РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

29 жовтня 2015 року Справа № 902/246/15

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Саврій В.А.

судді Мамченко Ю.А. ,

судді Павлюк І. Ю.

при секретарі судового засідання Німчук А.М.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення господарського суду Вінницької області від 22.07.15р. у справі №902/246/15

за позовом ОСОБА_1 (м.Київ)

до відповідача дочірнього підприємства "Українська Горілчана Компанія "Nemiroff" (м.Немирів Вінницької області)

про стягнення 128 685,00 грн. середнього заробітку за період затримки розрахунку при звільненні

за участю представників:

позивача - ОСОБА_1 (паспорт серії СО № 407106)

відповідача - ОСОБА_2 ( довіреність № б/н від 21.10.2015 р. )

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Вінницької області №902/246/15 від 22.07.2015 (суддя Тісецький С.С.) задоволено заяву дочірнього підприємства "Українська горілчана компанія "Nemiroff" про перегляд рішення господарського суду Вінницької області від 27.04.2015 за нововиявленними обставинами.

Скасовано рішення господарського суду Вінницької області від 27.04.2015 року у справі №902/246/15 за позовом ОСОБА_1 до дочірнього підприємства "Українська горілчана компанія "Nemiroff" про стягнення 128 685, 00 грн. середнього заробітку за період затримки розрахунку при звільненні. В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_3 підприємства "Українська горілчана компанія "Nemiroff" про стягнення 128 685, 00 грн. середнього заробітку за період затримки розрахунку при звільненні, відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 (02068, АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_3 підприємства "Українська горілчана компанія "Nemiroff" (22800, м. Немирів, вул. Горького, 31, Вінницька область) 1 286,85 грн. - витрат на оплату судового збору.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач ОСОБА_1 звернувся до Рівненського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить оскаржене рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволені заяви ОСОБА_3 підприємства "Українська горілчана компанія "Nemiroff" про перегляд рішення господарського суду Вінницької області від 27.04.2015 за нововиявленними обставинами.

Вважає, що господарським судом Вінницької області не було всебічно та повно досліджено питання набрання законної сили Рішенням від 27 квітня 2015 року по справі №902/246/15, внаслідок чого мало місце грубе порушення норм процесуального права, яке проявилося в тому, що судом було безпідставно відкрито провадження про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, а не відмовлено у прийнятті відповідної заяви, як того вимагає закон.

Скаржник стверджує, що висновок господарського суду Вінницької області про наявність нововиявлених обставин (Постанови ВГС України від 02.06.2015 року у справі 902/798/14), викладений у рішенні від 22 липня 2015 року, не відповідає матеріалам справи і спростовується змістом постанови Рівненського апеляційного господарського суду від 10.07.2015 по справі №902/246/15.

При обґрунтуванні апеляційних вимог, скаржник посилається на положення ч.1 ст.104 ГПК України, п.8.1, 8.5 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 17 «Про деякі питання практики перегляду рішень, ухвал, постанов за нововиявленими обставинами», Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011р. №7 «Про деякі питання практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України»,

На підставі викладеного просить скасувати рішення господарського суду Вінницької області від 22.07.2015 року у справі №902/246/15 та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні заяви дочірнього підприємства «Українська горілчана компанія «Nemiroff» про перегляд рішення господарського суду Вінницької області від 27 квітня 2015 року у справі №902/246/15 за нововиявленими обставинами.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 17.08.2015 року №902/246/15 (гол.суддя - Демидюк О.О., судді: Павлюк І.Ю., Дужич С.П.) прийнято до провадження апеляційну скаргу, розгляд скарги призначено на 03.09.2015 року.

Враховуючи, що суддя Демидюк О.О. вже розглядала вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 підприємства "Українська Горілчана Компанія "Nemiroff"" щодо виплати 128 685,00 грн. середнього заробітку за період затримки розрахунку при звільненні, в межах провадження у справі про визнання банкрутом ДП "Українська Горілчана Компанія "Nemiroff"" та постанова, прийнята за результатами розгляду цих вимог була скасована в касаційному порядку, то з метою уникнення будь-яких сумнівів учасників судового процесу щодо об'єктивності та неупередженості судового складу під час розгляду справи №902/246/15 та враховуючи наявність підстав, передбачених ст.20 ГПК України, суддею Демидюк О.О., заявлено самовідвід у справі №902/246/15.

Ухвалою від 03 вересня 2015 року заяву головуючого судді Демидюк О.О. про самовідвід у справі №902/246/15 задоволено.

03.09.2015р. на електронну адресу суду від позивача надійшли додаткові пояснення до апеляційної скарги (вх.№21478/15, арк..справи 139, 140), в яких позивач, посилаючись на норми п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», ч.3 ст.49 ГПК України, стверджує про неправомірне стягнення господарським судом Вінницької області з нього на користь відповідача суми судового збору за подання заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами

03.09.2015р. представник дочірнього підприємства «Українська горілчана компанія «Nemiroff» подав письмові пояснення на апеляційну скаргу (вх.№21485/15).

Твердження скаржника про незясування судом першої інстанції дати набрання законної сили рішенням господарського суду Вінницької області від 27 квітня 2015 року у справі №902/246/15, відповідач вважає таким, що спростовується текстом самого рішення господарського суду Вінницької області від 22.07.2015р.

Відповідач зазначає, що відповідно ч.1 ст.113 ГПК України судове рішення господарського суду може бути переглянуте за нововиявленими обставинами за заявою сторони, прокурора, третіх осіб, поданою протягом одного місяця з дня встановлення обставин, що стали підставою для перегляду судового рішення.

Крім цього стаття 113 ГПК України пов'язує можливість відновлення процесуального строку з обов'язковою наявністю поважної причини (чи причин) пропуску відповідного строку. Заява про відновлення процесуального строку обумовлює обґрунтування поважності причини (причин) пропуску строку, в разі необхідності - з поданням доказів цього за загальними правилами розділу V ГПК (п.1 інформаційного листа Вищого господарського суду України від 15.03.2007р. №01-8/123 "Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2006 році"). Клопотання про відновлення процесуального строку повинно містити роз'яснення причин пропуску такого строку і підстави, з яких заявник вважає ці причини поважними.

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій (аналогічної позиції дотримується Вищий господарський суд України у постанові від 26.09.2013 року по справі №8/12/1696).

Оскільки постанову Вищого господарського суду України прийнято 02.06.2015р., строк на звернення заявою закінчувався 02.07.2015р., тому, скаржник змушений був звернутися з відповідною заявою в строк, визначений законом.

Стосовно того, що суд безпідставно не відмовив відповідачу у прийнятті заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, як того вимагає закон, представник відповідача зазначає, що перелік підстав, з яких заява про перегляд рішення за нововиявленими обставинами не приймається до розгляду та повертається заявникові, є вичерпним. А тому, згідно норм ч.1 ст.62, ч.6 ст.113 ГПК України, жодних підстав для неприйняття та повернення заяви відповідача про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами у господарського суду не було. До того ж жодна з наведених в ст.113 ГПК України підстав для неприйняття та повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами не зазначена і позивачем в своїй апеляційній скарзі.

На підставі викладеного просить залишити рішення господарського суду Вінницької області від 22.07.2015р. у справі №902/246/15 без змін, а апеляційну скаргу позивача без задоволення.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 07.09.2015р. (гол.суддя Саврій В.А., суддя Дужич С.П., Павлюк І.Ю.) апеляційну скаргу прийнято до свого провадження, розгляд апеляційної скарги почато заново, розгляд скарги призначено на 25.09.2015р.

Розпорядженням голови суду від 24.09.2015р., у зв'язку із перебуванням у відпустці судді Дужича С.П. та відповідно до п.6.3. Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Рівненському апеляційному господарському суді, у справі № 902/246/15 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Саврій В.А., суддя Мамченко Ю.А., суддя Павлюк І.Ю.

У судовому засіданні апеляційної інстанції 25.09.2015р. оголошено перерву до 29 жовтня 2015р. на 14:30 год.

25.09.2015р. відповідач подав через канцелярію Рівненського апеляційного господарського суду додаткові пояснення (вх.№23457/15, арк.справи 199-203)

В поясненнях, крім іншого, зазначає, що середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні передбачений лише за несвоєчасну виплату заробітної плати, а також компенсаційних виплат: компенсації за всі дні щорічної відпустки, проте ні в якому разі не за затримку виплати гарантійної виплати - середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні.

Вважає, що підстав для виплати ОСОБА_1 середнього заробітку за затримку розрахунку по компенсаційним виплатам - за невикористану щорічну основну та додаткову відпустки - не має взагалі. Стосовно виплати середнього заробітку за затримку розрахунку по виплаті середнього заробітку за затримку в його виплаті (тобто за затримку виплати гарантійних виплат робітнику), то такої виплати не передбачено діючим законодавством України.

Просить залишити рішення господарського суду Вінницької області від 22.07.2015р. у справі №902/246/15 без змін, а апеляційну скаргу позивача - без задоволення.

В судове засідання апеляційної інстанції 29.10.2015р. представник відповідача подав пояснення по справі №902/246/15 (вх.№26378/15).

В поясненнях зазначає, що з системного аналізу статей Закону Україна «Про судовий збір» вбачається, що подання позовної заяви та заяви про перегляд рішення у звязку з нововиявленими обставинами є різними процесуальними діями не повязаними між собою і судовий збір за них справляється в незалежності один від одного. В своїх поясненнях позивач (апелянт) посилається на п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону Україна «Про судовий збір», однак, як вбачається з даної норми, вона передбачає пільгу у сплаті судового збору лише за подання позовної заяви, будь якої іншої пільги даний пункт не передбачає, відтак говорити, що позивач звільнений від сплати судового збору за подання заяви про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами є неприпустимим. Додатковим підтвердженням того, що ставки судового збору прописані в різних підпунктах п. 2. ч. 2 ст. 4 Закону Україна «Про судовий збір» є постанова Вищого господарського суду України у справі № 902/798/14 від 02.06.2015 року, яка міститься в матеріалах справи, в якій ВГСУ чітко сказав, що позивач має право на пільгу лише, щодо сплати судового збору за подання позовної заяви передбаченої п.1 ч.1 ст.5 Закону Україна «Про судовий збір», а не будь-яких інших процесуальних дій.

Вважає, що в силу імперативних норм передбачених ч. 4 ст. 49 ГПК України судовий збір за подання заяви про перегляд судового рішення у звязку з ново виявленими обставинами підлягає стягненню на його користь з позивача.

У судовому засіданні 29.10.2015р. позивач підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги, з підстав викладених в ній. Вважає, що рішення прийняте судом першої інстанції є незаконним та необгрунтованим, таким, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права. Просить суд рішення господарського суду Вінницької області від 22.07.15 р. у справі №902/246/15 скасувати та прийняти нове, яким відмовити відповідачу в задоволенні заяви про перегляд рішення господарського суду Вінницької області від 27.04.15 р. у справі №902/246/15 за нововиявленими обставинами.

Представник відповідача підтримав позицію надану в попередньому засіданні. Заперечив доводи та вимоги апеляційної скарги, вважає їх безпідставними та необгрунтованими. Рішення, прийняте судом першої інстанції, вважає законним та обгрунтованим, тому просить суд залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, пояснень, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, Рівненський апеляційний господарський суд прийшов до висновку про наступне:

27.04.2015 року господарським судом Вінницької області прийнято рішення, яким задоволено позов ОСОБА_1 у справі № 902/246/15 та вирішено стягнути з дочірнього підприємства "Українська горілчана компанія "Nemiroff" на користь позивача 128685,00 грн. середнього заробітку за період затримки розрахунку при звільненні та вирішено стягнути з відповідача до державного бюджету України 2 573,70 грн. судового збору.

За змістом даного рішення суду, позов обгрунтовано тим, що роботодавцем - Дочірнім підприємством "Українська горілчана компанія "Nemiroff" (надалі - ДП УГК "Nemiroff"), - відповідно до Наказу № 815/К від 29.04.2014 року звільнено ОСОБА_1 з посади Директора Юридичного департаменту ДП УГК "Nemiroff" 30 квітня 2014 року за власним бажанням, згідно статті 38 Кодексу законів про працю України. При цьому ДП УГК "Nemiroff" не було здійснено з позивачем повного розрахунку при звільненні, і, як стверджує позивач, не виплачено йому заробітну плату за частину березня і за квітень 2014 року, а також суму грошової компенсації за 123 дні невикористаних ним щорічних основної та додаткової відпусток. Факт нездійснення повного розрахунку при звільненні встановлено рішенням Дарницького районного суду м. Києва у справі № 753/11485/14-ц від 24.07.2014 р., рішенням господарського суду Вінницької області у справі № 902/1547/14 від 27.01.2015 р. та постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 20.02.2015 р..

З урахуванням наведеного, позивач просив стягнути з відповідача - 68 538,75 грн. середнього заробітку за період затримки розрахунку при звільненні за період з 13.12.2014 р. по 23.02.2015 р.

При цьому, позивачем була подана заява (вх. № 06-52/4179/15 канцелярії суду від 27.04.2015 року) про збільшення позовних вимог щодо стягнення середнього заробітку за період затримки розрахунку з 13.12.2014 р. із розрахунку 1 398,75 грн. за кожен день затримки, що станом на 27.04.2015 р. становить 128 685,00 грн., яка прийнята судом, оскільки правовідносин, які склались між сторонами, дії позивача стосовно збільшення позовних вимог не суперечили чинному законодавству та не порушували прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб.

В ході розгляду справи № 902/246/15, суд звернув увагу на те, що за результатами розгляду цивільної справи № 753/11485/14-ц позов позивача до відповідача про стягнення компенсації за невикористану відпустку та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, задоволено. Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 24 липня 2014 року стягнуто з відповідача на користь позивача грошову компенсацію за невикористану відпустку в сумі 103 423,94 грн. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 78 330 грн., а всього 181 753, 94 грн..

Приймаючи таке рішення, Дарницький районний суд міста Києва встановив ті обставини, що наказом відповідача № 815/К від 29 квітня 2014 року директора юридичного департаменту - позивача - звільнено із займаної посади 30 квітня 2014 року, на підставі статті 38 Кодексу Законів про працю України, за власним бажанням. Зазначеним наказом бухгалтерію підприємства зобов'язано провести з позивачем повний розрахунок при звільненні. Також даним рішенням по цивільній справі було встановлено обставини відносно того, яким був розмір середньоденної заробітної плати позивача для виплати середнього заробітку за весь період затримки розрахунку, і котра виплачена в розмірі 1 398,75 грн.

У справі №902/1547/14, у зв'язку з затримкою повного розрахунку при звільненні, ОСОБА_1 звернувся до суд з позовом до ДП УГК "Nemiroff" за захистом порушеного права, про стягнення з відповідача середнього заробітку за період затримки розрахунку при звільненні за період з 25 липня 2014 року по 12 грудня 2014 року із розрахунку 1 398,75 грн. за кожен день затримки. За результатом звернення до суду позовні вимоги задоволено частково.

Ухвалою від 22.07.2014 року порушено провадження у справі №902/798/14 про банкрутство "Українська Горілчана Компанія "Nemiroff", введено процедуру розпорядження майном боржника до 13.11.2014 року, призначено розпорядником майна арбітражного керуючого ОСОБА_4.

23.07.2014 року здійснено офіційне оприлюднення на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України в мережі Інтернет за № 6508 повідомлення про порушення провадження у справі № 902/798/14 про банкрутство ДП "Українська горілчана компанія "Nemiroff", Вінницька область, м. Немирів, вул. Горького, буд.31, код ЄДРЮОФОП 30805594 із зазначенням про те, що граничний строк на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника становить тридцять днів від дня офіційного оприлюднення оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство.

Після офіційного оприлюднення до суду звернулись кредитори з грошовими вимогами до боржника в установлений законом термін, в тому числі ОСОБА_1 про визнання грошових вимог до дочірнього підприємства "Українська горілчана компанія "Nemiroff" у розмірі 46789, 87 грн. (заборгованість по заробітній платі).

Ухвалою господарського суду Вінницької області від 16.12.2014 р. судом відмовлено ОСОБА_1 в задоволенні заяви про включення до складу кредиторів ОСОБА_3 підприємства "Українська горілчана компанія "Nemiroff" з сумою грошових вимог в розмірі 46 789,87 грн. (заборгованість по заробітній платі).

За наслідком розгляду справи в апеляційній інстанції Рівненський апеляційний господарський суд постановою від 20.02.2015 р., визнав вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 підприємства "Українська Горілчана Компанія "Nemiroff в сумі 46 789,87 грн. як заборгованість по виплаті заробітної плати.

Таким чином, станом на день розгляду справи у відповідача наявна заборгованість зі сплати заробітної плати перед позивачем у сумі 46 789,87 грн.

Окрім того, суд встановив, що заробітну плату в сумі 46 789, 87 грн. ОСОБА_1 С повинен був отримати 13 грудня 2014 р., то станом на 27 квітня 2014 р. затримка розрахунку складає 92 робочих дні (грудень - 13, січень - 20, лютий - 20, березень - 21, квітень - 18).

Розмір середньоденної заробітної плати позивача для виплати середнього заробітку за весь період затримки розрахунку, і котра виплачена в розмірі 1398 гривень 75 копійок, встановлено рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 24 липня 2014 року, яке набрало законної сили 18.08.2014 року.

Таким чином, за затримку повного розрахунку при звільненні, позивач просив стягнути з відповідача 128 685, 00 грн. середнього заробітку за період затримки розрахунку при звільненні за період з 13.12.2014 р. по 27.04.2015 р. із розрахунку 1398,75 грн. за кожен день затримки (затримка розрахунку складає 92 робочих дні: грудень -13, січень - 20, лютий -20, березень - 21, квітень - 18).

Суд, враховуючи положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100, здійснивши перевірку розрахунку середнього заробітку заявника за весь час затримки за період з 13.12.2014 року до 27.04.2015 р., що становить 92 дня в розмірі 128 685, 00 грн. (1398,75Х92), дійшов висновку, що останній відповідає діючому законодавству, а тому підлягає визнанню судом.

Наведені вище обставини стали підставою для задоволення позовних вимог та прийняття відповідного рішення від 27.04.2015 у справі № 902/246/15.

В подальшому, відповідач не погоджуючись із рішенням суду від 27.04.2015 року у справі №902/246/15, оскаржив його в апеляційному порядку.

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 10.07.2015 року, рішення господарського суду Вінницької області від 27.04.2015 року у справі № 902/246/15 залишено без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_3 підприємства "Українська Горілчана Компанія "Nemiroff" - без задоволення.

Водночас, постановою Вищого господарського суду України від 02.06.2015 року постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 20.02.2015 у справі № 902/798/14 та ухвалу господарського суду Вінницької області від 16.12.2014 у справі № 902/798/14 про відмову в задоволенні заяви скасовано. Справу № 902/798/14 передано на новий розгляд до господарського суду Вінницької області.

Також, скаржник стверджує, що обставини (наявність постанови ВГС України від 02.06.2015 року по справі 902/798/14), які дочірнє підприємство "Українська горілчана компанія "Nemiroff" вважає нововиявленими, не можуть вважатися такими, оскільки заявник посилався на відповідний доказ в суді апеляційної інстанції.

Однак, у постанові Рівненського апеляційного господарського суду від 10 липня 2015 року у справі №902/246/15 зазначено: «З урахуванням правової позиції скаржника щодо наявності між позивачем та відповідачем спору з приводу розміру заборгованості по заробітній платі, що вирішується у порядку іншого судового провадження, а саме у справі № 902/798/14, то колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу скаржника на те, що останній не позбавлений права у порядку ст. ст. 112-114 ГПК України звернутися із заявою про перегляд оскаржуваного рішення суду першої інстанції за нововиявленими обставинами».

Відповідно до ст.112 ГПК України, господарський суд може переглянути прийняте ним судове рішення, яке набрало законної сили, за нововиявленими обставинами.

Підставами для перегляду судових рішень господарського суду за нововиявленими обставинами є :

1) істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;

2) встановлені вироком суду, що набрав законної сили, завідомо неправильний висновок експерта, завідомо неправильний переклад, фальшивість документів або речових доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного або необґрунтованого рішення;

3) встановлення вироком суду, що набрав законної сили, вини судді у вчиненні злочину, внаслідок якого було ухвалено незаконне або необґрунтоване рішення;

4) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення рішення чи постановлення ухвали, що підлягають перегляду;

5) встановлена Конституційним Судом України неконституційність закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане.

Частиною 1 статті 113 ГПК України встановлено, що судове рішення господарського суду може бути переглянуто за нововиявленими обставинами за заявою сторони, прокурора, третіх осіб, поданою протягом одного місяця з дня встановлення обставин, що стали підставою для перегляду судового рішення. При цьому заява про перегляд судового рішення господарського суду з підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 112 цього Кодексу, може бути подана не пізніше трьох років з дня набрання судовим рішенням господарського суду законної сили.

У відповідності до ч.1, ч.5 ст.114 ГПК України, рішення і ухвали, що набрали законної сили і прийняті судом першої інстанції, переглядаються господарським судом, який прийняв ці судові рішення. за результатами перегляду судового рішення приймаються: 1) рішення - у разі зміни або скасування рішення; 2) постанова - у разі зміни або скасування постанови; 3) ухвала - у разі зміни чи скасування ухвали або залишення рішення, ухвали, постанови без змін.

Як зазначено в п.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №17 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики перегляду рішень, ухвал, постанов за нововиявленими обставинами" (далі - постанова), до нововиявлених обставин відносяться матеріально-правові факти, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного вирішення спору або розгляду справи про банкрутство. Необхідними ознаками існування нововиявлених обставин є одночасна наявність таких трьох умов : по-перше, їх існування на час розгляду справи, по-друге, те, що ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи, по-третє, істотність даних обставин для розгляду справи (тобто коли врахування їх судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте).

Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення. Ці обставини мають бути належним чином засвідчені, тобто підтверджені належними і допустимими доказами.

Не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювалися господарським судом у процесі розгляду справи.

Необхідно чітко розрізняти поняття нововиявленої обставини (як факту) і нового доказу (як підтвердження факту); так, не можуть вважатися такими обставинами подані учасником судового процесу листи, накладні, розрахунки, акти тощо, які за своєю правовою природою є саме новими доказами.

Згідно абз.2 п.3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 17 від 26.12.2011року "Про деякі питання практики перегляду рішень, ухвал, постанов за нововиявленими обставинами", у з'ясуванні ж наявності підстав для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами згідно з пунктами 2 - 5 частини другої статті 112 ГПК має значення тільки сам факт встановлення відповідних обставин після вирішення спору або розгляду справи про банкрутство.

За змістом абз.2 п.4 Постанови Пленуму, що ж до обставин, зазначених у пунктах 2 - 5 частини другої названої статті, то день їх встановлення визначається у відповідності з приписами пунктів 2 - 4 частини другої статті 113 ГПК.

Підпунктами 8.1, 8.7 Постанови Пленуму встановлено, що судове рішення може бути переглянуто за нововиявленими обставинами лише після набрання ним законної сили у передбаченому ГПК порядку. Законом не передбачено здійснення перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами у повному обсязі. Отже, господарський суд переглядає судове рішення за нововиявленими обставинами лише в тих межах, в яких ці обставини впливають на суть рішення.

Як було зазначено, рішенням господарського суду Вінницької області від 27.04.2015р. задоволено позов ОСОБА_1 у справі №902/246/15 та вирішено стягнути з дочірнього підприємства "Українська горілчана компанія "Nemiroff" на користь позивача 128685,00 грн. середнього заробітку за період затримки розрахунку при звільненні та вирішено стягнути з відповідача до державного бюджету України 2573,70 грн. судового збору.

Суд приймаючи рішення від 27.04.2015р в даній справі мотивував його тим, що Рівненський апеляційний господарський суд постановою від 20.02.2015 року № 902/798/14, яка набрала законної сили 20.02.2015 року, визнав вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 підприємства "Українська Горілчана Компанія "Nemiroff в сумі 46 789,87 грн. як заборгованість по виплаті заробітної плати.

Однак, постановою Вищого господарського суду України від 02.06.2015 року, постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 20.02.2015 у справі № 902/798/14 та ухвалу господарського суду Вінницької області від 16.12.2014р. у справі №902/798/14 про відмову в задоволенні заяви скасовано. Справу №902/798/14 передано на новий розгляд до господарського суду Вінницької області.

Крім цього, постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 10.07.2015 року, рішення господарського суду Вінницької області від 27.04.2015 року у справі № 902/246/15 залишено без змін, а апеляційну скаргу дочірнього підприємства "Українська Горілчана Компанія "Nemiroff" - без задоволення.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується, що скасування постанови Рівненського апеляційного господарського суду від 20.02.2015 року у справі №902/798/14 є нововиявленою обставиною згідно приписів п.4 ч.2 ст.112 ГПК України, та внаслідок такого скасування виник спір між позивачем та відповідачем.

Отже, господарський суд Вінницької області правомірно задоволив заяву відповідача про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами, а рішення господарського суду Вінницької області від 27.04.2015 року у справі № 902/246/15 - скасував.

Скаржник в апеляційній скарзі зазначає, що заява про перегляд рішення господарського суду Вінницької області від 27.04.2015 року за нововиявленими обставинами була подана 01.07.2015 року, ще до набрання вказаним судовим рішенням законної сили, а відтак вказана обставина унеможливлює розгляд відповідної заяви.

Як вбачається з відтиску печатки, 07.07.2015 року до господарського суду Вінницької області від дочірнього підприємства "Українська горілчана компанія "Nemiroff" надійшла заява б/н від 01.07.2015 року про перегляд вказаного вище рішення суду за нововиявленими обставинами.

Ухвалою суду від 08.07.2015 року вказану вище заяву було призначено до розгляду в судовому засіданні на 22.07.2015 року.

10.07.2015 року Рівненський апеляційний господарський суд виніс постанову, якою апеляційну скаргу ОСОБА_3 підприємства "Українська горілчана компанія "Nemiroff" залишив без задоволення, а рішення господарського суду Вінницької області по справі №902/246/15 без змін. Отже, рішення набрало законної сили 10.07.2015р.

Апелянт зазначає, що перегляд за нововиявленими обставинами можливий лише тих судових рішень, які набрали законної сили.

Згідно п.8.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 17 "Про деякі питання практики перегляду рішень, ухвал, постанов за нововиявленимн обставинами", де зазначається, що судове рішення може бути переглянуто за нововиявленими обставинами лише після набрання ним законної сили у передбаченому ГПК порядку.

Як вбачається з матеріалів справи, 28.05.2015 року Рівненський апеляційний господарський суд постановив ухвалу про прийняття апеляційної скарги до провадження у справі №902/246/15. Оскільки, Рівненським апеляційним господарським судом було прийнято апеляційну скаргу до розгляду і не вирішувалося питання про поновлення строку подання скарги, то скарга була подана в строк, а рішення господарського суду Вінницької області від 27.04.2015 року не набрало законної сили.

Отже, на момент прийняття до провадження заяви про перегляд рішення господарського суду Вінницької області від 27.04.2015 року по справі №902/246/15 за нововиявленими обставинами, останнє не набрало законної сили.

В пункті 8.5 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 17 "Про деякі питання практики перегляду рішень, ухвал, постанов за нововиявленими обставинами" зазначається, що подання до господарського суду заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами судового рішення, яке не набрало законної сили, виключають перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами. Тому в зазначених випадках господарський суд повинен відмовити у прийнятті заяви і винести з цього приводу ухвалу.

З наведеного вбачається порушення господарським судом Вінницької області норм процесуального права шляхом прийняття до розгляду заяви про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами за два дні до набрання рішенням, що переглядається, законної сили.

Однак, відповідно до ч.2 ст. 104 ГПК України порушення або неправильне застосування норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення лише за умови, якщо це порушення призвело до прийняття неправильного рішення.

Оскільки зазначене порушення процесуального права не призвело до прийняття неправильного рішення, колегія суддів вважає, що воно не може бути підставою для скасування оскаржуваного рішення.

Щодо твердження позивача про неправомірність стягнення судового збору, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до положень ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції, чинній на день прийняття рішення) за подання до господарського суду: 1) позовної заяви майнового характеру - 2 відсотки ціни позову, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 60 розмірів мінімальних заробітних плат; 2) позовної заяви немайнового характеру - 1 розмір мінімальної заробітної плати; 6) заяви про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами 50 відсотків ставки, що підлягає сплаті при поданні позовної заяви, а у разі подання позовної заяви майнового характеру - 50 відсотків ставки, обчисленої виходячи з оспорюваної суми.

Згідно п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» (в редакції, чинній на день прийняття рішення) від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення заробітної плати, поновлення на роботі та за іншими вимогами, що випливають із трудових правовідносин.

Із наведеної норми вбачається, що від сплати судового збору зазначена категорія звільняється лише за подання позовів, однак, за подання до господарського суду заяви про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами сума судового збору підлягає стягненню у повному обсязі.

А тому, судові витрати із сплати судового збору за подання заяви про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами в сумі 1 286,85 грн. правомірно покладено позивача згідно вимог ст.49 ГПК України.

Статтею 33 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст.43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Доводи скаржника зазначені в апеляційній скарзі, апеляційним судом не визнаються такими, що можуть бути підставою згідно ст.104 Господарського процесуального кодексу України для скасування чи зміни оскаржуваного рішення, тому суд апеляційної інстанції вважає, що рішення місцевого господарського суду прийняте у відповідності до норм матеріального та процесуального права і його слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись, ст.ст. 33, 43, 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Рівненський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення господарського суду Вінницької області від 22.07.15р. у справі №902/246/15 залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий суддя Саврій В.А.

Суддя Мамченко Ю.А.

Суддя Павлюк І. Ю.