строку, на який його було укладено;

- викупу (приватизації) об'єкта оренди;

- ліквідації суб'єкта господарювання-орендаря;

- загибелі (знищення) об'єкта оренди.

Згідно статті 27 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" у разі розірвання договору оренди, закінчення строку його дії та відмови від його продовження або банкрутства орендаря він зобов'язаний повернути орендодавцеві об'єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди.

На час звернення позивача з позовом до суду договір оренди від 18.09.2012 № 696 припинив свою дію у зв'язку із закінченням строку. Отже, як обґрунтовано зазначає місцевий господарський суд, позивачем доведено, а відповідачем не спростовано факт припинення договірних відносин між сторонами за договором оренди. Відповідачем також не надано суду доказів внесення змін до договору у порядку передбаченому ст. 188 ГК України.

З огляду на вищенаведене та встановлення факту невиконання відповідачем обов'язку звільнення орендованого майна, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що вимоги позивача про виселення відповідача із займаного приміщення підлягають задоволенню та як наслідок, задоволенню підлягає вимога позивача про зобов'язання відповідача демонтувати належні йому тимчасові огороджуючі конструкції (кіоск орендаря).

Враховуючи викладене, Київський апеляційний господарський суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, рішення Господарського суду міста Києва від 16.09.2015р. не підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст.101-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця ОСОБА_5 залишити без задоволення.

2.Рішення Господарського суду міста Києва від 16.09.2015р. у справі №910/20554/15 залишити без змін.

3.Повернути до Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/20554/15.

Повний текст постанови складено та підписано 16.11.2015р.

Головуючий суддя С.А. Пашкіна

Судді О.М. Баранець

Н.Ф. Калатай