ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" жовтня 2015 р. Справа № 914/1380/15

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії

головуючого - судді Гнатюк Г.М.

суддів - Кравчук Н.М.

- ОСОБА_1

Розглянувши апеляційну Товариства з обмеженою відповідальністю Торгово-виробнича компанія Перша приватна броварня Для людей-як для себе, м. Львів №715 від 30.07.2015р.

на рішення господарського суду Львівської області від 14.07.2015р.

у справі № 914/1380/15

за позовом: Товариство з обмеженою відповідальністю Мерефянська скляна компанія,

м.Мерефа, Харківська область

до відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю Торгово-виробнича компанія Перша приватна броварня Для людей-як для себе , м. Львів

про стягнення 5257310,05грн.,

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_2 - представник,

від відповідача: ОСОБА_3 представник;

06.08.2015р. на адресу суду поступила апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю Торгово-виробнича компанія Перша приватна броварня Для людей-як для себе на рішення господарського суду Львівської області від 14.07.2015р. у даній справі, яка автоматизованою системою документообігу суду розподілена до розгляду судді-доповідачу ОСОБА_4 При цьому, відповідно до довідки про автоматичний розподіл справ між суддями, до складу колегії входять судді Кравчук Н.М. та Мирутенко О.Л.

У звязку з перебуванням судді Мирутенка О.Л. у відпустці, розпорядженням голови Львівського апеляційного господарського суду від 10.08.2015 року у склад колегії для розгляду вказаної справи внесено зміни, сформувавши її у наступному складі: головуючий суддя Гнатюк Г.М., судді Кравчук Н.М. та Плотніцький Б.Д.

Ухвалами суду від 10.08.2015р. відновлено пропущений строк на подання апеляційної скарги, прийнято апеляційну скаргу до провадження та призначено до розгляду на 25.08.2015р.

У звязку із перебуванням судді Плотніцького Б.Д. у відпустці, розпорядженням в.о. голови Львівського апеляційного господарського суду від 25.08.2015 року у склад судової колегії для розгляду справи №914/1380/15 внесено зміни, сформувавши її у наступному складі: головуючий суддя Гнатюк Г.М., судді Кравчук Н.М. та Мирутенко О.Л.

Ухвалою суду від 25.08.2015 року клопотання скаржника про відкладення розгляду справи задоволено розгляд справи відкладено на 06.10.2015р.

У звязку з перебуванням головуючого судді Гнатюк Г.М. на лікарняному, 06.10.2015р. судове засідання не відбулось.

Ухвалою суду від 20.10.2015р. розгляд справи призначений на 29.10.2015р.

В судове засідання 29.10.2015р. зявилися представники сторін, яким розяснено їх права та обовязки, передбачені ст.22 ГПК України, та які надали суду усні пояснення.

Клопотання про технічну фіксацію судового процесу не поступало, заяв про відвід суддів не надходило.

Встановив :

Рішенням господарського суду Львівської області від 14.07.2015р. у справі №914/1380/15 (суддя Цікало А.І.) позов задоволено частково та стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю торгово-виробничої компанії Перша приватна броварня Для людей - як для себе! на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Мерефянська скляна компанія 4695415,05 грн. (з яких: 2604075,53 грн. заборгованість за поставлений товар; 43560,00 грн. заборгованість за деревяні піддони; 525968,29 грн. пеня; 156561,10 грн. 3% річних; 1365250,13 грн. - інфляційні) та 73080,00 грн. сплаченого судового збору. Припинено провадження у справі в частині стягнення 152208,00 грн. заборгованості за прокладки з сотового поліпропілену та 39480,00 грн. заборгованості за деревяні піддони.

Рішення суду мотивоване тим, що у відповідності до ст. 526 ЦК України та ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Оскільки відповідачем не подано доказів виконання грошових зобовязань по оплаті товару за договором поставки № 14-11/478 від 14.02.2013 р., суд першої інстанції прийшов до висновку про обґрунтованість вимог позивача щодо стягнення заборгованості, інфляційних нарахувань, пені та 3% річних за несвоєчасне виконання зобовязань.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, Товариство з обмеженою відповідальністю Торгово-виробнича компанія Перша приватна броварня Для людей-як для себе оскаржило його в апеляційному порядку, оскільки вважає, що воно прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, так як місцевим господарським судом неправильно та неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, у звязку з чим просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове, яким відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю Мерефянська скляна компанія у задоволенні вимог про стягнення пені в сумі 20559,88грн. за поставки товарів згідно видаткових накладних №№ 494905420, 494905434, 494905448, 494950480, 494905557, 494905562, 494905567, 494905807. Зокрема зазначає, про те, що судом першої інстанції не враховано, що по вимогах позивача щодо сплати пені згідно вищевказаних накладних від 19.12.2013р., 20.12.2013р., 23.12.2013р., 25.12.2013р., 30.12.2013р., 31.12.2013р., 03.01.2014р., 21.01.2014р., сплив однорічний термін позовної давності згідно ч. 2 ст. 258 Цивільного кодексу України.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу (вх.№01-04/5256/15 від 25.08.2015р.) просить залишити апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Торгово-виробнича компанія Перша приватна броварня Для людей-як для себе без задоволення, а рішення господарського суду Львівської області від 14.07.2015р. у справі №914/1380/15 без змін.

Згідно ч. 2 ст. 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обгрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи та апеляційну скаргу, оцінивши докази, заслухавши пояснення представників сторін, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що апеляційну скаргу слід задоволити, а рішення господарського суду Львівської області від 14.07.2015р. у справі №914/1380/15 частково скасувати, враховуючи наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, між Товариством з обмеженою відповідальністю Мерефянська скляна компанія (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю торгово-виробничою компанією Перша приватна броварня Для людей - як для себе! (покупець) 14.02.2013 р. укладено договір поставки № 14-11/478 (надалі Договір), відповідно до п.1.1. якого постачальник (позивач) зобов'язується виготовляти, постачати та передавати у власність покупця (відповідача) непродовольчу продукцію склопляшку, згідно погоджених постачальником та покупцем креслень у Додатку № 3, що є невід'ємною частиною даного договору (далі - ОСОБА_5), а покупець зобов'язується приймати ОСОБА_5 та оплачувати його на умовах даного Договору .

У відповідності до ст. 11 Цивільного кодексу України та ст. 174 Господарського кодексу України договір є підставою для виникнення цивільних прав і обов'язків (господарських зобов'язань).

Згідно з приписами ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язання є правовідношенням, у якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші), чи утриматися від виконання певних дій, а інша сторона має право вимагати виконання такого обов'язку.

Статтею 174 Господарського Кодексу України визначено, що господарські зобовязання виникають, зокрема, безпосередньо з господарського договору, інших угод, передбачених законом, але таких, які йому не суперечать, а також внаслідок подій, з якими закон повязує настання правових наслідків у сфері господарювання.

Відповідно до ст. 6 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України, до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 ЦК України).

Згідно п. 1.2. Договору загальна кількість, а також асортимент та ціна на ОСОБА_5 визначаються в узгодженій сторонами річній специфікації Додатку № 1 до даного договору, що є його невід'ємною частиною.

Орієнтовна щомісячна кількість ОСОБА_5, що підлягає обовязковій поставці та отриманню, погоджена сторонами у графіку поставки склопляшки Додаток № 2 до даного договору (п. 1.3. Договору).

Конкретні обсяги щомісячної поставки ОСОБА_5, згідно з обсягами, визначеними у Додатку № 2 до договору, підтверджуються сторонами щомісячно, після надходження засобами факсимільного зв'язку або електронною поштою письмово замовлення від відповідача, наданого до 20-го числа місяця, що передує місяцю поставки та вважається врученим з моменту передачі вказаним засобом зв'язку (п. 1.4. Договору).

Відповідно до п. 2.5. Договору, партією ОСОБА_5 вважається кількість ОСОБА_5, відвантаженого в один транспортний засіб. Датою поставки ОСОБА_5 вважається дата, вказана на видатковій накладній або на товарно-транспортній накладній.

Згідно п. 5.1. Договору, оплата ОСОБА_5 здійснюється в національній грошовій валюті України гривні, протягом 90 (дев'яносто) календарних днів з дати поставки ОСОБА_5, згідно п. 2.5. цього договору, шляхом перерахування коштів за відвантажений товар прямим банківським переказом на розрахунковий рахунок позивача.

Додатками № 1 та № 2 до Договору, сторони узгодили найменування, ціну, кількість та строки поставки ОСОБА_5, деревяних піддонів та прокладки з сотового поліпропілену.

ОСОБА_5 запаковується згідно з погодженою сторонами схемою, узгодженою у Додатку № 4 до даного договору, що є невід'ємною його частиною (п. 6.1. Договору).

Деревяні піддони та прокладки з сотового поліпропілена, які використовуються для пакування, пляшка є власністю позивача, а також є тарою багаторазового використання (п. 6.2 Договору).

Відповідно до п. 6.3. Договору, заставна вартість зворотної тари багаторазового використання, яка використовується при пакуванні ОСОБА_5 складає: дерев'яні піддони 50,00 грн. без ПДВ; прокладки з сотового поліпропілена 40,00 грн. без ПДВ.

Згідно з п. 6.4. Договору, зворотна тара багаторазового використання, яка використовується при пакуванні ОСОБА_5 згідно умов цього договору, підлягає поверненню позивачу відповідачем за кошти відповідача в термін не пізніше 60-ти календарних днів від дати поставки ОСОБА_5.

Відповідно до п. 6.7. Договору якщо відповідач не повернув у встановлений в пункті 6.4. строк дерев'яні піддони та прокладки з сотового поліпропілена, які використовуються для пакування пляшки або повернув їх не в повному обсязі, або повернув у стані не придатному для подальшого використання, відповідач зобовязаний оплатити позивачу їх заставну вартість з урахуванням ПДВ 20%.

На виконання умов Договору, позивач в період з 16.04.2013 р. по 01.09.2014 р. поставив відповідачу ОСОБА_5 на суму 20196497,05 грн., деревяних піддонів на суму 448500,00 грн. (без ПДВ) та прокладок з сотового поліпропілену на суму 2414080,00 грн. (без ПДВ), що підтверджується відповідними видатковими накладними та товарно-транспортними накладними.

Як стверджує позивач відповідачем лише частково оплачено вартість ОСОБА_5, в наслідок чого, станом на 07.04.2014 р. у відповідача виникла заборгованість перед позивачем з оплати вартості ОСОБА_5 на суму 2604075,53 грн. Дерев'яні піддони та прокладки з сотового поліпропілену також повернуті відповідачем лише частково, а тому, станом на час звернення з позовом до суду, заборгованість відповідача за неповернуті дерев'яні піддони склала 69200,00 грн. без ПДВ (83040,00 грн. з ПДВ), а за неповернуті прокладки з сотового поліпропілену 126840,00 грн. без ПДВ (152208,00 грн. з ПДВ).

Позивач 27.03.2015 р. направив відповідачу письмову вимогу № 349/25-11/25-01 про погашення заборгованості до 07.04.2015 р. за отриманий але не оплачений ОСОБА_5 та в цей же строк повернення або сплати заставної вартості тари. Зазначена вимога залишена відповідачем без задоволення.

За несвоєчасну оплату ОСОБА_5, відповідно до ст. 625 ЦК України та п. 7.4. Договору, позивачем, на час звернення з позовом до суду, нараховано відповідачу 853187,79 грн. пені, 138319,97 грн. 3% річних та 952472,68 грн. інфляційних.

Згідно заяви №448/25-11/25-01 від 12.06.2015 р., про збільшення позовних вимог, позивач просив суд стягнути з відповідача 5257310,05 грн. (з яких: 2604075,53 грн. заборгованість за поставлений товар; 83040,00 грн. заборгованість за дерев'яні піддони; 152208,00 грн. заборгованість за прокладки з сотового поліпропілену; 912156,46 грн. пеня; 150996,23 грн. 3% річних; 1354833,83 грн. - інфляційні).

10.07.2015 р. позивач подав до суду заяву № 474/11/25-01 від 07.07.2015 р. про збільшення та зменшення розміру позовних вимог, в якій позивач просить суд стягнути з відповідача 4887103,05 грн. (з яких: 2604075,53 грн. заборгованість за поставлений товар; 83040,00 грн. заборгованість за деревяні піддони; 152208,00 грн. заборгованість за прокладки з сотового поліпропілену; 525968,29 грн. пеня; 156561,10 грн. 3% річних; 1365250,13 грн. - інфляційні).

На час розгляду справи в суді першої інстанції відповідач повернув позивачу тару на суму 248900,00 грн., що підтверджується накладними від 30.06.2015 р. № 180 та від 02.07.2015 р. № 181 (а.с. 155, 156, т. 5) та не заперечується сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 ЦК України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відтак, матеріалами справи підтверджено належне виконання позивачем своїх зобовязань за Договором, у свою чергу відповідач не виконав свого обовязку щодо оплати здійсненої позивачем поставки товару.

Пунктом 5.1. Договору, оплата ОСОБА_5 здійснюється в національній грошовій валюті України гривні, протягом 90 (дев'яносто) календарних днів з дати поставки ОСОБА_5, згідно п. 2.5. цього договору, шляхом перерахування коштів за відвантажений товар прямим банківським переказом на розрахунковий рахунок позивача. А згідно п. 5.8 Договору датою оплати вважається дата надходження грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до статті 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідач не оплатив вартість поставленого позивачем товару у встановлений договором строк. Доказів протилежного відповідачем не надано.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

За змістом ст. 599 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, яке припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про правомірність вимог позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості за отриманий товар на суму 2604075,53 грн.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно п. 7.4. Договору передбачено, що за несвоєчасну оплату товару покупець сплачує постачальнику за вимогою останнього пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період за який сплачується пеня, за кожен день прострочення від вартості несплаченого товару (п. 7.4. Договору).

В оскаржуваному рішенні суд першої інстанції задоволив позовну вимогу про стягнення з відповідача 525968,29 грн. пені за несвоєчасну оплату вартості товару згідно поданого позивачем розрахунку (а.с. 95, т. 5).

Колегія суддів з таким висновком суду першої інстанції не може погодитись, оскільки як вбачається з розрахунку пені доданого позивачем до заяви № 474/11/25-01 від 07.07.2015 р. про збільшення та зменшення розміру позовних вимог, у розрахунку вказано видаткові накладні № 494905420 від 19.12.2013р., №494905434 від 20.12.2013р., №494905448 від 23.12.2013р., №494950480 від 25.12.2013р., №494905557 від 30.12.2013р.,

№494905562 від 31.12.2013р., №494905567 від 03.01.2014р., №494905807 від 21.01.2014р.

Згідно ч. 2 ст. 258 Цивільного кодексу України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Водночас частиною шостою статті 232 ГК України визначено порядок застосування штрафних санкцій та обмеження щодо періоду їх нарахування. Зокрема, частиною шостою цієї статті передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Частиною шостою статті 232 ГК України встановлено строк, у межах якого нараховуються штрафні санкції, і який не є строком позовної давності, а пунктом 1 частини другої статті 258 ЦК України - строк, протягом якого особа може звернутися до суду за захистом свого порушеного права.

Позовна заява датована 24.04.2015р., та зареєстрована судом першої інстанції 28.04.2015р., а саме після спливу річного терміну позовної давності щодо вимог про стягнення пені за видатковими накладними № 494905420 від 19.12.2013р., №494905434 від 20.12.2013р., №494905448 від 23.12.2013р., №494950480 від 25.12.2013р., №494905557 від 30.12.2013р., №494905562 від 31.12.2013р., №494905567 від 03.01.2014р., №494905807 від 21.01.2014р.

Таким чином враховуючи ч. 2 ст. 258 Цивільного кодексу України, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апелянта, а тому приходить до висновку про необхідність скасування рішення суду першої інстанції в частині стягнення 20559,88грн. пені та відмову в задоволенні позовних вимог в цій частині.

Крім цього, позивачем заявлено вимоги про стягнення 156561,10 грн. 3% річних та 1365250,13 грн. інфляційних втрат.

Згідно з ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунок інфляційних втрат та 3% річних, суд апеляційної інстанції встановив, що такий здійснено правильно, а тому судом першої інстанції правомірно задоволено вимоги позивача щодо стягнення 1365250,13 грн. інфляційних втрат та 156561,10 грн. 3% річних і в цій частині рішення слід залишити без змін.

Відповідно до п. 6.7. Договору, позивачем заявлено до стягнення заборгованість за дерев'яні піддони та прокладки з сотового поліпропілену з урахуванням ПДВ 20%.

Відповідач повернув позивачу деревяних піддонів на суму 39480,00 грн. з ПДВ та прокладки з сотового поліпропілену на суму 259200,00 грн. з ПДВ.

Оскільки відповідачем повернуто позивачу тару, станом на час розгляду справи в суді першої інстанції, а тому відсутній предмет спору в частині стягнення 39480,00 грн. заборгованості за деревяні піддони та 152208,00 грн. заборгованості за прокладки з сотового поліпропілену.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, про припинення провадження у справі в частині стягнення 39480,00 грн. заборгованості за деревяні піддони та 152208,00 грн. заборгованості за прокладки з сотового поліпропілену.

У відповідності до ст.32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Згідно ст.ст.33, 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Зважаючи на викладене, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку про задоволення апеляційної скарги та скасування рішення господарського суду Львівської області в частині 20559,88грн. пені і в цій частині в позові слід відмовити, а в решті оскаржуване рішення залишити без змін.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору. Судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в доход бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору. Стороні, на користь якої відбулося рішення, господарський суд відшкодовує судовий збір за рахунок другої сторони і в тому разі, коли друга сторона звільнена від сплати судового збору. Суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: при задоволенні позову - на відповідача; при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Зважаючи на те, що апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Торгово-виробнича компанія Перша приватна броварня Для людей-як для себе задоволено, витрати по сплаті судового збору за розгляд апеляційної скарги, в порядку ст.49 ГПК України, слід віднести на позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю Мерефянська скляна компанія. При цьому, виходячи із того, що спір виник внаслідок неправильних дій сторони, розмір судового збору, який підлягає відшкодуванню позивачу за розгляд справи в суді першої інстанції становить 73080,00 грн.

Керуючись ст.ст. 101, 103, 104, 105 ГПК України Львівський апеляційний господарський суд

Постановив:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Торгово-виробнича компанія Перша приватна броварня Для людей-як для себе задоволити.

2. Рішення господарського суду Львівської області від 14.07.2015р. у справі №914/1380/15 скасувати в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю Торгово-виробнича компанія Перша приватна броварня Для людей-як для себе на користь позивача Товариства з обмеженою відповідальністю Мерефянська скляна компанія 20559,88грн. пені і в цій частині прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити. В решті рішення господарського суду Львівської області від 14.07.2015р. у справі №914/1380/15 залишити без змін, виклавши пункт 2 резолютивної частини в такій редакції:

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю торгово-виробничої компанії Перша приватна броварня Для людей - як для себе! (вул. Джорджа Вашингтона, буд. 10, м. Львів, 79032; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Мерефянська скляна компанія (вул. Леонівська, буд. 84-А, м. Мерефа, Харківський район, Харківська область, 62472; код ЄДРПОУ 32952,17 грн. (з яких: 2604075,53 грн. заборгованість за поставлений товар; 43560,00 грн. заборгованість за деревяні піддони; 505408,41 грн. пеня; 156561,10 грн. 3% річних; 1365250,13 грн. - інфляційні) та 73080,00 грн. сплаченого судового збору.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Мерефянська скляна компанія (вул. Леонівська, буд. 84-А, м. Мерефа, Харківський район, Харківська область, 62472; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю торгово-виробничої компанії Перша приватна броварня Для людей - як для себе! (вул. Джорджа Вашингтона, буд. 10, м. Львів, 79032; ) - 913,50 грн. судового збору за розгляд апеляційної скарги.

5. Господарському суду Львівської області видати відповідні накази.

6. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

7. Матеріали справи повернути в господарський суд Львівської області.

Головуючий суддя Гнатюк Г.М.

Суддя Кравчук Н.М.

Суддя Мирутенко О.Л.

Повний текст постанови

виготовлено 30.10.2015р.