РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.10.2015Справа №910/21173/15

За позовом Військового прокурора Дарницького гарнізону в інтересах держави в особі

1) Міністерства оборони України,

2) Національного університету оборони України імені Івана Черняховського

до Державного підприємства «Готель «Козацький» Міністерства оборони України

про стягнення 474 020, 57 грн.

Суддя Бондарчук В.В.

Представники:

від прокуратури: Довбищук Л.М.;

від позивача-1: Петренко І.М.;

від позивача-2: Петренко І.М.;

від відповідача: Костюк А.З.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Військовий прокурор Дарницького гарнізону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України (далі-позивач 1) та Національного університету оборони України імені Івана Черняховського (далі-позивач 2) звернувся до господарського суду міста Києва з позовом до Державного підприємства «Готель «Козацький» Міністерства оборони України (далі-відповідач) про стягнення 474 020, 57 грн., у тому числі: 430 746, 02 грн. - основний борг, 43 274, 55 грн. - пені.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань щодо оплати наданих комунальних послуг за договорами № 15/3/14 від 19.02.2014 та № 21/3/15 від 10.03.2015 про відшкодування витрат понесених за надання комунальних послуг (постачання електричної енергії, постачання теплової енергії у гарячій воді/парі, водопостачання та водовідведення).

Ухвалою господарського суду міста Києва від 19.08.2015 порушено провадження у даній справі, призначено її до розгляду у судовому засіданні на 14.09.2015 за участю представників сторін, яких зобов'язано надати суду певні документи.

У судовому засіданні 14.09.2015 оголошувалась перерва до 19.10.2015.

У даному судовому засіданні представники прокуратури та позивачів-1,2 підтримали заявлені позовні вимоги.

Представник відповідача у судовому засіданні надав відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги визнав повністю та просив суд зменшити розмір пені.

Представники прокуратури та позивачів-1,2 заперечили проти зменшення розміру пені.

Відповідно до ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

У судовому засіданні 19.10.2015 відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

19.02.2014 між Національним університетом оборони України імені Івана Черняховського (далі - сторона-1) та Державним підприємством «Готель «Козацький» Міністерства оборони України (далі - сторона-2) укладено договір № 15/3/14 про відшкодування витрат, понесених за надання комунальних послуг (постачання електричної енергії, постачання теплової енергії у гарячій воді/парі, водопостачання та водовідведення), умовами якого передбачено, що предметом договору є відшкодуванням стороною-2 витрат за надані комунальні послуги (постачання електричної енергії, постачання теплової енергії у гарячій воді/парі, водопостачання та водовідведення), що надає сторона-1 по забезпеченню приміщень, що знаходяться за адресою: м. Київ, вул. Авіаконструктора Антонова, 2/32, корп. 76, займаних стороною-2.

Відповідно до розділу 2 договору, відшкодування стороною-2 витрат за надані комунальні послуги (постачання електричної енергії, постачання теплової енергії у гарячій воді/парі водопостачання та водовідведення) здійснюється на підставі щомісячно наданих стороною-1 завірених рахунків, згідно показників облікових засобів (лічильників) за діючими тарифами.

Відшкодування витрат за комунальні послуги (постачання електричної енергії, постачання теплової енергії у гарячій воді/парі водопостачання та водовідведення) здійснюються стороною-2 до 15 числа місяця наступного за звітним.

Згідно п. 3.1.2. договору, сторона-1 зобов'язується надавати стороні-2 для відшкодування комунальних послуг завірені рахунки до 10 числа поточного місяця.

Сторона-2 зобов'язується вчасно перераховувати грошові кошти в рахунок відшкодування витрат за отримані комунальні послуги (п. 3.3.1. договору).

Умовами п. 4.2. договору передбачено, що у випадку несвоєчасного перерахування грошових коштів за отримані комунальні послуги (постачання електричної енергії, постачання теплової енергії у гарячій воді/парі водопостачання та водовідведення), сторона-2 виплачує пеню за кожен день прострочення платежу у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня.

Договір набирає чинності з моменту його підписання обома сторонами та діє з 01.01.2014 по 31.12.2014 включно (п. 6.1. договору).

10.03.2015 між Національним університетом оборони України та Державним підприємством «Готель «Козацький» Міністерства оборони України укладено договір № 21/3/15 про відшкодування витрат, понесених за надання комунальних послуг (постачання електричної енергії, постачання теплової енергії у гарячій воді/парі, водопостачання та водовідведення), умовами якого передбачено, що предметом договору є відшкодування стороною-2 витрат за надані комунальні послуги (постачання електричної енергії, постачання теплової енергії у гарячій воді/парі, водопостачання та водовідведення), що надає сторона-1 по забезпеченню приміщень, що знаходяться за адресою: м. Київ, вул. Авіаконструктора Антонова, 2/32, корп. 76, займаних стороною-2.

Відповідно до розділу 2 договору, відшкодування стороною-2 витрат за надані комунальні послуги (постачання електричної енергії, постачання теплової енергії у гарячій воді/парі водопостачання та водовідведення) здійснюється на підставі щомісячно наданих стороною-1 завірених рахунків, згідно показників облікових засобів (лічильників) за діючими тарифами.

Відшкодування витрат за комунальні послуги (постачання електричної енергії, постачання теплової енергії у гарячій воді/парі водопостачання та водовідведення) здійснюються стороною-2 до 15 числа місяця наступного за звітним.

Згідно п. 3.1.2. договору, сторона-1 зобов'язується надавати стороні-2 для відшкодування комунальних послуг завірені рахунки до 10 числа поточного місяця.

Сторона-2 зобов'язується вчасно перераховувати грошові кошти в рахунок відшкодування витрат за отримані комунальні послуги (п. 3.3.1. договору).

Умовами п. 4.2. договору передбачено, що у випадку несвоєчасного перерахування грошових коштів за отримані комунальні послуги (постачання електричної енергії, постачання теплової енергії у гарячій воді/парі водопостачання та водовідведення), сторона-2 виплачує пеню за кожен день прострочення платежу у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня.

Договір набирає чинності з моменту його підписання обома сторонами та діє з 01.01.2015 по 31.12.2015 включно (п. 6.1. договору).

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем були надані комунальні послуги відповідно до укладених договорів на загальну суму 502 823, 77 грн., що підтверджується виставленими рахунками: № 672 від 31.10.2014 на суму 16 939, 68 грн., № 734 від 30.11.2014 на суму 55 530, 81 грн., № 837 від 31.12.2014 на суму 53 672, 12 грн., № 67 від 31.01.2015 на суму 74 492, 26 грн., №106 від 27.02.2015 на суму 103 048, 59 грн., № 200 від 31.03.2015 на суму 57 522, 80 грн., № 274 від 30.04.2015 на суму 77 092, 38 грн., № 348 від 29.05.2015 на суму 36 678, 22 грн., які отримані наручно директором Державного підприємства «Готель «Козацький» Міністерства оборони України, зокрема, рахунки № 420 від 30.06.2015 на суму 27 846, 91 грн. та № 436 від 30.06.2015 на оплату пені за січень-червень 2015 у сумі 39 759, 83 грн. направлені позивачем поштовою, що підтверджується описом вкладення у цінний лист та копією фіскального чеку № 2156 від 01.07.2015.

Проте, відповідач за надані комунальні послуги розрахувався частково, сплатив кошти у розмірі 55 138, 07 грн., внаслідок чого за останнім утворилась заборгованість у сумі 430 746, 02 грн.

Обґрунтовуючи свої вимоги, прокурор зазначає, що відповідач неналежним чином виконує свої зобов'язання щодо оплати наданих комунальних послуг, зокрема погашення заборгованості у розмірі 430 746, 02 грн. Крім того, прокурор просить стягнути з відповідача пеню у розмірі 43 274, 55 грн.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Проаналізувавши зміст укладених між сторонами договорів № 15/3/14 від 19.02.2014 та № 21/3/15 від 10.03.2015 про відшкодування витрат, понесених за надання комунальних послуг (постачання електричної енергії, постачання теплової енергії у гарячій воді/парі, водопостачання та водовідведення), суд дійшов висновку, що за своєю правовою природою вони є договорами про надання послуг.

Так, згідно з частиною першою статті 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

У відповідності до положень ст.ст. 6, 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 2 ст. 901 Цивільного кодексу України визначено, що положення глави 63 Цивільного кодексу України можуть застосовуватись до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Положеннями статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Судом встановлено, що позивач виконав свої зобов'язання за договором належним чином, надав передбачені договорами послуги, що підтверджується рахунками на оплату, отримані відповідачем наручно.

Крім того, в матеріалах справи наявний затверджений графік оплати заборгованості Державного підприємства «Готель «Козацький» Міністерства оборони України перед Національним університетом оборони України імені Івана Черняховського, який підписаний представниками сторін та скріплений їх печатками.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що відповідач оплати наданих послуг у повному обсязі не провів, доказів зворотного суду не надав.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України вставлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 614 Цивільного кодексу України визначено, що особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. При цьому відсутність своєї вини відповідно до ч. 2 ст. 614 Цивільного кодексу України доводить особа, яка порушила зобов'язання.

Відповідно до ст. ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що відповідачем було порушено умови договорів № 15/3/14 від 19.02.2014 та № 21/3/15 від 10.03.2015 про відшкодування витрат, понесених за надання комунальних послуг (постачання електричної енергії, постачання теплової енергії у гарячій воді/парі, водопостачання та водовідведення), положення ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, а тому підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення 430 746, 02 грн. заборгованості.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача пеню у загальному розмірі 43 274, 55 грн. за період з 16.12.2014 по 16.02.1015 за договором № 15/3/14 від 19.02.2014 у сумі 3 514,72 грн. та за період з 15.02.2015 по 15.06.2015 за договором № 21/3/15 від 10.03.2015 у сумі 39 759, 83 грн.

Так, згідно ч. 1 ст. 216 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до ст. 218 Господарського кодексу України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинення ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведено, що ним вжито усіх належних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Штрафними санкціями згідно з ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 Цивільного кодексу України).

В силу положень ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано. Діючим господарським законодавством не передбачена можливість нарахування пені більше ніж за півроку і цей строк є присікальним.

Оскільки положення договору не містять вказівки на встановлення іншого строку припинення нарахування пені, ніж встановленого в ст. 232 Господарського кодексу України, то нарахування штрафних санкцій припиняється зі сплином 6 місяців.

Судом перевірено правильність наданого позивачем розрахунку пені та встановлено, що останній відповідає вимогам чинного законодавства.

Відтак, матеріалами справи підтверджується прострочення виконання відповідачем грошових зобов'язань за договорами № 15/3/14 від 19.02.2014 та № 21/3/15 від 10.03.2015, відповідно з нього підлягають стягненню 43 274, 55 грн. - пені.

Щодо розподілу судових витрат, суд відзначає, що відповідно до ст. 5 Закону України «Про судовий збір» (в редакції, чинній на момент подачі позову) від сплати судового збору звільнені, зокрема органи прокуратури - при здійсненні своїх повноважень.

Згідно пункту 4.8 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 р. №7 «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України», приймаючи рішення зі справи, провадження в якій порушено за заявою прокурора, господарський суд у разі повного або часткового задоволення позову (скарги) стягує судовий збір з відповідача (повністю або пропорційно задоволеним вимогам), якщо він не звільнений від сплати судового збору; у разі ж повної або часткової відмови в позові судовий збір стягується з визначеного прокурором позивача (так само повністю або пропорційно задоволеним вимогам), за винятком випадків, коли останнього звільнено від сплати судового збору та коли позивачем у справі є сам прокурор. Стягнення відповідних сум судового збору здійснюється в доход Державного бюджету України у розмірі, визначеному згідно з частиною першою статті 4 Закону України "Про судовий збір", виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня того календарного року, в якому відповідна заява або скарга подавалася до суду.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ч. 5 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Військового прокурора Дарницького гарнізону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України та Національного університету оборони України імені Івана Черняховського задовольнити.

2. Стягнути з Державного підприємства «Готель «Козацький» Міністерства оборони України (01001, м. Київ, вул. Михайлівська, буд. 1/3, ідентифікаційний код - 14303572) на користь Національного університету оборони України імені Івана Черняховського (03049, м. Київ, пр-т Повітрофлотський, 28, ідентифікаційний код - 07834530) 430 746 (чотириста тридцять тисяч сімсот сорок шість) грн. 02 коп. - заборгованості та 43 274 (сорок три тисячі двісті сімдесят чотири) грн. 55 коп. - пені.

3. Стягнути з Державного підприємства «Готель «Козацький» Міністерства оборони України (01001, м. Київ, вул. Михайлівська, буд. 1/3, ідентифікаційний код - 14303572) до Державного бюджету України судовий збір у сумі 9 480 (дев'ять тисяч чотириста вісімдесят) грн. 41 коп.

4. Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено: 27.10.2015.

Суддя Бондарчук В.В.