ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" жовтня 2015 р.Справа № 915/1189/15
Одеський апеляційний господарський суд у складі:

головуючого судді: Ліпчанської Н.В.,

суддів: Савицького Я.Ф., Головея В.М.

(склад колегії суддів змінено на підставі розпорядження в.о. керівника апарату суду)

При секретарі судового засідання Молодові В.С.,

представники сторін у судове засідання не з'явились, про час, дату та місце його проведення повідомлені належним чином.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк"

на рішення господарського суду Миколаївської області від 07.09.2015р.

по справі № 915/1189/15

за позовом: Публічного акціонерного товариства Комерційного банку "ПРИВАТБАНК",

до відповідача: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1,

про стягнення 16516,82 грн.

ВСТАНОВИВ:

У липні 2015 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" (далі - Банк) звернувся до господарського суду Миколаївської області із позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (Далі - ФОП ОСОБА_1.) про стягнення за договором банківського обслуговування б/н від 01.03.2011р. заборгованості за кредитом у розмірі 6500,00 грн., заборгованості по процентам - 5012,45 грн., пені - 4068,37 грн., заборгованості по комісії - 936,00 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, Банк вказує на те, що на виконання умов даного договору відповідачу був встановлений кредитний ліміт на поточному рахунку №0482 в електронному вигляді через встановлені засоби електронного зв'язку Банку і Клієнта, що визначено та врегульовано "Умовами та правилами надання банківських послуг".

Банк просив господарський суд стягнути вищезазначену суму з ФОП ОСОБА_1 на підставі ст.ст. 526, 527, 530, 610 ЦК України, ст. 193 ГК України, ст.ст. 1, 15, 49, 54-57, 64 ГПК України.

Рішенням господарського суду Миколаївської області від 07.09.2015р. (суддя Коваль Ю.М.) позовні вимоги Банку задоволено частково, стягнуто з ФОП ОСОБА_1 на користь Банку грошові кошти в загальній сумі 12863,11 грн., із яких: 6500,00 грн. - заборгованість з повернення кредитних коштів, 4527,11 грн. - заборгованість зі сплати відсотків за користування кредитом, 936,00 грн. - заборгованість зі сплати комісії за користування кредитом, 900,00 грн. - пеня за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань за договором, а також грошові кошти на відшкодування судових витрат у справі з оплати позовної заяви судовим збором у сумі 1827,00 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Мотивуючи дане рішення, місцевий господарський суд, посилаючись на положення ст.ст. 525, 526, 629 ЦК України зазначив, що зобов'язання має виконуватись відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Договір є обов'язковим для виконання сторонами. Також щодо застосування у період 07.06.2014р. - 30.04.2015р. відсоткової ставки у розмірі 56% річних місцевий суд прийшов до наступного.

Підпунктом 3.18.2.3.1 Умов (станом на день укладення договору) сторонами передбачено застосування змінюваної (диференційованої) відсоткової ставки. Сторони узгодили підстави зміни відсоткової ставки, якими є строк обнуління кредиту, та максимальний розмір відсоткової ставки у разі не здійснення обнуління кредиту на конкретну дату.

Зміна Банком в односторонньому порядку визначених у вказаному пп. 3.18.2.3.1 Умов (станом на день укладення договору) максимальних розмірів відсоткової ставки у разі не обнуління кредиту суперечить положенням ст.1056-1 ЦК України, якими передбачено, зокрема, що кредитодавець зобов'язаний письмово повідомити позичальника про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника.

Не погоджуючись із даним рішенням господарського суду, Банк звернувся з апеляційною скаргою, вважаючи вказане рішення винесеним з порушенням норм процесуального та матеріального права.

Сторони, згідно приписів ст. 98 ГПК України, були належним чином повідомлені про день, час і місце розгляду апеляційної скарги, про що свідчать поштові повідомлення про вручення.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, судова колегія вважає, що рішення господарського суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, виходячи з наступних підстав.

У відповідності з ч. 1 ст. 181 ГК України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Цивільним законодавством України передбачено, що договір укладається шляхом приєднання до умов, встановлених однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах.

Укладання між Банком і ФОП ОСОБА_1 договору у спрощений спосіб підтверджується заявою відповідача про приєднання до умов та правил надання банківських послуг від 01.03.2011р. (а.с.34). Згідно цієї заяви ФОП ОСОБА_1 приєдналась та погодилась з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами Приватбанку, розміщеними на офіційному сайті Приватбанку http:/privatbank.ua, котрі разом з цією заявою складають договір банківського обслуговування.

Заява підписана відповідачем електронно-цифровим підписом у системі інтернет-клієнт-банкінгу Приват 24, що передбачено пп. 3.18.1.16 Умов, згідно якого при укладанні договорів і угод, або вчиненні інших дій, що свідчать про приєднання відповідача до Умов, сторони допускають використання підписів відповідача у вигляді електронно-цифрового підпису та/або підтвердження через пароль, спрямований позивачем через верифікований номер телефону, який належить уповноваженій особі відповідача з правом "першого" підпису. Підписання договорів і угод таким чином прирівнюється до укладання договорів та угод у письмовій формі .

Умовами (станом на день укладення договору), які є невід'ємною частиною укладеного між сторонами договору від 01.03.2011р., передбачено наступне.

Банк при наявності вільних грошових ресурсів зобов'язується здійснювати обслуговування кредитного ліміту відповідача на вказаному рахунку, про розміри якого позивач повідомляє клієнта на свій вибір або у письмовій формі, або через встановлені засоби електронного зв'язку Банку та відповідача. Порядок встановлення, зміни ліміту, погашення заборгованості та розмір відсоткової ставки за користування кредитним лімітом регламентується Умовами, Тарифами банка, розміщеними в мережі Інтернет на сайті http://privatbank.ua.

Кредитний ліміт на поточний рахунок надається на поповнення обігових коштів і здійснення поточних платежів відповідача в межах кредитного ліміту. Позивач здійснює обслуговування ліміту відповідача, що полягає у проведенні його платежів понад залишок коштів на поточному рахунку відповідача, шляхом дебетування поточного рахунку. При цьому утворюється дебетове сальдо (пп. 3.18.1.1 Умов).

Ліміт може бути змінений відповідачем в односторонньому порядку, передбаченому Умовами, у разі зниження надходжень грошових коштів на поточний рахунок або настання інших факторів, передбачених внутрішніми нормативними документами позивача. Підписавши угоду, відповідач висловлює свою згоду на те, що зміна ліміту проводиться позивачем в односторонньому порядку шляхом повідомлення відповідача на свій вибір або в письмовій формі, або через встановлені засоби електронного зв'язку сторін (системи клієнт-банк, інтернет-клієнт-банк, sms-повідомлення або інших), (пп.3.18.1.6 Умов).

Проведення платежів відповідача в порядку обслуговування кредитного ліміту, здійснюється позивачем протягом одного року з моменту, зокрема, підписання угоди про приєднання відповідача до Умов. При порушенні відповідачем будь-якого із зобов'язань, передбачених Умовами, позивач, на власний розсуд, має право змінити умови кредитування, встановити інший строк повернення кредиту. При належному виконанні відповідачем зобов'язань, передбачених Умовами, здійснення платежів відповідача в порядку обслуговування ліміту може бути продовжено позивачем на той же строк (пп. 3.18.1.8 Умов).

ФОП ОСОБА_1 зобов'язалась сплатити відсотки за весь час фактичного користування кредитом, проводити погашення кредиту, отриманого в межах встановленого ліміту, не пізніше строку закінчення періоду безперервного користування кредитом та повністю повернути кредит в строки, передбачені Умовами (п.п. 3.18.2.2.2, 3.18.2.2.3 та 3.18.2.2.5). Банк має право при порушенні відповідачем будь-якого із зобов'язань, передбаченого Умовами, змінити умови кредитування - вимагати від відповідача дострокового повернення кредиту, сплати відсотків за його користування, виконання інших зобов'язань за кредитом в повному обсязі (пп. 3.18.2.3.4 Умов).

За користування кредитом у період з дати виникнення дебетового сальдо на поточному рахунку відповідача при закритті банківського дня останній сплачує проценти, виходячи з процентної ставки, розмір якої залежить від строку користування кредитом (диференційована процентна ставка). За період користування кредитом з моменту виникнення дебетового сальдо до дати обнуління дебетового сальдо в одну з дат з наступного 20-го до 25-го числа місяця (надалі - "період, в який дебетове сальдо підлягає обнулінню"), розрахунок процентів здійснюється за процентною ставкою в розмірі 0% річних від суми залишку непогашеної заборгованості. При не обнулінні дебетового сальдо в одну з дат періоду, в якому дебетове сальдо підлягає обнулінню, протягом 90 днів з останньої дати періоду, в якому дебетове сальдо підлягало обнулінню, відповідач сплачує позивачу за користування кредитом проценти в розмірі 24% річних, починаючи з останньої дати періоду, в яку дебетове сальдо підлягало обнулінню. У випадку непогашення кредиту протягом 90 днів з дати закінчення періоду, в якому дебетове сальдо підлягало обнулінню, починаючи з 91-го дня після дати закінчення періоду, в якому дебетове сальдо підлягало обнулінню, кредит вважається простроченим, а грошові зобов'язання відповідача щодо погашення заборгованості вважаються порушеними. При порушенні відповідачем будь-якого з грошових зобов'язань, він сплачує позивачу відсотки за користування кредитом у розмірі 48% річних від суми залишку непогашеної заборгованості. У разі порушення відповідачем будь-якого з грошових зобов'язань та при реалізації права позивача на встановлення іншого строку повернення кредиту, передбаченого Умовами, відповідач сплачує позивачу пеню у розмірі 0,1315% від суми залишку непогашеної заборгованості за кожен день прострочення. Сплата пені здійснюється з дня, наступного за датою порушення зобов'язань. Під "непогашенням кредиту" мається на увазі не виникнення на поточному рахунку нульового дебетового сальдо при закритті банківського дня (пп. 3.18.4 Умов).

ФОП ОСОБА_1 сплачує позивачу винагороду за використання ліміту відповідно до п.п. 3.18.1.6., 3.18.2.3.2. Умов 1-го числа кожного місяця в розмірі 0,9% від суми максимального сальдо кредиту, що існував на кінець банківського дня за попередній місяць, у порядку, передбаченому Умовами (пп.3.18.4.4 Умов).

Розрахунок відсотків за користування кредитом проводиться щодня, починаючи з дати утворення на поточному рахунку дебетового сальдо при закритті банківського дня, за кількість днів користування кредитними коштами, виходячи з 360 днів у році. Розрахунок відсотків проводиться до повного погашення заборгованості по кредиту, на суму залишку заборгованості по кредиту. Нарахування відсотків здійснюється в дату сплати. При несплаті винагороди, процентів у відповідні їм дати сплати, вони вважаються простроченими (п.п. 3.18.4.9, 3.18.4.10 Умов).

За своєю юридичною природою укладений сторонами договір є змішаним договором здійснення банківських операцій, який містить елементи договору банківського рахунку та кредитного договору.

У відповідності до ст. 339 ГК України банками здійснюється фінансове посередництво у формі банківських операцій, зокрема розрахункових, кредитних.

Так, ч. 1 ст. 1066 ЦК України передбачено, що за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Відповідно до ч.4 ст.1068 ЦК України, клієнт зобов'язаний сплатити плату за виконання банком операцій за рахунком клієнта, якщо це встановлено договором.

Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено параграфом 2 глави 71 ЦК України і не випливає із суті кредитного договору.

На виконання умов укладеного сторонами договору Банком встановлено для ФОП ОСОБА_1 кредитний ліміт у розмірі 1200,00 грн., починаючи з 01.03.2011р., у розмірі 2300,00 грн. - з 23.03.2011р., у розмірі 2700,00 грн. - з 23.05.2011р., у розмірі 5000,00 грн. - з 05.11.2012р., у розмірі 6000,00 грн. - з 04.03.2013р., у розмірі 8000,00 грн. - з 13.03.2013р., у розмірі 6500,00 грн. - з 25.07.2013р., що випливає з довідки Банку від 10.06.2015р. №08.7.0.0.0/19 (а.с.50) та з виписки з особового рахунку товариства (в матеріалах справи).

Згідно виписки з особового рахунку за період 23.08.2013р. по 02.06.2015р. ФОП ОСОБА_1 використала кредитний ліміт, проте не здійснила платежі на виконання своїх грошових зобов'язань за договором, і тому на даний час заборгованість з повернення отриманих за договором кредитних коштів становить суму 6500,00 грн. Із вказаної виписки також випливає, що товариство не повністю оплатило Банку передбачену договором комісійну винагороду за використання ліміту.

Згідно поданих позивачем розрахунків заборгованість з оплати комісійної винагороди за використання ліміту станом на 02.06.2015р. складає загальну суму 936,00 грн.

Вищевказаний розрахунок заборгованості місцевий суд визнав обґрунтованим, який судова колегія апеляційної інстанції також вважає таким, що відповідає вимогам чинного законодавства.

Також необхідно зазначити, що Банком у відповідності до Умов договору в період

03.08.2013р. - 25.09.2013р. не нараховувалися відсотки за користування кредитними коштами, але, оскільки відповідач не здійснив усупереч Умовам обнуління дебетового сальдо в одну із дат 20-го до 25-го числа наступного місяця, то за користування кредитними коштами у період 26.09.2013р.-02.01.2014р. Банком нараховані відсотки, виходячи зі ставки 24% річних, і в подальшому в період 03.01.2014р. - 30.06.2014р. - виходячи зі ставки 48% річних, і в період 01.07.2014р. - 02.06.2015р. - виходячи зі ставки 56% річних.

Судова колегія вважає неправомірним твердження Банку про те, що у відповідності до пп. 3.18.2.3.1 Умов, які діяли в редакції на момент укладення договору, передбачений цими Умовами розмір відсоткових ставок є змінюваним, а тому Банк діяв правомірно, підвищивши з 01.07.2014р. відсоткові ставки з 48% річних до 56% річних відповідно.

Підпунктом 3.18.2.3.1 Умов (станом на день укладення договору) сторонами передбачено застосування змінюваної (диференційованої) відсоткової ставки. Сторони узгодили підстави зміни відсоткової ставки, якими є строк обнуління кредиту, та максимальний розмір відсоткової ставки у разі не здійснення обнуління кредиту на конкретну дату.

Зміна Банком в односторонньому порядку визначених у вказаному пп. 3.18.2.3.1 Умов, які діяли у редакції на момент укладення договору, максимальних розмірів відсоткової ставки у разі не обнуління кредиту суперечить положенням ст.1056-1 ЦК України, якими передбачено, зокрема, що кредитодавець зобов'язаний письмово повідомити позичальника про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника.

Таким чином, вбачається, що підставою застосування збільшеної процентної ставки є настання подій, визначених зазначеним пунктом Умов або кожної окремо, або разом в сукупності, та обов'язкове повідомлення про настання цієї події (цих подій) позичальника за умови наявності у останнього простроченого боргу.

Відповідно до частини 6 статті 1056-1 ЦК України у разі застосування змінюваної процентної ставки у кредитному договорі повинен визначатися максимальний розмір збільшення процентної ставки.

Разом з тим, договором банківського обслуговування не визначено максимальний розмір збільшення процентної ставки в розмірі 56 %.

Повідомлення Банку щодо нарахування збільшеної процентної ставки не містить доказів його отримання відповідачем.

Зміна Банком на свій розсуд з 01.07.2014р. відсоткової ставки не узгоджується також і з іншими умовами укладеного сторонами договору, зокрема, змісту заяви ФОП ОСОБА_1 від 01.03.2011р., що є його невід'ємною частиною, та із якої випливає, що відносини між сторонами договору можуть вирішуватися як шляхом підпису окремих договорів або додаткових угод до даного договору, так і шляхом обміну між ними інформацією/погодженням з банківського обслуговування через web-сайт Банку (www.pb.ua або інший інтернет-/SMS-ресурс, зазначений Банком).

Позивачем не подано суду належних і допустимих доказів на підтвердження того, що ФОП ОСОБА_1 надано у визначений в заяві спосіб згоду на зміну умов договору, а саме Умов, які діяли в редакції на момент підписання договору, і зокрема, застосування відсоткових ставок у розмірах, передбачених у пп.3.2.1.4.1.3 пп.3.2.1.4 Умов у редакції, що діє з 01.07.2014р., згідно якого за кредитним лімітом на рахунках після пільгового періоду застосовується відсоткова ставка в розмірі 36% річних, а після 90 днів - 56% річних.

Отже, у поданих розрахунках сум заборгованості зі сплати відсотків за користування кредитними коштами Банк в односторонньому порядку безпідставно застосовував у період 01.07.2014р. - 02.06.2015р. відсоткову ставку в розмірі 56% річних, котрі визначені Умовами, які діють в редакції з 01.07.2014р.

З урахуванням вищезазначеного суд визначив, що при розрахунках сум відсотків за користування відповідачем кредитними коштами належить застосовувати відсоткові ставки у розмірі 48% річних, що вказані у пп.3.18.4 Умов, які діяли в редакції на момент укладення договору. Визначений місцевим судом розмір заборгованості відповідача зі сплати відсотків за користування кредитними коштами у період з 26.09.2013р. по 02.06.2015р. складає суму 4527,11 грн.

Колегія суддів також вважає, що позовні вимоги про стягнення заборгованості з повернення кредиту в сумі 6500,00 грн. та сплати комісійної винагороди в сумі 936,00 грн. підлягають задоволенню повністю, а вимоги про стягнення заборгованості зі сплати відсотків за користування кредитними коштами в сумі 5012,45 грн. - частково, в сумі 4527,11 грн.

Також позивач нарахував відповідачу пеню у розмірі 4068,37 грн., з огляду на що слід зазначити наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 193 ГК України кожна сторона повинна вжити всіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Господарськими санкціями визнаються штрафні санкції у вигляді грошової суми, зокрема штраф, пеня (ч.1 ст.230 ГК України).

Разом з тим, в основу розрахунку пені за прострочення сплати відсотків за користування кредитом Банком покладено суми відсотків, нарахованих із застосуванням відсоткової ставки у розмірі більшому, ніж передбачено Умовами, які діяли в редакції станом на день укладення договору, а тому місцевий суд вважає, що визначена таким чином сума пені за вказане порушення є завищеною.

Судова колегія апеляційної інстанції погоджується із висновком місцевого суду, що зі стягненням підвищених відсотків (48% річних) за користування кредитними коштами, зарахування Банком грошових коштів, що надійшли від ФОП ОСОБА_1 на погашення заборгованості, в тому числі пені, нарахованої за весь час прострочення заборгованості, у значній мірі нівелюється розмір збитків Банку, відсутні негативні наслідки і впливи на діяльність Банку від порушення відповідачем своїх зобов'язань за кредитним договором. Суд враховує вказані обставини як виняткові, які, з урахуванням інтересів сторін, дають право суду зменшити розмір пені, виходячи із положень ч.3 ст.551 ЦК України, ст.233 ГК України, п.3 ч.1 ст. 83 ГПК України, якими передбачено право суду зменшити розмір неустойки, за наявності обставин, які мають істотне значення.

На підставі вказаного, місцевий господарський суд правомірно зменшив суму заявленої до стягнення пені до 900,00 грн.

Враховуючи вищезазначене, судова колегія апеляційної інстанції вважає, що рішення господарського суду від 07.09.2015р. винесено при повному з'ясуванні та дослідженні всіх обставин справи з правомірним застосуванням норм діючого законодавства, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103-105 ГПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПРИВАТБАНК" - залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду Миколаївської області від 07.09.2015р. у справі №915/1189/15 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Головуючий - Н.В. Ліпчанська

Суддя Я.Ф. Савицький

Суддя В.М. Головей