РІШЕННЯ

27 жовтня 2015 року Справа № 913/196/15

Провадження №34/913/196/15

Господарський суд Луганської області у складі: суддя Іванов А.В.

при секретарі судового засідання Ткаченко Д.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщення господарського суду Луганської області справу № 913/196/15

за позовом : Товариства з обмеженою відповідальністю «Спецпроменерго-1» с. Червона Слобода Черкаської області

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЄК Ровенькиантрацит» м. Сєвєродонецьк Луганської області

про стягнення 131215 грн 31 коп.

та за зустрічним позовом : Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Ровенькиантрацит» м. Сєвєродонецьк Луганської області

до відповідача : ТОВ «Спецпроменерго-1» с. Червона Слобода Черкаської області

про стягнення 6675 грн 75 коп.

в засіданні брали участь:

від позивача - Бобер Д.О. (представник за довіреністю № 24 від 15.06.2015);

від відповідача - Лисак Т.Т. - представник за довіреністю № ББУ/РА411/55/14 від 10.12.2014

Суть спору : ТОВ «Спецпроменерго-1» звернувся до господарського суду Луганської області з позовом до ТОВ «ДТЕК Ровенькиантрацит», в якому з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просить стягнути з останнього 137696, 21грн, з яких : 82558 грн 24 коп. - заборгованість за отриману продукцію за договором поставки від 30.05.2014р. № 459/14-1РА; - 47800,33 грн - інфляційні втрати; 3209,73грн 3 % річних; 4 127,91 грн - пеня.

Позивач обґрунтовує позовні вимоги неналежним виконанням відповідачем зобов'язань по оплаті отриманої продукції від позивача у період з 30.09.2014 по 09.07.2014 на підставі відповідних видаткових накладних та товарно - транспортних накладних на загальну суму 231 015 грн. 00 коп.

Ухвалою господарського суду Луганської області від 02.06.2015 позовну заяву прийнято до розгляду та порушено провадження у справі № 913/196/15 за даним позовом.

Товариством з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Ровенькиантрацит" - відповідачем за первісним позовом, 30.06.2015 заявлено зустрічний позов від 17.06.2015 № 1-15-РА у справі № 913/196/15 до початку розгляду справи по суті з вимогою про стягнення з позивача за первісним позовом штрафу в сумі 6675 грн. 75 коп. за договором від 30.05.2014 № 459/14-1РА. Зустрічний позов прийнято до сумісного розгляду з первісною позовною заявою.

09.07.2015 (дата штемпеля на поштовому конверті) позивач звернулвся до господарського суду з клопотанням про зупинення розгляду справи.

Зазначене клопотання обґрунтоввано тим, що до господарського суду Черкаської області надано позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Ровенькиантрацит" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецпроменерго-1" про тлумачення умов договору № 459/14-1РА від 30.05.2015, додавши ксерокопію ухвали господарського суду Черкаської області від 02.07.2015 та ксерокопію позовної заяви відповідача.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 02.07.2015 (суддя Дорошенко М.В.) було порушено провадження у справі № 925/1086/15 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Ровенькиантрацит" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецпроменерго-1" про тлумачення умов договору, визнав подані матеріали достатніми для прийняття позовної заяви до розгляду. Розгляд справи призначено на 16.07.2015 (копію ухвали господарського суду Черкаської області від 02.07.2015 у справі № 925/1086/15, залучено до матеріалів справи № 913/196/15).

Ухвалою господарського суду Луганської області від 21.07.2015 зупинено провадження у справі № 913/196/15 до набрання законної сили рішенням господарського суду Черкаської області по справі № 925/1086/15 за позовом ТОВ « ДТЕК Ровенькиантрацит» до ТОВ «Спецпроменерго-1» про тлумачення умов договору. Зобов'язано учасників процесу повідомити суд про результати вирішення справи № 925/1086/15.

16.07.2015р. господарським судом Черкаської області прийнято рішення по справі № 925/1086/15, яким в задоволенні позову відмовлено повністю.

Рішення господарського суду Черкаської області оскаржено до Київського апеляційного господарського суду.

Від ТОВ «Спецпроменерго-1» надійшло клопотання про поновлення провадження у справі № 913/196/15.

Як убачається із матеріалів справи постановою Київського апеляційного господарського суду від 07.09.2015 року у справі № 925/1086/15 рішення господарського суду Черкаської області від 16.07.2015 залишено без змін.

Враховуючи, що рішення господарського суду Черкаської області набуло чинності, то підстави, що зумовили зупинення провадження у цій справі усунуті. Провадження у справі № 913/196/15 поновлено ухвалою господарського суду Луганської області від 15.10.2015р. розгляд справи призначено на 27.10.2015р.

ТОВ «Ровенькиантрацит надано відзив на позовну заяву, в якому він вважає, що позивачем не доведено належними доказами факт поставки продукції, вважає, що позивачем порушено умови договору щодо місця та терміну поставки у зв'язку з чим просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

ТОВ «Спецпроменерго-1» надано відзив на зустрічну позовну заяву, в якому він вважає, що вимоги зустрічного позову не ґрунтуються на положеннях договору та нормах закону, наводить свої заперечення на доводи позивача за зустрічним позовом. Просить відмовити в задоволенні зустрічних позовних вимог.

В судовому засіданні 27.10.2015 представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог.

Представник відповідача просив надати йому для ознайомлення матеріали справи.

В судовому засіданні 27.10.2015 оголошено про перерву в судовому засіданні оголошено про перерву до 27.10.2015р. до 17:00 години для надання можливості відповідачу ознайомитись з матеріалами справи.

Після перерви судове засідання продовжено в тому ж складі суду за участю тих самих представників сторін.

Представник відповідача за первісним позовом надав усні пояснення щодо заяви про збільшення позовних вимог, а саме заперечував проти збільшення вимог. Заявив усне клопотання про відкладення розгляду справи.

Представник відповідача за первісним позовом заявив клопотання про зупинення розгляду справи у зв'язку з тим, що господарським судом Черкаської області порушено провадження у справі № 925/1706/15 за позовною заявою ТОВ «ДТЕК Ровенькиантрацит» про внесення змін до договору, а саме щодо відстрочення виконання зобов'язання щодо сплати отриманої продукції.

Відповідачем подано заяву, в якій він просить суд врахувати, що дії ТОВ «Ровенькиантрацит» не завдали збитків іншим учасникам господарських відносин, а також тяжке фінансове становище відповідача та зменшити розмір пені, 3% річних та інфляційних втрат, що заявлені до стягнення.

Представник ТОВ «ДТЕК Ровенькиантрацит» заперечував проти заявлених позовних вимог.

Розглянувши клопотання відповідача за первісним позовом ТОВ «ДТЕК Ровенькиантрацит» про відкладення розгляду справи, суд відмовляє в його задоволенні, зважаючи на таке.

Відповідно до статті 69 ГПК України спір має бути вирішено господарським судом у строк не більше двох місяців від дня одержання позовної заяви.

Як вбачається з матеріалів справи, провадження у даній справі порушено 02.06.2015р. Розгляд справи зупинявся за клопотанням відповідача та неодноразово відкладався. Сторони належним чином повідомлялись про час та місце розгляду справи, отже, суд вважає, що сторонам створені належні умови для реалізації їх процесуальних прав та вони мали достатньо часу для підготовки до судового засідання та надання суду пояснень та доводів, в обґрунтування своєї позиції у справі. Зважаючи на викладене та враховуючи сплив встановленого процесуальним законом строку розгляду спору, у суду відсутні правові підстави для відкладення розгляду справи.

Розглянувши клопотання відповідача про зупинення розгляду справи у зв'язку з поданням позову про внесення змін до договору щодо відстрочення виконання зобов'язання, суд не вбачає підстав для його задоволення, зважаючи на наступне.

Відповідно до статті 79 ГПК України господарський суд зупиняє провадження у справі, в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею справи , що розглядається іншим судом.

Згідно з пунктом 3.16. Постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" №18 від 26.12.2011, пов'язаною з даною справою є така інша справа, у якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання і оцінку доказів у даній справі; в тому числі йдеться про факти, які мають преюдиціальне значення.

Під неможливістю розгляду даної справи слід розуміти неможливість для даного господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, - у зв'язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи даному господарському суду, одночасністю розгляду двох пов'язаних між собою справ різними судами або з інших причин.

Однак, по-перше, ТОВ «ДТЄК Ровенькиантрацит» не надано доказів прийняття вказаної ним позовної заяви до розгляду господарським судом Черкаської області, як то копії позовної заяви з відміткою відділу забезпечення та контролю господарського суду Черкаської області про її прийняття, копії ухвали господарського суду Черкаської області про прийняття позовної заяви до розгляду та порушення провадження у справі.

По-друге, суд вважає, що заявником не доведено та не обґрунтовано, яким чином розгляд іншої справи про внесення змін до договору може вплинути на рішення у даній справі, предметом розгляду якої є стягнення заборгованості за договором, а саме на обов'язок відповідача розрахуватись за отриманий товар.

Суд вважає за необхідне звернути увагу те те, що повторно подаючи клопотання про відкладення розгляду справи, зупинення розгляду справи відповідач певною мірою зловживає власними процесуальними правами, що суперечить вимогам ч. 3 ст. 22 ГПК України, згідно з якою сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

До того ж, такими діями відповідач порушує права позивача на судовий захист протягом розумного строку.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши повноважних представників сторін, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив:

30.05.2014 між сторонами ТОВ «Спецпроменерго-1» (постачальник) та ТОВ «ДТЄК Ровенькиантрацит» (покупець) укладено договір поставки № 459/14-1РА.

Відповідно до умов п. 1.1 Договору поставки постачальник зобов'язується поставити у власність покупцю продукцію або обладнання виробничо технічного призначення згідно зі специфікаціями, які є невід'ємними частинами договору, а покупець прийняти та оплатити товар.

Згідно п. 5.3 Договору розрахунки за поставлену постачальником продукцію здійснюються покупцем в безготівковій формі шляхом перерахування на поточний рахунок постачальника на протязі 60 календарних днів з дня поставки продукції, у разі якщо інше не передбачено в специфікаціях до Договору.

На виконання умов Договору сторонами підписано Специфікацію № 1/1 до Договору від 30.05.2014 у відповідності до якої ТОВ «Спецпроменерго-1» 09.07.2014р. поставлено, а ТОВ «ДТЄК Ровенькиантрацит» прийнято калориферні секції на загальну суму 133515,00 грн, що підтверджується копіями видаткових накладних, товарно транспортними накладними та довіреностями на отримання продукції, наявними в матеріалах справи.

При цьому Специфікацією 1/1 встановлено, що термін оплати 90 календарних днів з дня прийому продукції, тобто до 07.10.2014.

Крім того, згідно специфікації № 3/1 від 09.07.2014 до Договору ТОВ «Спецпроменерго-1» 09.07.2014 поставлено, а ТОВ «ДТЄК Ровенькиантрацит» прийнято повітронагрівачі на загальну суму 62400,00 грн, що підтверджується копіями видаткових накладних, товарно транспортними накладними та довіреностями на отримання продукції, наявними в матеріалах справи.

При цьому Специфікацією № 3/1 від 09.07.2014 встановлено, термін оплати продукції через 90 календарних днів з дня прийому продукції на склад покупця, тобто до 07.10.2014.

Також згідно специфікації № 3/1 від 29.09.2014р. до Договору ТОВ «Спецпроменерго-1» 30.09.2014 поставлено, а ТОВ «ДТЄК Ровенькиантрацит» прийнято повітронагрівачі на загальну суму 35100 грн, що підтверджується копіями видаткових накладних, товарно транспортними накладними та довіреностями на отримання продукції, наявними в матеріалах справи.

При цьому Специфікацією № 3/1 від 30.09.2014 встановлено термін оплати продукції через 90 календарних днів з дня прийому продукції на склад покупця тобто до 29.12.2014.

Отже, постачальником на виконання умов Договору поставлено покупцю продукцію на загальну суму 231015,00 грн.

Відповідачем сплачено за поставлену продукцію за договором 06.11.2014 -50000 грн; 29.12.2014 - 49092,20 грн; 14.01.2015 - 30000 грн; 11.02.2015 - 19364,56 грн.

Отже, станом на момент розгляду справи оплата за поставлену за договором продукцію в повному обсязі не здійснена, тобто утворилась заборгованість, яка складає 82558,24 грн.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Зокрема, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 174 Господарського кодексу України господарський договір є підставою виникнення господарських зобов'язань.

Відповідно до ст.ст. 627, 628, 629 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, зміст договору складається з умов, які визначаються на розсуд та за погодженням сторін, та умов, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства, договір укладений (підписаний сторонами) є обов'язковим для виконання кожної із сторін.

Статтею 712 Цивільного кодексу України закріплено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з частиною другою статті 712 ЦК України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Частиною першої статті 692 ЦК України передбачено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Пунктом 1 ст. 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Отже, факт неналежного виконання Відповідачем зобов'язань за Договором, щодо своєчасної оплати за поставлений товар встановлено судом та доведено матеріалами справи, у зв'язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню.

Враховуючи, що заборгованість за договором в сумі 82558,24 грн підтверджена наладженими доказами, відповідачем станом на момент прийняття рішення у справі доказів сплати зазначеної суми заборгованості не надано, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача основної суми заборгованості у вказаному розмірі.

У відповідності до статей 610, 611 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно з частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 6 статті 231 Господарського кодексу України передбачено, що штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за весь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Статтею 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Пунктом 6.8. договору підряду передбачено обов'язок відповідача у разі прострочення оплати за виконані роботи сплатити позивачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожний день прострочення.

Згідно з позовною заявою, позивачем на підставі зазначених положень договору та Закону нараховано до стягнення з відповідача пеню в сумі 4 127,91 грн.

Пеню в зазначеному розмірі нараховано відповідно до умов договору, арифметично вірно та без порушень вимог чинного законодавства України, в зв'язку з чим вона також підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Суд перевіривши заявлені до стягнення річні у сумі 3209,73грн та інфляційні нарахування 47800,33 грн вважає, що розрахунок є вірним та відповідає вимогам закону та договору, виконаний з урахуванням сплат, які здійснені відповідачем, зважаючи на викладене задовольняє позовні вимоги в цій частині.

Розглянувши вимоги зустрічного позову, суд встановив наступне:

Позивач за зустрічним позовом ТОВ «ДТЕК Ровенькиантрацит» просить стягнути з ТОВ «Спецпроменерго-1» неустойку та штраф у розмірі 6675,75 грн за порушення умов договору поставки.

Так, як зазначає позивач за зустрічним позовом товар за специфікацією № 3/1 від 09.07.2014р. повинен був поставитися на адресу м. Ровеньки, вул. Енгельса,8. Однак постачальник поставив товар на адресу ТОВ ДТЕК Ровенькиантрацит» ВП «Шахтоуправління Ровеньківське», центральний склад ШУР.

Товар за специфікацією № 3/1 від 29.09.2014 повинен був поставитися на адресу м. Ровеньки, вул. Енгельса,8. Однак, фактично ним самостійно вивезено товар зі складу постачальника.

Товар за специфікацією № 1/1 від 30.05.2014р. поставлений з простроченням 9 днів.

Однак, суд не погоджується з такими доводами позивача за зустрічним позовом та вважає їх безпідставними.

Так, відповідно до п. 6.2 Договору у разі поставки продукції в строки, передбачені договором або відповідною специфікацією, постачальник за письмовою вимогою покупця виплачує покупцю неустойку у вигляді штрафу в розмірі 5% від вартості продукції.

Враховуючи те, що в матеріалах справи відсутнє звернення покупця до постачальника з письмовою вимогою про сплату неустойки, суд вважає вимоги в цій частині безпідставними.

Стосовно посилань позивача за зустрічним позовом на те, що продукція доставлена не на адресу, вказану у специфікації, суд їх також відхиляє їх як безпідставні, оскільки адреси на які поставлявся товар є адресами, за якими знаходяться підрозділи ТОВ «ДТЕК Ровенькиантрацит», товар прийнятий уповноваженою особою ТОВ «ДТЕК Ровенькиантрацит» без будь - яких заперечень чи зауважень, що підтверджується підписом уповноваженої особи на видаткових накладних та товаро-транспортних накладних.

З урахуванням наведеного в задоволенні зустрічного позову суд відмовляє.

Розглянувши клопотання ТОВ «ДТЕК Ровенькиантрацит» про зменшення розміру пені, інфляційних та річних, суд відмовляє в його задоволенні, зважаючи на таке.

Згідно ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до ст.233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Однак, суд вважає, що ТОВ «ДТЕК Ровенькиантрацит» не надано доказів складного фінансового становища, або інших обставин, розмір санкцій, заявлений до стягнення співрозмірний сумі основного боргу.

Щодо посилань відповідача на необхідність застосування до спірних праововідносин Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» суд вважає за необхідне зазначити:

Статтею 2 зазначеного закону встановлено, що на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам-підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася анти терористична операція.

Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції.

На виконання Закону № 1669, Кабінетом Міністрів України 30.10.2014 року Розпорядженням №1053-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція (надалі - Перелік).

Однак, 05.11.2014 року Кабінет Міністрів України видав Розпорядження №1079- р., яким зупинив дію розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053-р.

26.01.2015 р. Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва по справі № 826/18327/14 визнано нечинним розпорядження Кабінету Міністрів України від 05.11.14 р. №1079-р «Про зупинення дії розпорядження Кабінету Міністрів України від ЗО жовтня 2014 року №1053-р».

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 02.04.15 по цій же справі апеляційну скаргу Кабінет Міністрів України залишено без задоволення, а постанову суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного Суду України від 28.04.2015 р. № К/800/19383/15 прийнято до провадження касаційну скаргу Кабінету Міністрів України. Одночасно виконання постанови Окружного адміністративного суду м. Києва від 26.01.15 р. та ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 02.04.2015 р. до розгляду касаційної скарги у Вищому адміністративному суді України зупинено.

Одночасно, постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 09.02.2015 по справі № 826/18330/14 визнано нечинним розпорядження Кабінету Міністрів України від 05.11.14 №1079-р «Про зупинення дії розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053-р».

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 15.04.15 по цій же справі апеляційну скаргу Кабінет Міністрів України залишено без задоволення, а постанову суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного Суду України від 19.05.2015 по цій же справі зупинено виконання постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 лютого 2015 року та ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 15 квітня 2015 року до закінчення касаційного провадження у Вищому адміністративному суді України.

Станом на момент винесення рішення по даній справі, Вищим адміністративним судом України ще не розглянуті касаційні скарги у справах № 826/18327/14 та № 826/18330/14.

Таким чином, на цей час відсутня можливість застосування Закону №1669 від 02.09.2014 року щодо заборони нарахування пені та штрафів, оскільки відсутня юридична сила Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.

Аналогічної правової позиції дотримуються Харківський апеляційний господарський суд, зокрема у постанові від 22.05.2015 по справі № 908/5205/14 та Вищий господарський суд України, зокрема у постанові від 14.04.2015 по справі № 922/4504/14.

Суд також враховує, що місцезнаходженням відповідача є місто Сєвєродонецьк, яке є підконтрольним Українській владі. Зазначені обставини надають відповідачу можливість здійснювати господарську діяльність на рівні з іншими суб'єктами господарювання України, а відповідно нести такі ж ризики, пов'язані зі здійсненням цієї діяльності. Доказів які б свідчили про протилежне матеріали справи не містять.

З урахуванням вимог ст. ст. 44, 49 ГПК України з відповідача на користь позивача також підлягає стягненню судовий збір в сумі 2027,20 грн.

Керуючись ст. ст. 22, 44, 49, 75, 84, 85 ГПК України, господарський суд, -

Вирішив:

1.Первісний позов задовольнити повністю. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Ровенькиантрацит» м. Сєвєродонецьк Луганської області ( р.р. 4734 у ПАТ «ПУМБ» МФО 334851) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Спецпроменерго-1» с. Червона Слобода Черкаської області ( р/р 6500 у ПАТ «Укрсиббанк» МФО 351005) 137696,21 грн, з яких 82558 грн 24 коп. - заборгованість за отриману продукцію за договором поставки; - 47800,33 грн - інфляційні втрати; 3209,73грн 3 % річних; 4 127,91 грн - пеня.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Ровенькиантрацит» м. Сєвєродонецьк Луганської області () на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Спецпроменерго-1» с. Червона Слобода Черкаської області () судовий збір в сумі 2821,52 грн.

2.В задоволенні зустрічного позову відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення складено та підписано 28.10.2015 року.

Суддя А.В. Іванов

надруковано 3 примірника :

1-ий - до справи;

2-й позивачу (19604, с. Червона Слобода Черкаської області, вул. Чкалова, буд.39)

3-1 відповідачу (93400, с. Сєвєродонецьк Луганської області, пр. Гвардійський, буд. 30/1)