ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

22.10.2015 Справа № 920/1548/15

за позовом фізичної особи підприємця ОСОБА_1, м. Шостка, Сумська область,

до відповідача: Виконавчого комітету Шосткинської міської ради, м. Шостка, Сумська область,

про стягнення 158 312 грн. 57 коп.,

Суддя Жерьобкіна Є.А.

Представники:

Від позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2 (довіреність № 2234 від 20.10.2015року);

Від відповідача не зявився;

При секретарі судового засідання Мудрицькій С.Ю.,

Суть спору: позивач подав позовну заяву, в якій просить суд стягнути з відповідача 158 312 грн. 57 коп., в тому числі 106 596 грн. 00 коп. відшкодування витрат на поліпшення орендованого майна відповідно до договору оренди № 24 від 01.07.2014року, 51 716 грн. 57 коп. інфляційних збитків, а також судові витрати, пов`язані з розглядом справи, в тому числі судовий збір в сумі 2374 грн. 69 коп., витрати на оплату юридичних послуг в розмірі 2000 грн. 00 коп.

Позивач наполягає на задоволенні позовних вимог.

Відповідач подав відзив на позовну заяву № 01-28/2768 від 05.10.2015року, в якому частково заперечує проти позову та просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог щодо стягнення з відповідача інфляційних збитків, судового збору та витрат на оплату юридичних послуг. Відповідач вказує, що відповідно до протоколу розбіжностей № 1 до додаткової угоди до договору оренди № 24 від 01.07.2014року, сторони домовились, що сума витрат вартості здійснених позивачем невідокремлювальних поліпшень індексом інфляції за кожний попередній рік на момент її виплати не коригується.

Відповідач подав лист № 01-28/2925 від 19.10.2015року, в якому просить суд розглянути справу за відсутності представника відповідача.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд встановив:

Відповідно до укладеного між сторонами договору № 24 від 01.07.2014року, позивачу у строкове платне користування передано окреме індивідуально визначене майно нежитлове вбудоване приміщення, площею 277,3 кв.м., яке розташоване за адресою: м. Шостка, вул. Леніна, буд. 9, що є комунальною власністю та знаходиться на балансі відділу комунальної власності. Майно передано в оренду для розташування дитячого розважального комплексу.

Факт передачі позивачу в оренду приміщення підтверджується актом прийому передачі, що є додатком № 1 до договору.

Відповідно до п. 2.3. договору, передача майна в оренду здійснюється за оціночною вартістю, визначеною в акті прийому - передачі цього майна.

У разі припинення договору майно повертається позивачем відповідачу. Позивач повертає майно відповідачу аналогічно порядку, встановленому при передачі майна позивачу. Вартість майна, що повертається позивачем відповідачу, визначається на підставі акта оцінки складеного за даними інвентаризації майна на момент припинення договору оренди, звіреного з актом прийому - передачі майна в оренду.

Майно вважається поверненим відповідачу з моменту підписання сторонами акта приймання-передачі.

Обов'язок по складанню акта приймання - передачі покладається на сторону, яка передає майно іншій стороні договору (п. 2.4. договору).

Згідно з п. 2.6. договору (в редакції додаткової угоди до договору від 12.05.2015року), якщо орендар за рахунок власних коштів здійснив за згодою орендодавця поліпшення орендованого майна, які неможливо відокремити від майна без заподіяння йому шкоди, відповідач зобов'язаний компенсувати йому зазначені кошти в межах збільшення в результаті цих поліпшень вартості орендованого майна, визначеної в установленому законодавством порядку, яке відбулося в результаті таких поліпшень.

У розділі 6 договору сторонами визначено права позивача, зокрема останній має право використовувати орендоване майно відповідно до його призначення та умов цього договору; з дозволу відповідача вносити зміни до складу орендованого майна, здійснювати його поліпшення, проводити реконструкцію; після припинення договору внаслідок закінчення терміну його дії позивач, який належним чином виконував свої обов'язки, має переважне право, за інших рівних умов, на продовження договору на новий термін.

Договір укладено з 01.07.2014року до 01.06.2017року включно (п. 10.1. договору).

З матеріалів справи вбачається, що 20.08.2015року сторони уклали додаткову угоду № 2 до договору оренди № 24 від 01.07.2014року, за умовами якої договір оренди достроково розірвано за згодою сторін з 20.08.2015року.

Орендоване приміщення повернуто позивачем відповідачу за актом приймання передачі від 20.08.2015року.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що ФОП ОСОБА_1, за згодою відповідача, було проведено реконструкцію та ремонт орендованого приміщення, у звязку з чим після дострокового розірвання договору оренди, позивач звернувся до відповідача з проханням відшкодувати вартість здійснених невідокремлюваних поліпшень орендованого майна в сумі 106596 грн. 00 коп. Разом з цим, в порушення умов договору, відповідач відмовив позивачу, у звязку з тим, що в місцевому бюджеті не передбачені відповідні видатки.

Статтею 629 Цивільного кодексу України визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 526, 629 Цивільного кодексу України, п. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, зобовязання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від зобовязання не допускається; договір є обовязковим для виконання сторонами.

Згідно з частиною першою статті 222 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин, що порушили майнові права або законні інтереси інших суб'єктів, зобов'язані поновити їх, не чекаючи пред'явлення їм претензії чи звернення до суду.

Частиною 6 ст. 283 Господарського кодексу України визначено, що до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 759 Цивільного кодексу України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

Згідно зі ст. 778 Цивільного кодексу України, наймач може поліпшити річ, яка є предметом договору найму, лише за згодою наймодавця. Якщо поліпшення можуть бути відокремлені від речі без її пошкодження, наймач має право на їх вилучення. Якщо поліпшення речі зроблено за згодою наймодавця, наймач має право на відшкодування вартості необхідних витрат або на зарахування їх вартості в рахунок плати за користування річчю.

Вказана норма кореспондується зі ст. 27 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" згідно з якою, якщо орендар за рахунок власних коштів здійснив за згодою орендодавця поліпшення орендованого майна, які неможливо відокремити від майна без заподіяння йому шкоди, орендодавець зобов'язаний компенсувати йому зазначені кошти в межах збільшення в результаті цих поліпшень вартості орендованого майна, визначеної у встановленому законодавством порядку, яке відбулося в результаті таких поліпшень, якщо інше не визначено договором.

У пункті п. 2.6. договору оренди (в редакції додаткової угоди до договору від 12.05.2015року) сторони визначили, якщо орендар за рахунок власних коштів здійснив за згодою орендодавця поліпшення орендованого майна, які неможливо відокремити від майна без заподіяння йому шкоди, відповідач зобов'язаний компенсувати йому зазначені кошти в межах збільшення в результаті цих поліпшень вартості орендованого майна, визначеної в установленому законодавством порядку, яке відбулося в результаті таких поліпшень.

З матеріалів справи вбачається, що 01.07.2014року позивач звернувся до відповідача з листом про надання дозволу для реконструкції, ремонту та переобладнання з метою покращення стану орендованого нежитлового вбудованого приміщення площею 277,3 кв.м., розташованого по вул. Леніна, буд. 9, м. Шостка.

Рішенням виконавчого комітету Шосткинської міської ради від 05.08.2014року № 185 позивачу надано згоду на здійснення невідємних поліпшень орендованого нежитлового приміщення, розташованого по вул. Леніна, буд. 9 у м. Шостка.

Рішенням виконавчого комітету Шосткинської міської ради від 05.08.2014року № 194 позивачу надано дозвіл на розроблення проектної документації та реконструкцію нежитлового вбудованого приміщення площею 277,3 кв.м. для розташування дитячого розважального комплексу на вул. Леніна, буд. 9.

Судом встановлено, що факт здійснення позивачем невідємних поліпшень орендованого нежитлового приміщення на загальну суму 106 596 грн. 00 коп. підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, в тому числі договором підряду № 14-09-05 від 15.08.2014року, укладеним між позивачем та ТОВ «Торговий дім Дизайн», довідками про вартість виконаних будівельних робіт за серпень та вересень 2014 року, актами приймання-передачі виконаних будівельних робіт за серпень та вересень 2014 року на загальну суму 106 596 грн. 00 коп., квитанціями до прибуткового касового ордера № 207 від 22.08.2014року, № 242 від 22.09.2014року, № 251 від 30.09.2014року, аудиторським висновком від 03.10.2014року та довідкою про вартість невідємних поліпшень орендованого майна.

Згідно з актом перевірки технічного стану нежитлового вбудованого приміщення по вул. Леніна, буд. 9, яке повертається з оренди від 20.08.2015року, підписаного сторонами та скріпленого печатками, сторони підтвердили факт проведення в серпні - вересні 2014 року підрядником ТОВ «Торговий дім «Дизайн» частково капітального ремонту. Факти виконаних робіт перевірено відповідачем та підтверджено позивачем належними підрядними документами.

Відповідно до ст.ст. 22, 78 Господарського процесуального кодексу України, відповідач має право визнати позов повністю або частково, а також має право до початку розгляду господарським судом справи по суті подати зустрічний позов. У разі визнання відповідачем позову господарський суд приймає рішення про задоволення позову за умови, що дії відповідача не суперечать законодавству або не порушують прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб.

Відповідач визнає позовні вимоги в частині стягнення 106 596 грн. 00 коп. в якості відшкодування витрат на поліпшення орендованого майна відповідно до договору оренди № 24 від 01.07.2014року.

З урахуванням вказаного, враховуючи встановлений судом факт здійснення позивачем невідємних поліпшень орендованого нежитлового приміщення на загальну суму 106 596 грн. 00 коп., суд вважає правомірними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 106 596 грн. 00 коп. відшкодування витрат на поліпшення орендованого майна відповідно до договору оренди № 24 від 01.07.2014року.

Згідно зі ст. 224 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

До складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що особа, яка порушила зобов'язання, несе цивільно-правову відповідальність, зокрема, у вигляді відшкодування збитків. Для застосування такої міри відповідальності як відшкодування збитків, необхідна наявність всіх чотирьох загальних умов відповідальності, а саме: протиправна поведінка боржника, яка полягає у невиконанні або неналежному виконанні ним зобов'язання; наявність шкоди (збитки - це грошове вираження шкоди); причинний зв'язок між протиправною поведінкою та завданою шкодою, вина боржника.

З посиланням на ст. 224 Господарського кодексу України, позивачем відповідачу згідно з поданим розрахунком, нараховано збитки від інфляції в сумі 51 716 грн. 57 коп. за період з 01.10.2014року по 11.09.2015року, виходячи з суми заборгованості в розмірі 106 596 грн. 00 коп.

Разом з цим, позивач не подав доказів наявності всіх чотирьох загальних умов для застосування такої міри відповідальності як відшкодування збитків, а саме протиправної поведінки боржника, яка полягає у невиконанні або неналежному виконанні ним зобов'язання, наявності шкоди та причинного звязку між протиправною поведінкою та завданою шкодою, вини боржника.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Грошовим зобов'язанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана сплатити гроші на користь другої сторони (кредитора), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Підставою застосування відповідальності, передбаченої частиною другою статті 625 ЦК України, є прострочення боржником виконання грошового зобов'язання.

Тобто порушенням грошового зобов'язання є невиконання боржником обов'язку сплатити грошові кошти.

Зі змісту умов укладеного між сторонами договору оренди вбачається, що сторонами не встановлено строк (термін) виконання відповідачем обов'язку з відшкодування позивачу вартості здійснених останнім за рахунок власних коштів поліпшень орендованого майна.

Згідно з узгодженою редакцією додаткової угоди до договору від 12.05.2015року, сторони домовились, що сума вартості здійснених невідокремлювальних поліпшень індексом інфляції за кожний попередній рік на момент її виплати не коригується.

Відповідно до ч. 2 ст. 530 Господарського процесуального кодексу України, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до відповідача з вимогою (листом) щодо повернення суми здійснених поліпшень орендованого майна, яка отримана відповідачем 27.08.2015року, відповідно строк (термін) виконання відповідачем обов'язку, з урахуванням приписів ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України, закінчився 03.09.2015року, прострочення виконання грошового зобов'язання почалося з 04.09.2015року.

Збитки від інфляції за період з 04.09.2015року по 11.09.2015року, виходячи з суми заборгованості в розмірі 106 596 грн. 00 коп. відсутні.

Таким чином, враховуючи відсутність інфляційних збитків за встановлений судом період прострочення виконання грошового зобовязання, а також те, що позивачем не доведено наявності всіх чотирьох загальних умов для застосування такої міри відповідальності як відшкодування збитків, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог щодо стягнення з відповідача 51 716 грн. 57 коп. інфляційних збитків, за їх необґрунтованістю.

Виходячи з фактичних обставин даної справи, відповідно до ст. ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1598 грн. 94 коп. пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як вбачається з прохальної частини позовної заяви, позивач просить суд стягнути з відповідача 2000 грн. 00 коп. витрат на юридичні послуги.

На підтвердження понесення вказаних витрат позивачем подано до матеріалів справи договір про надання юридичних послуг від 01.08.2015року, укладений між ФОП ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2, а також квитанцію № 00016-07/02 від 14.09.2015року про сплату 2000 грн. 00 коп. згідно договору про надання юридичних послуг від 01.08.2015року.

Згідно зі ст. 44 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Відповідно до ст. 48 Господарського процесуального кодексу України, витрати, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, визначаються господарським судом. Судовим експертам і перекладачам відшкодовуються витрати, пов'язані з явкою до господарського суду, в розмірах, встановлених законодавством про службові відрядження. Витрати, що підлягають сплаті за послуги адвоката, визначаються у порядку, встановленому Законом України "Про адвокатуру".

Суд враховує, що у порядку встановленому процесуальним законом юридичній особі відшкодовуються витрати на послуги адвоката, пов'язані з розглядом справи у господарському судочинстві.

За змістом частини третьої статті 48 та частини п'ятої статті 49 Господарського процесуального кодексу України у їх сукупності, можливе покладення на сторони у справі як судових витрат тільки тих сум, які були сплачені стороною за отримання послуг адвоката (у розумінні пункту 1 статті 1 та частини першої статті 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»), а не будь-якої особи, яка надавала правову допомогу стороні у справі.

Отже, обов'язковою умовою для відшкодування адвокатських витрат є наявність належних доказів, що послуги були надані адвокатом.

Докази на підтвердження того, що ОСОБА_2 має статус адвоката в матеріалах справи відсутні.

У судовому засіданні 22.10.2015року ОСОБА_2 підтвердила, що не є адвокатом та свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю не має.

Відповідно до правової позиції викладеної у п. 1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №7 від 21.02.2013 року "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" відповідно до розділу VI Господарського процесуального кодексу України судовими витратами є витрати сторін та інших учасників судового процесу в господарському суді, які пов'язані з розглядом справи і складаються з: судового збору; сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом; витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження; оплати послуг перекладача, адвоката; інших витрат, пов'язаних з розглядом справи.

До інших витрат у розумінні статті 44 ГПК відносяться, зокрема: суми, які підлягають сплаті особам, викликаним до господарського суду для дачі пояснень з питань, що виникають під час розгляду справи (стаття 30 названого Кодексу); витрати сторін та інших учасників судового процесу, пов'язані з явкою їх або їхніх представників у засідання господарського суду, за умови, що таку явку судом було визнано обов'язковою.

З урахуванням викладеного, виходячи зі змісту договору про надання юридичних послуг від 01.08.2015року, наданих позивачем доказів понесення витрат на юридичні послуги, суд не вбачає правових підстав для віднесення сплачених позивачем грошових коштів у розмірі 2000 грн. до судових витрат та відповідно підстав для відшкодування позивачу витрат на оплату юридичних послуг за рахунок відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Виконавчого комітету Шосткинської міської ради (вул. Леніна, буд. 14, м. Шостка, Сумська область, 41100, 3) на користь фізичної особи підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, 41100, іден. номер НОМЕР_1) 106 596 грн. 00 коп. відшкодування витрат на поліпшення орендованого майна, 1598 грн. 94 коп. судового збору.

3. У задоволенні позову в іншій частині відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 23.10.2015року

Суддя Є.А. Жерьобкіна