УХВАЛА

про повернення позовної заяви

29.10.2015Справа № 910/27595/15

Суддя Гумега О.В., розглянувши

позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "КрАЗ Лізинг"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДЕЛЮКС-БІЛДИНГ"

про витребування майна з чужого незаконного володіння

ВСТАНОВИВ:

Вивчивши подані матеріали, суд дійшов висновку, що позовна заява № 333 від 22.10.2015 (вх. № 27595/15 від 22.10.2015) і додані до неї документи підлягають поверненню без розгляду з таких підстав:

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Відповідно до п. 3 ч. ст. 57 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Як вбачається зі змісту прохальної частини позовної заяви № 333 від 22.10.2015, позивач просить суд:

Витребувати у Товариства з обмеженою відповідальністю "ДЕЛЮКС- БІЛДИНГ" (04080, м. Київ, вул. Новокостянтинівська, будинок 2-А, ) майно (вантажний автомобіль самоскид Mercedes Benz Actros 4140 К, 2007 року випуску, державний номер АА 8022 ЕН, № шасі WDB 932315 1L 235253, № двигуна 9192), що перебуває в незаконному володінні, та передати його в розпорядження Товариству з обмеженою відповідальністю "КрАЗ Лізинг" (вул. Івана Мазепи 11 б, м. Київ, 01015 ).

Згідно частини 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" станом на 01.01.2015 мінімальна заробітна плата у місячному розмірі становить 1218 грн.

Згідно п.п. 1 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" (у редакції Закону України від 22.05.2015 № 484-VIII) за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру встановлена ставка судового збору - 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 150 розмірів мінімальної заробітної плати. Відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" станом на 01.01.2015 мінімальна заробітна плата у місячному розмірі становить 1218 грн.

У якості доказів на підтвердження сплати позивачем судового збору за подання позовної заяви № 333 від 22.10.2015, яка містить вищенаведену позовну вимогу про витребування майна з чужого незаконного володіння, позивач подав платіжне доручення № 27 від 20.10.2015 на суму 1378,00 грн.

Проте, платіжне доручення № 27 від 20.10.2015 не може бути прийняте судом у якості належного доказу на підтвердження сплати позивачем судового збору за подання позовної заяви з вимогою про витребування майна з чужого незаконного володіння, так як фактично дана вимога оплачена позивачем судовим збором виходячи зі ставки останнього за подання позовної заяви немайнового характеру (до того ж, помилково визначено розмір мінімальної заробітної плати станом на 1 січня 2015 року - року, в якому дана позовна заява подається до суду), тоді як судовий збір з позовної заяви про витребування майна повинен визначатись з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру.

Вищенаведене узгоджується з правовою позицією Вищого господарського суду України, викладеною у п.п 2.2.1 п. 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України, від 21.02.2013, № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України", де зазначено, що судовий збір з позовної заяви про визнання права власності на майно, витребування або повернення майна (в тому числі в зв'язку з вимогами, заснованими на приписах частини п'ятої статті 216, статті 1212 Цивільного кодексу України тощо) визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру. При цьому суд не повинен визначати вартість майна за відповідними вимогами, оскільки за змістом пункту 3 частини другої статті 54 і статті 55 ГПК такий обов'язок покладається на позивача (в тому числі і в тих випадках, коли правові наслідки у вигляді повернення майна застосовуються з ініціативи господарського суду, наприклад, при визнанні договору недійсним - пункт 1 статті 83 ГПК). На виняток з цього правила лише у випадках неправильного зазначення ціни позову вона визначається суддею (частина третя статті 55 ГПК); з цією метою суд вправі (у разі порушення провадження у справі) витребувати додаткові документи і матеріали як в учасників даного судового процесу, так і в інших підприємств та організацій (стаття 38, пункт 4 статті 65 ГПК), а в разі необхідності призначити відповідну судову експертизу (проведення експертної оцінки майна), у випадку ж відмови позивача від здійснення оплати такої експертизи - залишити позов без розгляду на підставі пункту 5 частини першої статті 81 ГПК.

За вимогу вищенаведену вимогу майнового характеру (про витребування майна з чужого незаконнного володіння), позивач повинен був сплатити 1,5 відсотка ціни позову, але не більше 150 розмірів мінімальної заробітної плати, тоді як фактично відповідно до платіжного доручення № 27 від 20.10.2015 позивач сплатив меншу суму, а саме: 1378,00 грн. При цьому, як свідчить зміст позовної заяви № 333 від 22.10.2015, позивач не вказав вартість спірного майна (вантажний автомобіль самоскид Mercedes Benz Actros 4140 К, 2007 року випуску, державний номер АА 8022 ЕН, № шасі WDB 932315 1L 235253, № двигуна 9192), яке підлягає витребуванню з чужого незаконнного володіння, з урахуванням якої (вартості) і повинен був визначатись розмір судового збору за відповідну вимогу майнового характеру.

За вказаних обставин, позивачем не подано доказів сплати судового збору у встановленому розмірі, а тому дана позовна заява підлягає поверненню позивачу на підставі п. 4 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів надсилання відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Пунктом другим частини першої статті 57 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що до позовної заяви додаються документи, які підтверджують відправлення відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Відповідно до статті 56 Господарського процесуального кодексу України позивач, прокурор зобов'язані при поданні позову надіслати сторонам копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб листом з описом вкладення.

Водночас, вказана правова норма не ставить обов'язок позивача направити відповідачу копії доданих до позовної заяви документів в залежність від того чи є у відповідача в наявності ці документи, а містить імперативну норму щодо обов'язковості надіслання сторонам копії позовної заяви та доданих до неї документів листом з описом вкладення.

Таким чином, враховуючи положення статті 56 Господарського процесуального кодексу України, належним та допустимим доказом відправлення відповідачеві копії позовної заяви та доданих до неї документів є опис вкладення в поштовий конверт та документ, що підтверджує надання поштових послуг (касовий чек, розрахункова квитанція тощо), надані суду в оригіналі або в належним чином засвідченій копії.

Натомість позивачем додано до позовної заяви лише фіскальний чек № 3666 від 22.10.2015, без опису вкладення у цінний лист.

Отже, позивачем в порушення ст. 56 ГПК України не надано доказів відправлення відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів листом з описом вкладення. Наведене, в свою чергу, є підставою для повернення позовної заяви і доданих до неї документів відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 63 ГПК України.

При цьому судом враховано правову позицію, викладену в абз. 1 п.п. 3.5 п. 3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", згідно якої недодержання вимог статей 54, 56 та пунктів 2 і 3 частини першої статті 57 ГПК щодо форми, змісту і додатків до позовної заяви тягне за собою наслідки, передбачені статтею 63 ГПК.

Таким чином, позовна заява № 333 від 22.10.2015 не може бути прийнята до розгляду та підлягає поверненню.

Водночас суд звертає увагу, що відповідно до ч. 3 ст. 63 ГПК України, повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущеного порушення.

Керуючись п.п. 4, 6 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні матеріали повернути позивачеві без розгляду.

Суддя О.В. Гумега