ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.10.2015 Справа № 917/1515/15

За позовною заявою ОСОБА_1 акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", 01001, м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, 6

До відповідача ОСОБА_1 акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Полтавагаз", 36020, м. Полтава, вул. Козака, 2-а

Про стягнення 7 563 140,47 грн., в т. ч. 2 257 621,76 грн. - пеня за порушення термінів розрахунків за придбаний природний газ за умовами договору № 2-01/14/12-ВТВ від 31.07.2012 р., 4 803 479,63 грн. - 7 % штраф відповідно до п. 7.2 Договору за прострочку платежів понад 30 днів, 451 524,35 грн. - 3 % річних та 50 514,73 грн. - інфляційні нарахування

Суддя Бунякіна Г.І.

Представники

від позивача: ОСОБА_2 (див. протокол судового засідання);

від відповідача: ОСОБА_3 (див. протокол судового засідання).

01.10.2015 р. у судовому засіданні відповідно до ст. 85 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частину рішення, залучено її до матеріалів справи та повідомлено про термін виготовлення повного тексту судового рішення.

Рішення виноситься після перерви, оголошеної в судових засіданнях 18.08.2015 року, 08.09.2015 року, 24.09.2015 року в порядку ст. 77 ГПК України з огляду на необхідність поповнення матеріалів справи додатковими документальними доказами.

Суть спору: розглядається позовна заява ОСОБА_1 акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" про стягнення з ОСОБА_1 акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Полтавагаз" 7 563 140,47 грн., в т. ч. 2 257 621,76 грн. - пеня за порушення термінів розрахунків за придбаний природний газ за умовами договору № 2-01/14/12-ВТВ від 31.07.2012 р., 4 803 479,63 грн. - 7 % штраф відповідно до п. 7.2 Договору за прострочку платежів понад 30 днів, 451 524,35 грн. - 3 % річних та 50 514,73 грн. - інфляційні нарахування.

Позивач на позовних вимогах наполягає у повному обсязі за мотивами позовної заяви.

Відповідач проти позову частково заперечує за мотивами відзиву на позов № 14/3903 від 05.08.2015 р. (вх. № 11347 від 10.08.2015 р.). Останній надав суду заяви:

- № 14/4056 від 18.09.2015 року (вх. № 11834 від 18.09.2015 року) про зменшення розміру штрафних (фінансових) санкцій в порядку п. 3 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України на 70 % (в додатки залучено копію звіту про фінансові результати (звіт про сукупний дохід) за 1 півріччя 2015 року, а. с. 145);

- № 14/4629 від 24.09.2015 року (вх. № 13896 від 24.09.2015 року) про зменшення розміру штрафних (фінансових) санкцій в порядку п. 3 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України на 90 %, яка підтримана представником відповідача у судовому засіданні. У тексті вказаної заяви ПАТ "Полтавагаз" посилалося на невірне обрахування позивачем вказаних санкцій. На підтвердження цієї обставини надано контррозрахунок штрафних санкцій (а. с. 158-161).

Клопотання відповідача про зменшення штрафних (фінансових) санкцій в порядку п. 3 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України на 90 % судом задовольняється за мотивуванням, викладеним нижче.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши надані докази, суд,

встановив:

31.07.2012 року між ОСОБА_1 акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (продавець) та ОСОБА_1 акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації "Полтавагаз" (покупець) укладено Договір № 2-01/14/12-ВТВ на купівлю - продаж природного газу (далі - договір, а. с. 13-18), за умовами якого продавець зобов'язувався передати у власність покупцю у 2012 році природний газ, а покупець зобов'язувався прийняти та оплатити газ на умовах цього договору.

При цьому сторони, зокрема, узгодили наступне :

- газ, що продається за цим договором, використовується покупцем виключно для виробничо - технологічних витрат на нормованих втрат покупця (п. 1.2 Договору);

- продавець передає покупцеві у період з 01 серпня 2012 року по 31 грудня 2012 року газ обсягом 23 400,000 тис. куб. м (п. 2.1 Договору);

- ціна (граничний рівень ціни) на газ установлюється НКРЕ. Ціна за 1000 куб. м. газу на момент укладення цього договору становить 3 509,00 грн. без урахуванням податку на додану вартість, збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу за регульованим тарифом. До сплати ціна за 1000 куб. м газу - 3 585,98 грн., крім того ПДВ - 20 % - 717,20 грн., всього з ПДВ - 4 303,18 грн. (п. 5.1 -5.2 Договору);

- оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100 % поточної оплати планових обсягів газу протягом місяця поставки. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 20-го числа наступного за місяцем поставки газу (п. 6.1-6.2 Договору);

- у разі невиконання покупцем умов пунктів 6.1, 6.2 цього Договору він у безспірному порядку зобов'язується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу, а за прострочення понад 30 днів додатково сплатити штраф у розмірі 7 відсотків від суми простроченого платежу (п. 7.2 Договору);

- цей Договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками Сторін та скріплення їх підписів печатками і діє у частині поставки газу до 31 грудня 2012 року включно, а у частині розрахунків - до їх повного здійснення (п. 11.1 Договору).

Факт передачі продавцем та прийняття покупцем природного газу за період серпень-грудень 2012 року в обсязі 23 518,543 тис. куб. м на загальну суму 101 204 429,78 грн. підтверджується актами приймання-передачі природного газу від 31.08.2012 року, 30.09.2012 року, 31.10.2012 року, 30.11.2012 року, 31.12.2012 року, які підписані сторонами та скріплені їх печатками (належним чином засвідчені копії залучено до матеріалів справи, а. с. 19-23).

На виконання умов даного договору станом на 05.06.2013 року відповідачем у повному обсязі сплачено основний борг за спожитий природний газ на загальну суму 101 204 429,78 грн., що підтверджується довідкою про операції та довідкою про сальдо (а. с. 24-28).

Проте вказані платежі здійснювалися не завжди вчасно в порушення п. 6.1, 6.2 договору.

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 7 563 140,47 грн., в т. ч. 2 257 621,76 грн. - пеня за порушення термінів розрахунків за придбаний природний газ за умовами договору № 2-01/14/12-ВТВ від 31.07.2012 р., 4 803 479,63 грн. - 7 % штраф відповідно до п. 7.2 Договору за прострочку платежів понад 30 днів, 451 524,35 грн. - 3 % річних та 50 514,73 грн. - інфляційні нарахування.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного.

Відповідно ст. 655 Цивільного Кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Статтею 629 Цивільного кодексу України, встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. У відповідності до вимог ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином та в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 530 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 610, ст. 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідач надав суду заяви № 14/4056 від 18.09.2015 року (вх. № 11834 від 18.09.2015 року) та № 14/4629 від 24.09.2015 року (вх. № 13896 від 24.09.2015 року) про зменшення розміру штрафних (фінансових) санкцій в порядку п. 3 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України. В останній заяві ПАТ "Полтавагаз" посилався на невірне обрахування позивачем вказаних санкцій. За результатами проведеної перевірки наданого позивачем розрахунку пені, 3 % річних та інфляційних нарахувань за допомогою інформаційно - пошукової системи "Ліга" відповідач зясував, що ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" при проведенні розрахунку не враховано спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків № 2545 від 17.09.2012 p., № 2774 від 18.10.2012 р., № 2904 від 06.11.2012 p., № 3130 від 14.12,2012 p., № 156 від 18.01.2013 p., № 342 від 14.02.2013 p., № 656 від 19.03.2013 p., № 895 від 07.04.2013 p. по договору № 2-01/14/12-ВТВ від 31.07.2012 року. Вказані спільні протокольні рішення укладені між Головним управлінням Державної казначейської служби України в Полтавській області, Департаментом фінансів Полтавської обласної державної адміністрації, ОСОБА_1 акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації "Полтавагаз", Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" (а. с. 63-102).

У відзиві № 14/3903 від 05.08.2015 р. (вх. № 11347 від 10.08.2015 р.) ПАТ "Полтавгаз" посилається на вищезазначені Спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання за рахунок коштів загального фонду державного бюджету, предметом яких є організація проведення сторонами взаєморозрахунків відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 року № 20 "Про затвердження порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій".

Наведеною Постановою Кабінету Міністрів України № 20 від 11.01.2005 р. затверджено Порядок перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, який визначає механізм перерахування субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг та житлових субсидій населенню на оплату електроенергії, природного газу на компенсацію втрати частини доходів у зв'язку з відміною податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів та відповідним збільшенням ставок акцизного податку з пального і на компенсацію за пільговий проїзд окремих категорій громадян за рахунок надходження до загального фонду державного бюджету рентної плати за користування надрами для видобування природного газу та газового конденсату, рентної плати за транзитне транспортування трубопроводами природного газу територією України, збору у вигляді цільової надбавки до діючого тарифу на природний газ для споживачів усіх форм власності.

Підставою для проведення розрахунків є спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків, яке укладається між учасниками розрахунків на підставі документа, що підтверджує наявність в учасників розрахунків кредиторської та/або дебіторської заборгованості на дату підписання такого договору (без урахування пені, штрафних та фінансових санкцій, що нараховані підприємствам теплоенергетики на заборгованість за природний газ).

Учасниками розрахунків є відповідні територіальні органи Казначейства, місцеві фінансові органи, підприємства, що виробляють, постачають та транспортують теплову енергію для населення, незалежно від форми власності, Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", її філії, суб'єкти господарювання, що здійснюють постачання природного газу за регульованим тарифом.

Пунктом 2.5. кожного із спільних протокольних рішень передбачено, що ПАТ "Полтавагаз" перераховує на рахунок НАК "Нафтогаз України" кошти за природний газ 2012 року згідно з договором від 31.07.2012 р. № 2-01/14-12-ВТВ з таким записом у графі "призначення платежу": "постанова Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 № 20, дата і номер Спільного протокольного рішення, за Природний газ 2012 року, договір від 31.07.2012 року № 2-01/14/12-ВТВ".

Таким чином, спільні протокольні рішення не є новацією в розумінні ч. 2 ст. 604 ЦК України. Вони не припиняють первісні зобов'язання за договором № 2-01 /14/12-ВТВ від 31.07.2012 року, а лише організовують взаєморозрахунки заборгованості, яка існує по ньому, не зважаючи на те, що вони укладені іншим колом суб'єктів.

Отже, строк виконання зобов'язань з оплати природного газу, отриманого на умовах договору № 2-01/14/12-ВТВ від 31.07.2012 року, сторони погодили умовами спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного суду України від 25.03.2015 р. у справі № 924/1265/13 (а. с. 162-168).

Таким чином, розрахунок за поставлений природний газ відбувся у порядку та строки, передбачені Спільними протокольними рішеннями про організацію взаєморозрахунків.

За наданим відповідачем контррозрахунком розмір пені за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по договору № 2-01/14/12-ВТВ від 31.07.2012 року складає 1 696 106,24 грн., 3 % річних - 340 229,21 грн., 7 % штрафу - 3 281 740,35 грн., інфляційні - 40 690,96 грн. (а. с. 158-161).

Відповідно п. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку позовних вимог щодо стягнення з відповідача 3 % річних та інфляційних нарахувань, суд прийшов до висновку, що їх розмір відповідачем спростовано контррозрахунком до 340 229,21 грн. та 40 690,96 грн. відповідно. При цьому, контррозрахунок у цій частині відповідає розрахунку, здійсненому судом за допомогою калькулятору підрахунку заборгованості та штрафних санкцій "Ліга: ОСОБА_4 9.1.3" та доданому до матеріалів справи.

За так, вимоги на суму 111 295,14 грн. 3 % річних та 9 823,77 грн. інфляційних нарахувань підлягають відхиленню.

Згідно з ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Одним із видів забезпечення виконання зобов'язань відповідно ст. 546, ст. 549 Цивільного кодексу України та ст. 199 Господарського кодексу України є неустойка (штраф, пеня), розмір якої визначається відповідно до умов договору, що не суперечать чинному законодавству України. Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання. Пунктом 4 ст. 231 Господарського кодексу України визначено, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг). Штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою НБУ, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором (п. 6 ст. 231 Господарського кодексу України).

Пунктом 7.2 Договору купівлі - продажу сторони передбачили, що у разі невиконання покупцем умов пунктів 6.1, 6.2 цього Договору він у безспірному порядку зобов'язується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу, а за прострочення понад 30 днів додатково сплатити штраф у розмірі 7 відсотків від суми простроченого платежу

Згідно статті 4 ОСОБА_4 України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" розмір пені за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань не повинен перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який нараховувалась пеня.

Здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку в частині позовних вимог щодо стягнення з відповідача пені та 7 % штрафу суд прийшов до висновку про їх часткове спросутвання наведеним вище контррозрахунком відповідача до 1 696 106,24 грн. та 3 281 740,35 грн. відповідно. При цьому, суми за контррозрахунком відповідають розрахунку пені та штрафу, здійсненому за допомогою калькулятору підрахунку заборгованості та штрафних санкцій "Ліга: ОСОБА_4 9.1.3" та доданому до матеріалів справи.

Відповідно до п. 3 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України приймаючи рішення у справі суд має право за власною ініціативою зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Згідно ч. 1 ст. 233 Господарського кодексу України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Як уже зазначалося вище, відповідач надав суду заяви № 14/4056 від 18.09.2015 року (вх. № 11834 від 18.09.2015 року) та № 14/4629 від 24.09.2015 року (вх. № 13896 від 24.09.2015 року) про зменшення розміру штрафних (фінансових) санкцій в порядку п. 3 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України. У судовому засіданні представник відповідача підтримав заяву щодо зменшення розміру штрафних (фінансових) санкцій на 90 %.

Матеріали справи та надані відповідачем пояснення свідчать про те, що ПАТ "Полтавагаз" не є газовидобувною компанією, інших джерел погашення заборгованості за спожитий природний газ, ніж її стягнення в судовому порядку зі своїх контрагентів в останнього не існує.

Постановою НКРЕ № 1106 від 07.08.2014 р. "Про внесення змін до постанови НКРЕ від 19.12.2013 р. № 1619" схвалено внесення змін до інвестиційних програм підприємства. Підприємству затверджено інвестиційну програму, яка фінансується за рахунок амортизаційних відрахувань, частини прибутку та інших джерел, і розділена на розділи: "Розподільчі газопроводи", "Споруди на розподільчих газопроводах" та інші.

Одночасне стягнення усієї суми боргу на виконання рішення суду у даній справі суттєво погіршить фінансове становище ПАТ "Полтавагаз" та може призвести до невиконання інвестиційних програм, що відповідно, поставить під загрозу газотранспортну систему області в цілому. Оплата вартості спожитого природного газу здійснюється в порядку, визначеному Постановою КМУ № 1082 від 03.12.2008 р. "Питання удосконалення схем розрахунків за використану електроенергію та природний газ" (зі змінами та доповненнями), відповідно до якої плата за природний газ від усіх категорій споживачів підприємства зараховується на поточні рахунки зі спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за використаний природний газ. Всі кошти, що надходять в рахунок оплати послуг з газопостачання населенням, бюджетними установами та іншими споживачами за затвердженим алгоритмом, у відсотковому співвідношенні спрямовується на оплату спожитого природного газу.

Формування нормативу відрахування коштів здійснюється із врахуванням наданого підприємством розрахунку частини виручки, яка підлягає обов'язковому перерахуванню на поточний рахунок підприємства для оплати спожитого природного газу, забезпечення підприємством ст. ст. 15, 24 ОСОБА_4 України "Про оплату праці", податкових зобов'язань в частині платежів до бюджетів усіх рівнів.

У зв'язку зі встановленням на липень 2015 року "нульових" нормативів перерахування коштів по всім категоріям споживачів для ПАТ "Полтавагаз", у товариства виникла кризова ситуація, пов'язана із відсутністю обігових коштів. Всі категорії споживачів продовжують сплачувати заборгованість за спожитий природний газ до 01.07.2015 року і при нульовому алгоритмі дані кошти акумулюються на поточних рахунках із спеціальним режимом використання ПАТ "Полтавагаз". З огляду на нерозподілення коштів на власників природного газу і ліцензіатів з транспортування природного і нафтового газу магістральними та промисловими трубопроводами у товариства виникають податкові зобов'язання за відсутності податкового кредиту.

Крім того, за даними бухгалтерського обліку ПАТ "Полтавагаз" за 6 місяців 2015 року отримано збиток в розмірі 12 456,00 грн.

Як уже зазначалося вище, між сторонами у справі та іншими учасниками правовідносин укладено спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання за рахунок коштів загального фонду державного бюджету. Саме на підставі вказаних протокольних рішень та постанови КМУ № 20 від 11.01.2005 року відбулося погашення заборгованості за договором № 2-01/14/12-ВТВ від 31.07.2012 року, а сума пені та штрафу нарахована позивачем виключно на грошові зобов'язання за вказаним договором.

Доказів наявності понесення-позивачем збитків, які б перевищували чи дорівнювали б розміру заявлених до стягнення сум неустойки (пеня, штраф) позивач суду не надав. Розмір штрафних санкцій, які просить позивач стягнути з відповідача є занадто великими та не співрозмірним із можливими збитками.

При вирішенні вищезазначеного клопотання, суд приймає до уваги, що на момент винесення рішення ПАТ "Полтавгаз" повністю здійснено оплату отриманих за Договором № 2-01/14/12-ВТВ від 31.07.2012 року обсягів природного газу.

Враховуючи вищевикладене, застосування до відповідача штрафних санкцій у повному обсязі у розмірі 1 696 106,24 грн. пені та 3 281 740,35 грн. 7 % штрафу може привести до погіршення і так вкрай тяжкого фінансового стану ОСОБА_1 акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Полтавагаз", виходячи із загальних засад, встановлених у ст. 3 Цивільного кодексу України, а саме - справедливості, добросовісності та розумності, у відповідності до ст. 233 Господарського кодексу України та на підставі п. 3 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України, суд прийшов до висновку щодо доцільності зменшити розмір неустойки (пені, штрафу) до 10 % .

Отже, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача пені підлягають задоволенню в частині стягнення 169 610,63 грн. та 7 % штрафу - в розмірі 328 174,04 грн., в частині стягнення з відповідача 1 526 495,61 грн. пені та 2 953 566,31 грн. 7 % штрафу у позові слід відмовити.

Відповідно до ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно з пунктом 4 частини третьої ст. 129 Конституції України та ст. 33, ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Допустимих доказів в спростування вищевикладеного чи будь-яких інших обґрунтованих заперечень по суті спору відповідач суду не надав.

За викладеного, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 169 610,63 грн. пені, 328 174,04 грн. 7 % штрафу, 340 229,21 грн. 3 % річних та 40 690,96 грн. інфляційних нарахувань підтверджені документально та нормами матеріального права, відповідачем не спростовані, а тому в цій частині підлягають задоволенню. В частині стягнення з відповідача 1 526 495,61 грн. пені, 2 953 566,31 грн. 7 % штрафу, 111 295,14 грн. 3 % річних та 9 823,77 грн. інфляційних нарахувань у позові слід відмовити.

У п. 3.17.4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" зазначено, що судовий збір у разі зменшення судом розміру неустойки покладається на відповідача повністю, без урахування зменшення неустойки.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати, понесені позивачем при подачі позову, покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених вимог.

На підставі матеріалів справи та керуючись ст. 43, ст. 49, ст. ст. 82-85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з ОСОБА_1 акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Полтавагаз" (36020, м. Полтава, вул. Козака, 2-а) на користь ОСОБА_1 акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (вул. Б. Хмельницького, 6, м. Київ, 01001) - 169 610,63 грн. пені, 328 174,04 грн. 7 % штрафу, 340 229,21 грн. 3 % річних, 40 690,96 грн. інфляційних та 51 779,90 грн. судового збору.

Видати наказ з набранням чинності цим рішенням.

3. В частині позовних вимог щодо стягнення 1 526 495,61 грн. пені, 2 953 566,31 грн. 7 % штрафу, 111 295,14 грн. 3 % річних та 9 823,77 грн. інфляційних нарахувань - у позові відмовити.

Повне рішення складено 22.10.2015 року

Суддя Г.І.Бунякіна