РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.10.2015Справа №910/25984/15

За позовомПриватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група»
доПриватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон»
проздійснення відшкодування шкоди в порядку регресу 1 264,71 грн.
Суддя Підченко Ю.О.

Представники сторін:

від позивача:Яценко Є.О. - представник за довіреністю;
від відповідача:не з'явився;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Українська страхова група» звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон» про здійснення відшкодування шкоди в порядку регресу 1 162,95 грн., 3% річних в розмірі 1,76 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем на підставі договору добровільного страхування наземного транспорту №28-1501-14-00101 від 25.06.2014р. внаслідок настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди (надалі - ДТП) виплачено страхове відшкодування власнику автомобіля марки «Mitsubishi L200», реєстраційний номер НОМЕР_1, а тому позивачем відповідно до положень статті 27 Закону України "Про страхування" та статті 993 Цивільного кодексу України отримано право зворотної вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду, якою є відповідач у справі.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 05.10.2015 р. порушено провадження у справі №910/25984/15 та призначено її до розгляду на 30.10.2015 р.

22.10.2015р. від Моторно (транспортне) бюро України через відділ діловодства та документообігу господарського суду міста Києва надійшли витребувані судом документи.

Представник позивача в судове засідання 30.10.2015 р. з'явився, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача, що належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання 30.10.2015 р. не з'явився, вимог ухвал суду не виконав, про причини неявки суд не повідомив.

Належне повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи підтверджується відмітками про відправку на зворотній стороні ухвали суду від 05.10.2015р., яка була надіслана за адресою вказаною в позовній заяві, а також повідомленням про вручення поштового відправлення №320 297) згідно якого ухвала суду від 05.10.2015 р. була отримана відповідачем 12.10.2015 р.

Оскільки про час та місце судового засідання відповідач був належним чином повідомлений, на підставі статті 75 Господарського процесуального кодексу України справа може бути розглянута за наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні 30.10.2015 р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

У судових засіданнях складались протоколи згідно статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд м. Києва, -

ВСТАНОВИВ:

25.06.2014 р. між позивачем, як страховиком та ОСОБА_2, як страхувальником було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту №28-1501-14-00101, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, пов'язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом - автомобілем марки «Mitsubishi L200», реєстраційний номер НОМЕР_1, 2007 року випуску. Строк дії договору з 28.06.2014р. по 27.06.2015р.

Договором визначено, що до страхових випадків відноситься, зокрема, ДТП.

20.10.2014 р. о 10 год. 30 хв. по вул.Варненській в м.Одеса відбулась дорожньо-транспортна пригода за участі застрахованого автомобіля марки «Mitsubishi L200», реєстраційний номер НОМЕР_1 та автомобілем марки «ЗАЗ Daewoo Lanos», реєстраційний номер НОМЕР_2, а саме: ОСОБА_3, керуючи транспортним засобом - автомобілем марки «ЗАЗ Daewoo Lanos», реєстраційний номер НОМЕР_2, не врахував дорожню обстановку, не переконався в безпечності маневру, в наслідок чого допустив наїзд на автомобіль марки ««Mitsubishi L200», реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_4, в результаті чого автомобілі отримали механічні ушкодження.

Відповідно до відомості про дорожньо-транспортну пригоду №9452397 ДТП сталася в результаті порушення водієм ОСОБА_3, вимог п.10.1 Правил дорожнього руху України.

Постановою Малиновського районного суду м.Одеси суду у справі №521/18804/14-п встановлено порушення ОСОБА_3, вимог п.10.1 Правил дорожнього руху України, ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу.

20.10.2014р. страхувальник ОСОБА_2 звернувся до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування за Договором добровільного страхування наземного транспорту №28-1501-14-00101 від 25.06.2014р.

Згідно з кошторисом витрат на ремонт транспортного засобу №ПСКА-4628 від 23.10.2014р. виставленого володільцю застрахованого транспортного засобу ОСОБА_2 вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Mitsubishi L200», реєстраційний номер НОМЕР_1 складає 2 127,31 грн.

24.10.2014р. позивачем був складений та підписаний страховий акт №ПСКА-4628, згідно з яким пошкодження транспортного засобу автомобіля марки «Mitsubishi L200», реєстраційний номер НОМЕР_1, внаслідок ДТП визнано страховим випадком та призначено до виплати страхове відшкодування в розмірі 1 262,95 грн.

На підставі складеного страхового акту №ПСКА-4628 від 24.10.2014 Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Українська страхова група», виконуючи свої зобов'язання за Договором добровільного страхування наземного транспорту №28-1501-14-00101 від 25.06.2014р., перерахувало суму страхового відшкодування в розмірі 1 262,95 грн. на рахунок ТОВ «АДІС-Авто», що підтверджується наявним в матеріалах справи платіжним дорученням №26202 від 28.10.2014р.

Статтею 27 Закону України "Про страхування" та статтею 993 Цивільного кодексу України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Таким чином, до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» перейшло в межах виплаченої суми право вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

З матеріалів справи вбачається, що транспортний засіб - автомобіль марки «ЗАЗ Daewoo Lanos», реєстраційний номер НОМЕР_2, яким спричинено ДТП, що потягнуло нанесення шкоди автомобілю марки «Mitsubishi L200», реєстраційний номер НОМЕР_1, належить громадянину ОСОБА_5 та знаходився під керуванням ОСОБА_3

Згідно із ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частинами першою та другою статті 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до пунктів 1, 3 частини 1 статті 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, а за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Відтак, за змістом вказаних норм, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини.

Із наявної в матеріалах справи відомостей про дорожньо-транспортну пригоду №9452397, вбачається, що транспортний засіб - автомобіль марки «ЗАЗ Daewoo Lanos», реєстраційний номер НОМЕР_2, яким спричинено ДТП, що потягнуло нанесення шкоди автомобілю марки «Mitsubishi L200», реєстраційний номер НОМЕР_1, належить громадянину ОСОБА_5 та знаходився під керуванням ОСОБА_3, вина якого у скоєнні ДТП підтверджується матеріалами справи.

Доказів того, що ОСОБА_3 не мав права керування транспортним засобом - автомобіль марки «ЗАЗ Daewoo Lanos», реєстраційний номер НОМЕР_2, та притягувався до адміністративної відповідальності за ст. 126 КУпАП, матеріали справи не містять, а відтак, враховуючи положення статті 62 Конституції України, що закріплюють принцип презумпції невинуватості особи, суд дійшов висновку, що ОСОБА_3 керував транспортним засобом - автомобіль марки «ЗАЗ Daewoo Lanos», реєстраційний номер НОМЕР_2, на законних підставах.

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Вищого господарського суду України №30/5009/2733/11 від 02.04.2012 р.

Договором (поліс №АС/6195462) передбачено, що ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну становить 50 000,00 грн., франшиза - 0,00 грн.

Статтею 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Позивач претензією №434-04-147 від 23.06.2015 р. звернувся до відповідача з проханням відшкодувати у порядку регресу шкоду, заподіяну в результаті ДТП у розмірі 1 262,95 грн.

Втім, відповідач відповіді на вимогу не надав, виплату страхового відшкодування не здійснив.

За таких обставин, враховуючи розмір права зворотної вимоги, який перейшов до позивача, визначені полісом серії №АС/6195462 розміри лімітів відповідальності та франшизи (0,00), суд дійшов висновку, що відповідач зобов'язаний відшкодувати позивачу витрати в розмірі 1 262,95 грн., у зв'язку із чим позов в цій частині позовних вимог підлягає задоволенню.

Позивач при звернені до суду із даним позовом посилаючись на приписи ст..625 Цивільного кодексу України також просить суд стягнути з відповідача 3% річних в розмірі 1,76 грн. Вказана вимога позивача задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Згідно ст.27 Закону України "Про страхування" та ч.1 ст.1191 ЦК України, які регулюють регресні відносини, що є відмінними від відносин страховика та страхувальника під час сплати страхового відшкодування, до позивача перейшло право регресної вимоги до відповідача (відповідальної особи) у розмірі фактично виплаченого відшкодування (у розмірі понесених витрат), тобто у спірній сумі 1 262,95 грн.

Згідно з ч.1 ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відповідно до ст.993 ЦК України та ст.27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Таким чином, розмір регресного відшкодування, право вимоги виплати якого відповідачем виникло у позивача, обмежений лише фактичними витратами (платежами) страховика (позивача), здійсненими на користь страхувальника, у зв'язку із чим позовні вимоги про стягнення з відповідача 3% річних в розмірі 1,76 грн. задоволенню не підлягають, оскільки 3% річних нараховані позивачем безпідставно.

Згідно ст. 43 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Зокрема, в силу вимог ст. ст. 33, 34 цього Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідач під час розгляду справи не надав суду належних та допустимих доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги, як і не надав доказів часткової або повної сплати заявленої шкоди в порядку регресу 1 262,95 грн.

З урахуванням вищевикладеного, оцінивши подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 43 , 32, 33, 34, 43, 44, 49, 82,84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон» (03057, м.Київ, вул.Дегтярівська,33Б, 2 під'їзд; ідентифікаційний код 20080515) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» (03038, м.Київ, вул.І.Федорова,32-а; ідентифікаційний код 30859524) суму страхового відшкодування у розмірі 1 262 (одна тисяча двісті шістдесят дві) грн. 95 коп. та судовий збір у розмірі 1 216 (одна тисяча двісті шістнадцять) грн. 29 коп. Видати наказ.

3. В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата підписання повного тексту рішення - 04.11.2015 р.

Суддя Ю.О. Підченко