ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2015 року Справа № 915/1425/15

м. Миколаїв

за позовом: Комунального підприємства Первомайської міської ради Первомайський водоканал, 55200, Миколаївська область, м. Первомайськ, вул. Київська, 129-А

до відповідача: Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, 54030, м. Миколаїв, вул. Потьомкінська, 41

третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Товариство з обмеженою відповідальністю АСА /55213, Миколаївська область, м. Первомайськ, вул. Революції, 28/.

про скасування рішення адміністративної колегії Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 05.05.2015р. № 16-ріш

Суддя Васильєва Л.І.

П Р Е Д С Т А В Н И К И:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність №366 від 04.06.2015р.

від відповідача: ОСОБА_2, довіреність №10 від 08.05.2015

Комунальне підприємство Первомайської міської ради Первомайський водоканал звернулось з позовом до Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України про скасування рішення адміністративної колегії Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 05.05.2015 № 16-ріш.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 10.08.2015р. було прийнято позовну заяву та порушено провадження у справі.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд позов задовольнити. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначив наступне.

Відповідач незаконно посилається на ст. 534 Цивільного кодексу України, оскільки встановлена черговість погашення вимог кредитора діє тільки якщо інше не встановлено законом або договором.

Позивач не порушив чинного законодавства у включенні в договір на постачання питної води та приймання стічних вод положення пункту 2.2.3, яке змінює черговість, встановлену ст.. 534 Цивільного кодексу України.

Вказане у рішенні положення п. 2.2.3 договору на постачання питної води та приймання стічних вод не суперечить чинному цивільному та господарському законодавству, не може спричинити збитків споживачам послуг з централізованого водопостачання та водовідведення та слугує лише уникненню та виправленню можливих помилок щодо оформлення платіжних доручень з боку споживача.

Вказаний пункт договору спрямований стимулювати до виконання споживачем своїх договірних зобовязань та на уникнення відповідальності за порушення грошових зобовязань, виправлення можливих помилок щодо оформлення платіжних доручень споживачами.

Відповідач позовні вимоги не визнає, вважає що законні підстави для скасування рішення адміністративної колегії Миколаївського обласного територіального відділення АМК України від 05.05.2014р. № 16-ріш відсутні з огляду на наступне:

Позивач під час надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, зокрема, у договорах на постачання питної води та приймання стічних вод встановлює умови, які суперечать чинному законодавству та можуть ущемлювати інтереси споживачів.

Форма типового договору про надання послуг з центрального опалення, постачання холодної і гарячої води і водовідведення затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630.

Укладаючи договори позивач повинен дотримуватись умов типового договору, проте договір від 01.03.2013 № 247/13, укладений водопостачальником з ТОВ «АСА» містить відмінності від типового договору, зокрема, стосовно гарантій захисту прав споживача, а саме договір містить положення, що дозволяє не враховувати вказане споживачем у платіжному документі призначення платежу. Вказаною умовою договору відповідач фактично отримав право на власний розсуд змінювати спрямування платежу, в тому числі, без акцептоване списання існуючих у споживача боргів, що не допускається вимогами законодавства.

З огляду на наявність у позивача монопольного становища на ринку надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, у територіальних межах міста Первомайська Первомайського району Миколаївської області, дії КП «Первомайський міськводоканал», які полягають у закріпленні у договорах на постачання питної води та приймання стічних вод, зокрема у договорі від 01.03.2013 № 247/13, укладеному з ТОВ «АСА», права самостійно змінювати вказане товариством у платіжному документі призначення платежу (не враховувати вказане призначення платежу) та спрямовувати перераховані товариством кошти на першочергове погашення боргу, є порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим пунктом 2 ст. 50, частиною першою статті 13 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді зловживання монопольним становищем на ринку, шляхом вчинення дії, що можуть призвести до ущемлення інтересів споживачів, які були б неможливими за умов існування значної конкуренції на ринку.

3-я особа листом від 16.10.2015р. повідомила про відсутність будь-яких претензій до позивача.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доводи представників сторін у судових засіданнях, дослідивши та оцінивши усі подані у справу докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд -

встановив:

Рішенням адміністративної колегії Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 05.05.2015 № 16-ріш визнано, що

- Комунальне підприємство Первомайської міської ради Первомайський водоканал протягом 2012-2013 років займало монопольне (домінуюче) становище на ринках надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення у територіальних межах Первомайського району Миколаївської області, де розташовані мережі, які належать або використовуються (експлуатуються) КП Первомайський водоканал для надання зазначених послуг, оскільки на цьому ринку в зазначених межах у нього немає жодного конкурента (пункт 1);

визнано дії КП Первомайський водоканал, які полягають у закріпленні в положенні договору від 01.03.2013 № 247/13, укладеного з ТОВ «АСА», права самостійно змінювати вказане товариством в платіжному документі призначення платежу (не врахувати вказане призначення платежу) та спрямовувати перераховані товариством кошти на першочергове погашення боргу, порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим пунктом 2 статті 50, частиною першою статті 13 Закону України Про захист економічної конкуренції у вигляді зловживання монопольним становищем шляхом вчинення дій, що можуть призвести до ущемлення інтересів споживачів, які були б неможливими за умов існування значної конкуренції на ринку (пункт 2);

за вчинення порушення, вказаного у пункті 2 цього рішення, накладено штраф на міське комунальне підприємство Миколаївводоканал у відповідності до абзацу другого частини першої, абзацу другого частини другої статті 52 Закону України Про захист економічної конкуренції у розмірі 34 000,00 грн (пункт 3);

враховуючи системність вчинення міським комунальним підприємством Миколаївводоканал дій, які полягають у закріпленні в положенні договорів з юридичними особами права самостійно змінювати вказане споживачем в платіжному документі призначення платежу (не врахувати вказане призначення платежу) та спрямовувати перераховані споживачем кошти на першочергове погашення боргу, зобовязано міське КП Первомайський водоканал у двомісячний строк з дня одержання цього рішення здійснити заходи по припиненню вчинення даного порушення та приведення договорів на постачання питної води та приймання стічних вод, які укладаються з юридичними особами, у відповідність з чинним законодавством (пункт 4); зобовязано КП Первомайський водоканал оприлюднити за власні кошти резолютивну частину цього рішення у газеті Рідне Прибужжя у двомісячний строк з наданням всіх підтверджуючих документів в пятиденний строк з дня розміщення публікації (пункт 5).

Приймаючи дане рішення, Миколаївське обласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України виходило з таких фактичних даних:

- протягом 2012-2013 років послуги з централізованого водопостачання та водовідведення на території м. Первомайська Первомайського району Миколаївської області надавало лише КП Первомайської міської ради Первомайський водоканал;

-товарними межами ринку є послуги централізованого водопостачання та водовідведення;

- територіальними межами ринку є територія міста Миколаїва, де розташовані мережі, які експлуатує позивач;

- часовими межами ринку є період 2012-2013 роки;

- КП Первомайський водоканал надає послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення споживачам - юридичним особам на підставі договорів на постачання питної води та приймання стічних вод;

-відділенням було проведено детальне вивчення положень договору на постачання питної води та приймання стічних вод від 01.03.2013 № 247/13, укладеного КП Первомайський водоканал зі споживачем ТОВ «АСА», підпунктом 2.2.3 пункту 2.2 якого передбачено, що у разі утворення боргу за цим договором, оплата за надані послуги, що надходять від споживача, незалежно від зазначеного в платіжному документі призначення платежу, першочергово зараховується виробником в погашення боргу;

- чинне законодавство не передбачає можливості погашення споживачем договірних зобов'язань попереднього періоду до погашення поточних договірних зобов'язань;

-МКП Первомайський водоканал, що займає монопольне становище на ринку надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення на території м.Миколаєва, не має належних фактичних та правових підстав за власною ініціативою змінювати в платіжному документі споживача ТОВ «АСА» призначення платежу (не враховувати вказане призначення платежу) та спрямовувати перераховані споживачем кошти на першочергове погашення боргу.

Будь-яких доказів щодо неправомірності прийняття оспорюваного рішення по 1-му пункту позивачем не надано.

Відповідно до частини першої статті 59 Закону України "Про захист економічної конкуренції" підставами для зміни, скасування чи визнання недійсними рішень органів Антимонопольного комітету України є:

- неповне з'ясування обставин, які мають значення для справи;

- недоведення обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими;

- невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи;

- порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права (за умови, якщо це порушення призвело до прийняття неправильного рішення).

Позовні вимоги задоволенню не підлягають з огляду на наступне.

За правилами частини першої статті 16 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства. Згідно з приписами статей 20, 21 цього Закону договори про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення між споживачами та підприємством тепло-, водопостачання повинні укладатися на основі типового договору; виконавець зобов'язаний підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Форма типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630.

За змістом статті 184 Господарського кодексу України укладення господарських договорів на основі примірних і типових договорів повинно здійснюватися з додержанням умов, передбачених статтею 179 цього Кодексу, не інакше як шляхом викладення договору у вигляді єдиного документа, оформленого згідно з вимогами статті 181 цього Кодексу та відповідно до правил, встановлених нормативно-правовими актами щодо застосування примірного або типового договору. Статтею 179 Господарського кодексу України унормовано, що при укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі типового договору, затвердженого Кабінетом Міністрів України, чи у випадках, передбачених законом, іншим органом державної влади, коли сторони не можуть відступати від змісту типового договору, але мають право конкретизувати його умови.

Отже, укладаючи договори, КП Первомайський водоканал повинно дотримуватись умов типового договору, проте, як встановлено місцевим господарським судом, укладений 01.03.2013 між позивачем (виконавець) та ТОВ «АСА» (споживач) договір №247/13 на постачання питної води та приймання стічних вод має суттєві відмінності від типового договору, зокрема, стосовно гарантій захисту прав споживача, а саме: договір містить положення, що дозволяє не враховувати вказане споживачем у платіжному документі призначення платежу.

Загальні правила, види і стандарти розрахунків клієнтів банків та банків у грошовій одиниці України на території України, що здійснюються за участю банків, встановлені Інструкцією про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженою постановою Правління Національного Банку України від 21.01.2004 N22 та зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 29.03.2004 за N 377/8976 (далі- Інструкція).

Ця Інструкція розроблена відповідно до Законів України "Про Національний банк України", "Про банки і банківську діяльність", "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, Податкового кодексу України, інших законодавчих актів України та нормативно-правових актів Національного банку України. Вимоги цієї Інструкції поширюються на всіх учасників безготівкових розрахунків, а також на стягувачів та обов'язкові для виконання ними (пункти 1.1, 1.3 Інструкції).

Згідно з пунктом 1.7 Інструкції кошти з рахунків клієнтів банки списують лише за дорученнями власників цих рахунків (включаючи договірне списання коштів згідно з главою 6 цієї Інструкції) або на підставі розрахункових документів стягувачів згідно з главами 5 та 12 цієї Інструкції.

Відповідно до приписів пункту 3.8 Інструкції реквізит "Призначення платежу" платіжного доручення заповнюється платником так, щоб надавати повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється перерахування коштів отримувачу. Повноту інформації визначає платник з урахуванням вимог законодавства України.

Отже, саме платник (в даному випадку-споживач) визначає призначення платежу, водночас позивач, як отримувач коштів, не наділений правом самостійно спрямовувати кошти, які сплачуються споживачем з чітким зазначенням призначення платежу відповідно до конкретного рахунку, на першочергове погашення боргу.

За приписом частини першої статті 13 Закону України "Про захист економічної конкуренції" зловживанням монопольним (домінуючим) становищем на ринку є дії чи бездіяльність суб'єкта господарювання, який займає монопольне (домінуюче) становище на ринку, що призвели або можуть призвести до недопущення, усунення чи обмеження конкуренції, або ущемлення інтересів інших суб'єктів господарювання чи споживачів, які були б неможливими за умов існування значної конкуренції на ринку.

Отже, для кваліфікації дій за вказаною законодавчою нормою зловживанням монопольним становищем є не тільки дії, які призвели до реального ущемлення інтересів споживачів, а і дії, які можуть призвести ущемлення інтересів споживачів. Відповідна правова позиція міститься у пункті 14 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №15 "Про деякі питання практики застосування конкурентного законодавства", де зазначається, що для кваліфікації дій суб'єкта господарювання як зловживання монопольним становищем на ринку, не є обов'язковим зясування настання наслідків у формі недопущення, усунення чи обмеження конкуренції, ущемлення інтересів інших суб'єктів господарювання чи споживачів, зокрема через заподіяння їм шкоди (збитків) або іншого реального порушення їх прав чи інтересів, чи настання інших відповідних наслідків. Достатнім є встановлення самого факту вчинення дій, визначених законом як зловживання монопольним (домінуючим) становищем або можливості настання зазначених наслідків у зв'язку з відповідними діями таких суб'єктів господарювання (частина перша статті 13 Закону України Закону України "Про захист економічної конкуренції). В останньому випадку господарським судам необхідно зясовувати та відображати в судових рішеннях, в чому конкретно полягають відповідні наслідки, що могли б настати в результаті дій субєктів господарювання, які мають ознаки зловживанням монопольним, (домінуючим) становищем на ринку.

Відділенням у оскаржуваному рішенні зазначено, що вказані дії позивача можуть призвести до ущемлення інтересів споживача ТОВ «АСА», у вигляді формування в останнього постійної заборгованості по оплаті поточних рахунків за надані КП Первомайський водоканал послуги.

Враховуючи наявність у позивача монопольного становища на ринку надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення на території міста Миколаєва, споживач не мав вибору іншого контрагента ніж позивач та був змушений укласти договір у підготовленій ним редакції. Натомість в умовах значної конкуренції позивач не вдавався би до вчинення дій, у вигляді включення умов, якими ущемляються інтереси споживачів, оскільки у споживача був би вибір щодо виробника послуг і він би міг звернутися до іншого субєкта господарювання, який з метою приваблення споживача до укладання договору не намагається включати умови, якими можуть ущемлюватися інтереси споживача.

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 13 Закону України "Про захист економічної конкуренції" зловживанням монопольним (домінуючим) становищем на ринку визнається часткова або повна відмова від придбання або реалізації товару за відсутності альтернативних джерел реалізації чи придбання.

Зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку забороняється і тягне за собою відповідальність згідно з законом (частина третя статті 13 Закону України "Про захист економічної конкуренції"). Таке зловживання є порушенням законодавства про захист економічної конкуренції (пункт 2 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції").

Відтак, закріплення в договорі права позивача самостійно змінювати призначення платежу (не враховувати вказане призначення платежу) та спрямовувати перераховані ТОВ «АСА» кошти на першочергове погашення боргу, є порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим пунктом 2 статті 50, частиною першою статті 13 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у вигляді зловживання монопольним становищем, шляхом вчинення дій, що можуть призвести до ущемлення інтересів споживачів, які були б неможливими за умов існування значної конкуренції на ринку.

Враховуючи вищенаведене, з огляду на те, що позивачем не надано будь яких доказів щодо існування підстав для скасування оспорюваного рішення, вказаних в частині першій статті 59 Закону України "Про захист економічної конкуренції", в задоволенні позову необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 33,44, 46, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, - суд

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позову відмовити.

2. Судові витрати покласти на позивача.

Рішення у відповідності зі ст.85 Господарського процесуального кодексу України набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Сторони, які беруть участь у справі, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення повністю або частково у порядку і строки встановлені ст.93 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено та підписано 26.10.2015р.

Суддя Л.І. Васильєва