РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.10.2015Справа №910/22088/15
За позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

до Публічного акціонерного товариства "Київгаз"

про стягнення 74 267,78 грн.

Суддя Ярмак О.М.

Представники:

Від позивача: Єфременко О.О. предст. за дов.

Від відповідача: Лебедєв Ю.В., Ступак Т.О. за дов.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Пред'явлені вимоги про стягнення 38 170,44 грн. основного боргу за поставлений газ, 30 704,49 грн. пені, 5 392,85 грн. 3% річних.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.08.2015 порушено провадження у справі № 910/22088/15, розгляд справи призначено на 17.09.2015.

16.09.2015 через канцелярію суду позивач клопотання про застосування строку позовної давності до вимог про стягнення пені, нарахованої на зобов'язання, виконання яких було прострочено раніше ніж 25.08.2014 року ( за 1 календарний рік з моменту звернення з позовом) відповідно до ст. 267 ЦК України.

У засіданні суду 17.09.2015 оголошувалась перерва до 20.10.2015 на підставі ст. 75 ГПК України.

У судовому засіданні 20.10.2015 представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідач позов не визнає, у відзиві на позовну заяву повідомляє про погашення суми основного боргу у повному обсязі, надає докази оплати, просить провадження у справі в цій частині припинити, пояснює, що борг перед відповідачем виникає у зв'язку з наявністю обставин, що не залежать від ПАТ «Київгаз», надав контррозрахунок сум пені та 3 % річних.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача і відповідача, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

08 січня 2013 року між позивачем (продавець по договору) та відповідачем (покупець) був укладений договір на купівлю-продаж природного газу № 13-330-РО, згідно з умовами якого позивач зобов'язався передати відповідачу у 2013 році природний газ, а відповідач - прийняти та оплатити газ на умовах договору.

Відповідно до п.1.2 договору сторони погодили, що газ, що продається за цим договором, використовується покупцем виключно для подальшої реалізації релігійним організаціям (крім обсягів, що використовується для виробничо-комерційної діяльності), які є кінцевими споживачами газу.

Згідно п.2.1 договору, продавець передає покупцеві у 2013 році газ в обсязі до 1 336, 000 тис.куб., у тому числі по місяцях кварталів (тис. куб м) в узгодженому сторонами обсязі.

Пунктом 3.3 встановлено, що приймання-передача газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці продажу оформлюється актом приймання-передачі. Обсяг споживання газу покупцем у відповідному місяці поставки встановлюється шляхом складання добових обсягів, визначених на підставі показів комерційного вузла/вузлів обліку газу покупця.

У процесі дії договору сторони неодноразово вносили зміни до договору в частині обсягу та ціни газу шляхом підписання додаткових угод.

Відповідно до п.6.1 договору в редакції додаткової угоди № 3 від 28.04.2014 до договору визначено, що оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами у національній валюті шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки.

У разі неповної оплати остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється покупцем до 20-го числа місяця, наступного за місяцем реалізації газу на підставі підписаного сторонами акту приймання-передачі газу за розрахунковий місяць.

Пунктом 11 договору в редакції додаткової угоди № 9 від 22.12.2014 встановлено, що договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін, поширює дію на відносини, що фактично склались між сторонами з 1 січня 2013 року, і діє в частині реалізації газу до 31 березня 2015 року, а в частині проведення розрахунків за газ - до їх повного здійснення.

На виконання умов договору позивач за період з січня 2013 по червень 2015 року поставив, а відповідач прийняв природний газ на загальну суму 7 025 157,20 грн.,що підтверджуються підписаними без зауважень та скріпленими печатками сторін актами приймання - передачі природного газу, копії яких долучені до матеріалів справи.

Згідно розрахунку позивача, заборгованість відповідача за поставлений у вказаний період газ по договору купівлі-продажу природного газу станом на 07.08.2015р. склала 38 170,44 грн.

Відповідно до ст.ст.526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається (ст. 525 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

У процесі розгляду справи відповідачем повідомлено та надано докази погашення основного боргу у сумі 38 170,44, що підтверджується копією банківської виписки з рахунку позивача станом на 25.08.2015.

За таких обставин, провадження у справі в частині стягнення 38 170,44 грн. основного боргу підлягає припиненню на підставі п.1-1 ст. 80 ГПК України, судові витрати покладаються на відповідача, оскільки оплату здійснено після порушення провадження у даній справі.

Несвоєчасна сплата відповідачем вартості отриманого товару по договору купівлі-продажу природного газу № 13-330-РО від 08.01.2013 є порушенням договірних зобов'язань та вимог ст. ст. 525, 526, ч. 1 ст. 692 ЦК України.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У відповідності до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Пунктом 7.2 договору передбачено, що у разі невиконання покупцем умов пункту 6.1. умов цього договору, він зобов'язується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Положенням п.9.2 договору встановлено, що строк, у межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, штрафів, пені, відсотків річних, інфляційних нарахувань, встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також, три проценти річних від простроченої суми.

Позивачем заявлено до стягнення 30 704, 49 грн. пені та 5 392,85 грн. 3% річних за 20.02.2013 по 07.08.2015 прострочення виконання зобов'язань по договору по кожному звітному місяцю окремо.

Відповідач заявив про застосування строку позовної давності до заявленої пені з посиланням на п. 1 ч.2 ст. 258 ЦК України, відповідно до якого строк по позовної давності за цим договором та до вимог про стягнення неустойки встановлюється тривалістю в один рік.

Згідно статті 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до статті 258 ЦК України, для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Згідно статті 259 ЦК України, позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Пунктом 9.2 договору було передбачено, що позовна давність за договором до вимог про стягнення неустойки встановлюється тривалістю 3 роки.

При цьому, судом встановлено, що додатковою угодою № 3 від 28.04.2014 року до договору п.9.2 договору було викладено у новій редакції: «У разі недосягнення сторонами згоди щодо вирішення спорів (розбіжностей) за цим договором, спір передається на вирішення в господарські суди України».

Таким чином, станом на момент вирішення спору, умови договору не містить пункту яким строк позовної давності до вимог про стягнення неустойки встановлюється тривалістю у три роки. Аналогічної правової позиції дотримується Вищий господарський суд України в постанові від 08.05.2014 № 917/2289/13.

Позивач заявив до стягнення пеню у розмірі 30 704,49 грн. за період прострочення 20.02.2013 по 20.08.2015 по кожному розрахунковому місяцю, а саме: за січень 2013 суму 1 185,93 грн. пені за період з 20.02.2013 по 25.02.2013, за лютий 2013 суму 1 177,21 грн. пені за період з 20.03.2013 по 26.03.2013, за березень 2013 суму 11 263,39 грн. пені за період з 20.04.2013 по 25.06.2013, за квітень 2013 суму 2743,04 грн. пені за період з 20.05.2013 по 25.06.2013, за травень 2013 суму 72,59 грн. пені за період з 20.06.2013 по 25.06.2013, за червень 2013 суму 28,13 грн. пені за період з 20.07.2013 по 22.07.2013, за липень 2013 суму 16,49 грн. пені за період з 20.08.2013 по 21.08.2013, за серпень 2013 суму 62,58 грн. пені за період з 20.09.2013 по 26.09.2013, за вересень 2013 суму 62,58 грн. пені за період з 20.10.2013 по 22.10.2013, за жовтень 2013 суму 421,55 грн. пені за період з 20.11.2013 по 27.11.2013, за листопад 2013 суму 81,32 грн. пені за період з 20.12.2013 по 20.12.2013, за грудень 2013 суму 1 643,77 грн. пені за період з 20.01.2014 по 30.01.2014, за січень 2014 суму 1 511,94 грн. пені за період з 20.02.2014 по 28.02.2014, за лютий 2014 суму 1 722,66 грн. пені за період з 20.03.2014 по 31.03.2014, за березень 2014 суму 1 407,44 грн. пені за період з 20.04.2014 по 29.04.2014, за квітень 2014 суму 908,29 грн. пені за період з 20.05.2014 по 27.05.2014, за травень 2014 суму 251,66 грн. за період з 20.06.2014 по 25.06.2014, за червень 2014 суму 185,38 грн. пені за період з 20.07.2014 по 24.07.2014, за липень 2014 суму 112,63 грн. пені за період з 20.08.2014 по 27.08.2014, за серпень 2014 суму 138,13 грн. пені за період з 20.09.2014 по 29.09.2014, за вересень 2014 суму 178,70 грн. пені за період з 20.10.2014 по 27.10.2014, за січень 2015 суму 659,37 грн. пені за період з 20.02.2015 по 20.02.2015, за квітень 2015 суму 137,03 грн. пені за період з 20.05.2015 по 27.05.2015, за травень 2015 суму 955,04 грн. пені за період з 20.06.2015 по 01.07.2015, за червень 2015 суму 1192,17 грн. пені за період з 20.07.2015 по 07.08.2015.

Позивач, згідно штемпеля на поштовому конверті звернувся до суду з позовною заявою 21.08.2015, тому пеня є обґрунтованою та підлягає стягненню з відповідача за період з 21.08.2014 по 20.08.2015 (в межах строку позовної давності). Позивачем пропущено строк позовної давності стосовно стягнення пені за період з 20.02.2013 по 20.08.2014 в сумі 24742,03 грн.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (стаття 267 Цивільного кодексу України).

За наведених обставин справи, приписів законодавства суд не вбачає підстав для задоволення позову в частині стягнення пені за період з 20.02.2013 по 20.08.2014 в сумі 24742,03 грн., відхиляє доводи позивача, наведені в обґрунтування заявлених позовних вимог в цій частині позову.

Нараховані позивачем на підставі ч.2 ст. 625 ЦК України 5 392,85 грн. 3% річних за прострочення виконання зобов'язання по кожному розрахунковому місяцю, після здійснення перевірки розрахунку, задовольняються судом в межах розрахунку позивача.

Наданий відповідачем контр розрахунок позовних вимог не приймається судом в частині нарахування 3% річних, виходячи з наступних підстав.

У пункті 1.9. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань», роз'яснено, що якщо у договорі виконання грошового зобов'язання визначається до настання певного терміну, наприклад, до 1 серпня 2014 року (частина друга статті 252 ЦК України), то останнім днем виконання такого зобов'язання вважається день, що передує цьому терміну (в даному прикладі - 31 липня 2014 року).

Умовами п.6.1 договору в редакції додаткової угоди № 3 від 28.04.2014 до договору визначено, що оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами у національній валюті шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки. У разі неповної оплати остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється покупцем до 20-го числа місяця, наступного за місяцем реалізації газу на підставі підписаного сторонами акту приймання-передачі газу за розрахунковий місяць.

Таким чином, строк оплати вартості отриманого газу у розрахунковому місяці настав 19 числа місяця, наступного за місяцем реалізації газу, а відповідно прострочення з 20-го числа, що відповідачем не враховано.

За таких обставин, суд прийшов до висновку про припинення провадження у справі в частині стягнення 38 170,44 грн. основного боргу, стягнення з відповідача 5962,46 грн. пені, 5 392,85 грн. 3% річних. В частині стягнення 24742,03 грн. пені відмовити за пропуском строку позовної давності.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 49 ГПК України, покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 33, 49, 75, 82-85 ГПК України, Господарський суд міста Києва,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

1. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Київгаз» (01103, м.Київ, вул.Кіквідзе, 4-б, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01001, м.Київ, вул.Богдана Хмельницького, 6, ) 5962 (п'ять тисяч дев'ятсот шістдесят дві) грн. 46 коп. пені, 5392 (п'ять тисяч триста дев'яносто дві) грн. 85 коп. 3% річних, 1218 (одну тисячу двісті вісімнадцять) грн. 34 коп. судового збору.

Наказ видати відповідно до ст. 116 ГПК України.

2. Провадження у справі в частині стягнення 38 170,44 грн. основного боргу припинити.

3. В решті позову відмовити.

Суддя О.М.Ярмак