ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"27" жовтня 2015 р. Справа № 924/1539/15

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Кочергіної В.О., розглянувши матеріали

за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" м. Дніпропетровськ

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 м.Кам'янець-Подільський

про стягнення 98258грн. 33коп.

Представники сторін:

від позивача ОСОБА_2 - за довіреністю №1588-К-О від 08.04.2015р.

від відповідача не з'явився

У судовому засіданні, відповідно до ст.85 ГПК України, проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Відповідач в судове засідання 27.10.2015р. не з'явився.

Ухвала суду від 13.10.2015р. про відкладення розгляду справи направлена на адресу відповідача зазначену у позовній заяві, внесену до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців - Хмельницька обл., м. Кам'янець-Подільський, вул. Північна, 98, однак повернута до суду з відміткою "неповна адреса".

Відповідно до п.3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у разі, якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

З урахуванням наведеного суд вважає, що відповідач належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

Згідно з абз. 1 п. 3.9.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" № 18 від 26.12.2011р. (із змінами і доповненнями) у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Стаття 22 Господарського процесуального кодексу України зобов'язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами. Оскільки явка в судове засідання представників сторін - це право, а не обов'язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез'явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

Статтею 77 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

За таких обставин, незважаючи на те, що відповідач своїми процесуальними правами не скористався, наявні у матеріалах справи документи, за висновками суду, є достатніми для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності представника відповідача, відповідно до ст.75 ГПК України, за наявними в матеріалах справи доказами.

Суть спору

Позивач - публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" м. Дніпропетровськ звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача - Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 98258грн. 33коп., з яких 44182грн. 89коп. заборгованість за кредитом, 31424грн. 76коп. заборгованість по процентам за користування кредитом за період з 24.02.2014р. по 19.06.2015р.; 22650грн. 68коп. пені, нарахованої за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором за період з 17.11.2014р. по 19.06.2015р. Вказана заборгованість утворилась через неналежне виконання договору банківського обслуговування №б/н від 26.06.2013р. та внаслідок непогашення відповідачем кредитних коштів наданих за послугою "Гарантований платіж".

В судовому засіданні 27.10.2015р. представник позивача підтримав вимоги викладені у позові, надав довідку на підтвердження того, що відповідачем після звернення до суду з позовом за договором від 26.06.2013р. будь-які оплати не проводились, відсутній договір реструктуризації та відсутні оплати в погашення боргу на час розгляду справи.

06.10.2015р. на адресу суду від позивача надійшло клопотання про повернення надміру сплаченого судового збору з Державного бюджету України (вх. №05-08/2810/15).

Відповідач позовні вимоги по суті та за розміром не оспорив.

Розглядом матеріалів справи встановлено:

Публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" зареєстроване як субєкт підприємницької діяльності юридична особа, що підтверджується довідкою з ЄДРПОУ серії АА №241170, свідоцтвом про державну реєстрацію юридичної особи серії А01 №054809, статутом ПАТ КБ "Приватбанк" погодженого Національним банком України від 01.09.2011р.

26.06.2013р. фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 адресовано ПАТ КБ "ПриватБанк" заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, згідно якої відповідач погодився з "Умовами та Правилами надання банківських послуг" (що розміщені на сайті www.pb.ua), Тарифами банку, які разом з даною анкетою складають договір банківського обслуговування. Підписавши дану заяву відповідач приєднався та зобов'язався виконувати умови, викладені в Умовах і правилах надання банківських послуг, тарифах ПриватБанку - договорі банківського обслуговування в цілому. Відносини між банком та клієнтом можуть вирішуватися як шляхом підписання окремих договорів чи додаткових угод до даного договору, так і шляхом обміну інформацією/узгодження по банківському обслуговуванню з клієнтом через веб-сайт банку (www.pb.ua чи інший інтернет-/SMS-ресурс, зазначений банком). Також ФОП ОСОБА_1 відкрито поточний рахунок №6943. Заяву підписано представником позивача та відповідачем, скріплено відбитками печаток сторін.

Згідно витягу з Умов договору (Умови та Правила надання банківських послуг), які були чинні на момент підписання заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг від 26.06.2013р., банк надає послугу гарантованих платежів по господарських договорам, які укладаються між клієнтами банку. Послуга надається банком як за рахунок власних коштів платника, так і за рахунок кредитних коштів. Споживачами даної послуги являються платник та отримувач платежів по господарським договорам (п. 3.1.1.136 Умов).

У випадку необхідності отримання отримувачем послуги, платник за допомогою системи дистанційного обслуговування шляхом заповнення всіх необхідних реквізитів, створює заявку (платіжне доручення) по формі, розміщеній в Приват24. Заявка містить в собі реквізити платежу по господарському договору, реквізити отримувача та доручення платника на здійснення банком списання грошових коштів (п. 3.1.1.137 Умов).

Згідно п. п. 3.1.1.139.2, 3.1.1.139.4, 3.1.1.140 Умов у разі прийняття позитивного рішення банком про надання послуги, якщо надання послуги здійснюється за рахунок кредитних коштів, банк надає платнику кредит в розмірі, передбаченому в заявці шляхом зарахування їх на рахунок 3648. Порядок надання банком кредиту і його порядок погашення платником здійснюється відповідно п.3.30 Умов і Правил надання кредиту. Грошові кошти, розміщені в банку на рахунку 3648, розміщуються на рахунку до дати виконання заявки по господарському договору. У разі настання дати виконання договірного списання, вказаного в заявці, банк перераховує грошові кошти на рахунок 2600 отримувача.

Згідно з п. 1.1.1.32 Умов, які були чинні на момент підписання заявок про гарантований платіж, Електронно-цифровий підпис, ключ (ЕЦП) - електронний аналог власноручного підпису Клієнта, який являє собою унікальну послідовність символів, створених у процесі реєстрації і є засобом захисту інформації при роботі в системі Приват 24.

Пунктом 3.2.2.1 Умов передбачено, що Банк за наявності вільних грошових коштів зобов'язується надати Клієнту кредит у вигляді відновлювальної кредитної лінії, з лімітом та на цілі, зазначені в заявці на договірне списання коштів (гарантованій платіж або заявка), в обмін на зобов'язання Клієнта по поверненню кредиту, сплаті відсотків, винагороди в обумовлені цим Договором строки. Відновлювана кредитна лінія (кредит) надається Банком для виконання Клієнтом платежів за заявками на договірне списання коштів з датою виконання в майбутньому за господарськими договорами, яка не перевищує терміну повернення кредиту, та може бути змінена або скасована Позичальником за згодою одержувача (шляхом підтвердження через дистанційний канал банківського обслуговування інтернет-клієнт-банк "Приват24"), шляхом перерахування Банком кредитних коштів на рахунок 3648, з подальшим перерахуванням в дату виконання на поточний рахунок одержувачів, що вказані в заявці.

Згідно п.3.2.2.2 Умов під датою виконання заявки сторони погодили дату зарахування кредитних коштів на поточний рахунок одержувача, зазначеного у заявці Клієнта. Клієнт погашає заборгованість по кредиту в розмірі, зазначеному в заявці Клієнта, в строк до 30 днів з дати виконання заявки. За користування кредитом у період з дати ініціювання Клієнтом заявки до дати виконання заявки Клієнт сплачує винагороду за надання фінансового інструменту в розмірі 4% річних від розміру кредиту, зазначеного у черговій заявці Клієнта. Винагорода за надання фінансового інструменту сплачується Клієнтом в дату надання в Банк чергової заявки. У період з дати виконання заявки за рахунок кредитних коштів Клієнт за користування кредитом сплачує Банку відсотки в розмірі 28% річних від суми заборгованості. У разі не погашення заборгованості Клієнтом за кредитом у строк до 30 днів включно, на 31-й день заборгованість по кредиту стає простроченою. При цьому за користування кредитом Клієнт платить відсотки в розмірі 56% річних від суми заборгованості.

Пунктом 3.2.2.10.1 Умов передбачено, що у разі порушення Клієнтом будь-якого із зобов'язань по сплаті процентів за користування кредитом, передбачених п.п. 3.2.2.6.2, 3.2.2.9.1-3.2.2.9.3 цього договору, строків повернення кредиту, передбачених п.п. 3.2.2.2, 3.2.2.6.3, 3.2.2.6.16, 3.2.2.7.2 цього Договору, винагороди, передбаченої п.п. 3.2.2.6.5, 3.2.2.9.4-3.2.2.9.6 цього Договору, клієнт сплачує Банку за кожен випадок порушення пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня (у % річних) від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Нарахування неустойки за кожен випадок порушення зобов'язань, передбачених п.п. 3.2.2.10.1-3.2.2.10.3 даного договору, здійснюється протягом 15 років з дня, коли відповідне зобов'язання мало бути виконано (п. 3.2.2.10.4 Умов).

Відповідно до п. 3.2.2.10.7 Умов строки позовної давності за вимогами про стягнення кредиту, процентів за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафу по цьому Договору встановлюється Сторонами строком 15 років.

Відповідачем подано позивачу заявки про здійснення платежу: №14 від 30.01.2014р. в сумі 11255грн. (за рахунок кредитних коштів), призначення - за ПММ згідно договору №С24098 від 11.12.2013р., дата зарахування коштів - 04.02.2014р.; №45 від 10.10.2013р. в сумі 100грн. (за рахунок кредитних коштів), отримувач - ОСОБА_3, дата зарахування коштів - 17.10.2013р.; №63 від 15.11.2013р. в сумі 500грн. (за рахунок кредитних коштів), отримувач - ОСОБА_3, дата зарахування коштів - 20.11.2013р.; №73 від 16.11.2013р. в сумі 500грн. (за рахунок кредитних коштів), отримувач - ОСОБА_3, дата зарахування коштів - 21.11.2013р.; №11 від 21.01.2014р. в сумі 8300грн. (за рахунок кредитних коштів), призначення - за ПММ згідно договору №С24098 від 11.12.2013р., дата зарахування коштів - 27.01.2014р.; №16 від 19.02.2014р. в сумі 14650грн. (за рахунок кредитних коштів), призначення - за ПММ згідно договору №С24098 від 11.12.2013р., дата зарахування коштів - 24.02.2014р.; №23 від 25.02.2014р. в сумі 17100грн. (за рахунок кредитних коштів), призначення - за ПММ згідно договору №С24098 від 11.12.2013р., дата зарахування коштів - 07.03.2014р.; №24 від 28.02.2014р. в сумі 10100грн. (за рахунок кредитних коштів), призначення - за ПММ згідно договору №С24098 від 11.12.2013р., дата зарахування коштів - 11.03.2014р. Загалом подано заявок про здійснення платежу за рахунок кредитних коштів на загальну суму 62505грн.

Вказані заявки підписані відповідачем електронно-цифровим підписом в системі клієнт-банк Приват 24 та вказано, що заявка на гарантований платіж є дорученням відповідача на списання грошових коштів. У заявці міститься примітка, що операції по заявці виконуються у відповідності з "Умовами і правилами надання банківських послуг" - розділ 3.1.1, розділ 3.2.2 або окремо укладених з клієнтом договорів, регулюючих надані послуги "Гарантовані платежі". У випадку, якщо виконання даної заявки здійснюється із використанням наданих ПриватБанком кредитних коштів, то дана заявка, разом з Умовами і Правилами надання банківських послуг і Тарифами ПриватБанка складають кредитно-заставний договір (застава відповідно пункту 3.2.2.4 Умов і Правил надання банківських послуг).

Позивач свої зобов'язання за договором виконав належним чином та своєчасно провів гарантовані платежі ініційованим клієнтам, про що свідчать банківські виписки за період з 26.06.2013р. по 19.06.2015р. по поточному рахунку відповідача №6943 та кореспондуючому рахунку №1761.

Відповідач свої зобов'язання за договором належним чином не виконав, утворивши заборгованість по сплаті кредиту та відсотків за корситування кредитними коштами.

24.02.2015р. позивачем надіслано відповідачу претензію №31115HME0S01D про сплату заборгованості за договором від 26.06.2013р., що підтверджується квитанцією про направлення та описом вкладення.

Претензія залишена відповідачем без відповіді та відповідного реагування.

Згідно поданого розрахунку станом на 19.06.2015р. заборгованість за кредитом складає 44182грн. 89коп. Також позивач нарахував відповідачу 31424грн. 76коп. процентів за користування кредитом за період з 24.02.2014р. по 19.06.2015р.; 22650грн. 68коп. пені, нарахованої за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором за період з 17.11.2014р. по 19.06.2015р.

У зв'язку з невиконанням умов договору відповідачем в добровільному порядку позивач звернувся до суду з позовом.

Згідно з довідкою ПАТ КБ "Приватбанк" від 27.10.2015р., станом на 27.10.2015р. по договору банківського обслуговування відповідач не здійснював погашення заборгованості, заборгованість не реструктуризована.

Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази, заслухавши пояснення представника позивача, оцінюючи їх у сукупності, судом береться до уваги таке:

У відповідності до ст.11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно зі ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Одним із загальних принципів цивільного законодавства є принцип свободи договору, який втілюється в положеннях статей 3 та 627 Цивільного кодексу України. Свобода договору включає й вільне визначення сторонами його умов, де фіксуються взаємні права та обов'язки учасників. Цивільне законодавство базується на принципі обов'язкового виконання сторонами зобов'язань за договором.

Судом встановлено, що 26.06.2013р. відповідачем підписано заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, яка, разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, у тому числі з Умовами та Правилами обслуговування за Розрахунковими картками, що розміщені на офіційному сайті ПриватБанку www.privatbank.ua, Тарифами банку та карткою зі зразками підписів і відбитка печатки складають Договір банківського обслуговування. Також відповідачу відкрито поточний рахунок №6943.

Відповідачем в період з 10.10.2013р. по 28.02.2014р. в системі клієнт-банк Приват 24 подано заявки на гарантований платіж на загальну суму 62505грн., а саме: №14 від 30.01.2014р. в сумі 11255грн. (за рахунок кредитних коштів), призначення - за ПММ згідно договору №С24098 від 11.12.2013р., дата зарахування коштів - 04.02.2014р.; №45 від 10.10.2013р. в сумі 100грн. (за рахунок кредитних коштів), отримувач - ОСОБА_3, дата зарахування коштів - 17.10.2013р.; №63 від 15.11.2013р. в сумі 500грн. (за рахунок кредитних коштів), отримувач - ОСОБА_3, дата зарахування коштів - 20.11.2013р.; №73 від 16.11.2013р. в сумі 500грн. (за рахунок кредитних коштів), отримувач - ОСОБА_3, дата зарахування коштів - 21.11.2013р.; №11 від 21.01.2014р. в сумі 8300грн. (за рахунок кредитних коштів), призначення - за ПММ згідно договору №С24098 від 11.12.2013р., дата зарахування коштів - 27.01.2014р.; №16 від 19.02.2014р. в сумі 14650грн. (за рахунок кредитних коштів), призначення - за ПММ згідно договору №С24098 від 11.12.2013р., дата зарахування коштів - 24.02.2014р.; №23 від 25.02.2014р. в сумі 17100грн. (за рахунок кредитних коштів), призначення - за ПММ згідно договору №С24098 від 11.12.2013р., дата зарахування коштів - 07.03.2014р.; №24 від 28.02.2014р. в сумі 10100грн. (за рахунок кредитних коштів), призначення - за ПММ згідно договору №С24098 від 11.12.2013р., дата зарахування коштів - 11.03.2014р.

На заявки відповідачем, відповідно до п. 1.1.1.32 Умов, накладено електронно-цифровий підпис у системі інтернет-клієнт-банкінгу Приват 24.

Виконання вказаних заявок здійснювалось за рахунок наданих ПриватБанком кредитних коштів, що узгоджується із п. 3.2.2 Умов, яким передбачено, що банк при наявності вільних грошових коштів зобов'язується надати Клієнту кредит у вигляді поновлювальної кредитної лінії, з лімітом і на цілі, зазначені в заяві (платіжному дорученні), яким Клієнт приєднується до цих Умов, надалі Договір, в обмін на зобов'язання Клієнта по поверненню кредиту, сплаті процентів, винагороди в обумовлені цим Договором строки.

Згідно з абз.2 ч.1 ст.207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку.

Частиною 3 ст.207 Цивільного кодексу України передбачено, що використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Згідно з п. 3.1.1.74 Умов - у випадку необхідності отримання отримувачем послуги, платник за допомогою системи дистанційного обслуговування інтернет-клієнт-банк "Приват24" подає в банк заявку на договірне списання коштів по встановленій формі.

Відповідно до п. 1.1.1.32 Умов електронно-цифровий підпис, ключ (ЕЦП) - електронний аналог власноручного підпису Клієнта, який являє собою унікальну послідовність символів, створених у процесі реєстрації і є засобом захисту інформації при роботі в системі Приват 24.

Приписами ст. 3 Закону України "Про електронний цифровий підпис" визначено, що електронний цифровий підпис за правовим статусом прирівнюється до власноручного підпису (печатки) у разі, якщо: електронний цифровий підпис підтверджено з використанням посиленого сертифіката ключа за допомогою надійних засобів цифрового підпису; під час перевірки використовувався посилений сертифікат ключа, чинний на момент накладення електронного цифрового підпису; особистий ключ підписувача відповідає відкритому ключу, зазначеному у сертифікаті. Електронний підпис не може бути визнаний недійсним лише через те, що він має електронну форму або не ґрунтується на посиленому сертифікаті ключа.

Враховуючи підписання відповідачем 26.06.2013р. заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, подальше відкриття поточного рахунку, а також подання заявок на здійснення гарантованих платежів, суд приходить до висновку, що правовідносини між сторонами виникли на підставі договору банківського обслуговування від 26.06.2013р., який за своєю правовою природою є змішаним договором, оскільки містить елементи договору банківського рахунку та кредитного договору.

Відповідно до ч.1 ст.1066 Цивільного кодексу України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Статтею 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ст. 1046, ч. 1 ст. 1048 параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Частинами 1,2 статті 1056-1 Цивільного кодексу України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Встановлений договором розмір процентів не може бути збільшений банком, іншою фінансовою установою в односторонньому порядку.

Приписами статті 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічні положення містить і ч.1 ст.193 Господарського кодексу України.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

За умовами ст. 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Наявні в матеріалах справи документи свідчать про те, що відповідач отримав кредитні кошти і зобовязаний був їх повернути у строки, передбачені умовами договору, а також сплатити проценти за користування кредитними коштами.

Судом встановлено, що відповідач не виконав своїх зобов'язань щодо своєчасного повернення суми кредиту, сплати процентів. Згідно поданого позивачем розрахунку станом на 19.06.2015р. заборгованість за кредитом складає 44182грн. 89коп.; 31424грн. 76коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом, нарахованих за період з 24.02.2014р. по 19.06.2015р.

Також позивачем заявлено до стягнення 22650грн. 68коп. пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором за період з 17.11.2014р. по 19.06.2015р.

Приписами ч.2 ст.193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Частиною 1 ст. 612 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У відповідності до п. 3 ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

За змістом ч. ч. 1, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною другою ст. 551 Цивільного кодексу України передбачено, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі.

У відповідності до ст. ст. 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений даним законом, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно з ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Тобто, за приписами вказаної норми нарахування санкцій триває протягом шести місяців, проте договором або законом може бути передбачений інший строк.

Сторони п. 3.2.2.10.4 Умов передбачили, що нарахування неустойки за кожен випадок порушення зобов'язань, передбачених п.п. 3.2.2.10.1-3.2.2.10.3 даного договору, здійснюється протягом 15 років з дня, коли відповідне зобов'язання мало бути виконано.

Таким чином, у даному випадку при обчисленні суми пені не застосовуються обмеження шестимісячним строком, передбачені ч. 6 ст. 232 ГК України. Отже, нарахування позивачем пені за період більший ніж шість місяців є правомірним.

Статтею 33 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Проаналізувавши поданий позивачем розрахунок, суд вважає, що позивачем правомірно в межах можливих нарахувань заявлено до стягнення пеню у розмірі 22650грн. 68коп.

На підставі наведеного, суд вважає позовні вимоги про стягнення з відповідача 44182грн. 89коп. - заборгованості за кредитом, 31424грн. 76коп. заборгованості по процентам за користування кредитом за період з 24.02.2014р. по 19.06.2015р., 22650грн. 68коп. пені за період з 17.11.2014р. по 19.06.2015р. обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати покладаються на відповідача, в зв'язку із задоволенням позову.

Судом враховується, що згідно з Законом України "Про судовий збір" із змінами і доповненнями на момент подання позовної заяви судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Частиною 2 ст. 4 (п.1) даного Закону встановлено розміри ставок судового збору, зокрема, за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру - 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 150 розмірів мінімальних заробітних плат.

Згідно з п.1 ч.1 ст.7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

За подання позовної заяви позивач мав сплатити 1,5 відсотка ціни позову, тобто 1473грн. 87коп. судового збору, проте сплатив 1827грн. Враховуючи п.1 ч.1 ст.7 Закону України "Про судовий збір", а також подання позивачем клопотання про повернення надміру сплаченого судового збору (вх. №05-08/2810/15 від 06.10.2015р.), останньому належить повернути з Державного бюджету України 353грн. 13коп. надміру сплаченого судового збору на підставі ухвали суду.

Керуючись ст.ст. 1, 12, 22, 33, 34, 44, 49, 75, 82, 84, 85, 115, 116 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" м. Дніпропетровськ до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 м.Кам'янець-Подільський про стягнення 98258грн. 33коп. задовольнити.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (м. Кам'янець-Подільський, вул. Північна, 98, код НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" (місто Дніпропетровськ, вулиця Набережна Перемоги, 50, ) 44182грн. 89коп. (сорок чотири тисячі сто вісімдесят дві гривні 89коп.) заборгованості за кредитом, 31424грн. 76коп. (тридцять одна тисяча чотириста двадцять чотири гривні 76коп.) заборгованості по процентам за користування кредитом, 22650грн. 68коп. (двадцять дві тисячі шістсот п'ятдесят гривень 68коп.) пені; 1473грн. 87коп. (одна тисяча чотириста сімдесят три гривні 87коп.) судового збору.

Видати наказ.

Повернути з Державного бюджету України Публічному акціонерному товариству комерційний банк "ПриватБанк" (місто Дніпропетровськ, вулиця Набережна Перемоги, 50, ) зайво сплачений згідно платіжного доручення №ВО904B0TIW від 04.06.2015р. судовий збір в розмірі 353грн. 13коп., про що видати ухвалу.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 30.10.2015р.

Суддя В.О. Кочергіна

Віддруковано 3 примірники:

1 - до справи;

2 - позивачу (м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50);

3 - відповідачу рекомендованим з повідомленням (м. Кам'янець-Подільський, вул. Північна, 98).