ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" жовтня 2015 р.Справа № 922/5236/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Присяжнюка О.О.

при секретарі судового засідання

розглянувши справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Банк"Демарк" м.Чернігів
до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, м. Харків
про стягнення коштів
за участю представників:

позивача - не з'явився

відповідача - ОСОБА_1,паспорт

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Банк" Демарк" звернувся до господарського суду Харківської області із позовною заявою до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, м. Харків в якій просить суд стягнути з останнього суму боргу за договором №51-255 про надання кредиту у формі овердрафт від 15.09. 2008р. з наступними змінами та доповненнями в розмірі 65 634,06грн., з яких заборгованість за кредитом 22025,68грн., заборгованість за відсотками 29 166,51грн., пеня за несвоєчасне погашення відсотків в сумі 7939,16грн., заборгованості по пені за несвоєчасне погашення кредиту в сумі 6502,71 грн.

Ухвалою господарського суду від 10.09.2015року порушено провадження у справі№922/5236/15, розгляд справи призначено на 29.09.2015року .

Позивач в судове засідання 29.09.2015року не з'явився, через канцелярію господарського суду надав клопотання(вх.№38616 від 25.09.2015 року) яким долучив до матеріалів справи документи на виконання вимог ухвали суду про порушення провадження у справі, які долучені судом до матеріалів справи на підставі ст.22 ГПК України .

Відповідач в судовому засіданні 29.09.2015року проти позову заперечує, через канцелярію господарського суду (вх.№39163 від 29.09.2015року) надав заперечення в яких не визнає заборгованості перед банком згідно неправомірних рахунків ФГВФО на підставі того, що строк позовної давності за кредитним договором сплив в жовтні 2013року , кредит було визнано безнадійним та списано за рахунок резервів банку.

Ухвалою господарського суду від 29.09.2015року , розгляд справи відкладено до 13.10.2015року .

Представник позивача в судове засідання 13.10.2015року не з'явився, через канцелярію господарського суду (вх.№41083 від 12.10.2015року) надав пояснення стосовно посилань відповідача про сплив строку позовної давності , зокрема, позивач вказував на перериванням строку позовної давності, у зв'язку із частковим погашенням відповідачем заборгованості включно до 30.11.2012року, що підтверджується виписками по рахунку позичальника та меморіальним ордером №310135 від 30.11.2012року, таким чином як вказує позивач, строк позовної давності закінчується лише в кінці 2015року .

Відповідач в судовому засіданні 13.10.2015року заперечував проти заявлених позовних вимог, через канцелярію господарського суду (вх.№41412 від 13.10.2015 року) надав відзив на позовну заяву та заяву про застосування строку позовної давності .

Ухвалою господарського суду від 13.10.2015року заяву про застосування строку позовної давності до спірних правовідносин долучено до матеріалів справи та визначено вирішити в процесі розгляду справи . Розгляд справи відкладено до 22.10.2015року .

Позивач в судове засідання 22.10.2015року не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Відповідач в судовому засіданні 22.10.2015 року заперечував проти заявлених позовних вимог, з підстав викладених у запереченнях, наполягав на застосуванні строку позовної давності до заявлених позовних вимог .

Приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, закріплені п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, ст. 4-3 та ст. 33 ГПК України, суд вважає, що господарським судом в межах наданих йому повноважень сторонам створені усі належні умови для надання доказів у справі та є підстави для розгляду справи за наявними у справі матеріалами у відповідності до ст. 75 ГПК України.

Отже, суд, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, встановив наступне.

15 вересня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством "Банк "Демарк", правонаступником всіх прав та обов'язків якого є Публічне акціонерне товариство "Банк "Демарк", та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 укладено Договір № 51-255 про надання кредиту у формі овердрафт за умовами якого Банк зобов'язався у період з 15 вересня 2008 року по 14 вересня 2009 року надавати Позичальнику кредит у формі овердрафт , а Позичальник зобов'язується повернути Банку в по 14 вересня 2009 року заборгованість по Овердрафту, сплатити відсотки за користування Овердрафтом та інші платежі на умовах передбачених Договором.

Овердрафт надається Позичальнику шляхом оплати протягом банківського операційного дня платіжних документів Позичальника з його поточного рахунку № 0032, відкритому в Банку "Демарк" в сумах, що перевищують фактичний залишок коштів на поточному рахунку Позичальника в Банку. Овердрафт надається позичальнику тільки для оплати платіжних доручень Позичальника або в готівковій формі для забезпечення господарської діяльності Позичальника.

Дебетове сальдо, що виникає на поточному рахунку Позичальника в Банку внаслідок оплати платіжних документів не може перевищувати граничної суми у розмірі 200000,00 грн., - Ліміт овердрафту. (п. 1.3. Договору).

За користування Овердрафтом Позичальник сплачує Банку відсотки у розмірі 25 % річних, які нараховуються на дебетові залишки на кінець операційного дня по рахунку № 0032, в разі перенесення заборгованості за овердрафтом на рахунок короткострокового кредиту по рахунку № 7811.

В подальшому до Договору № 51-255 про надання кредиту у формі овердрафт від 15 вересня 2008 року вносились зміни: Додатковою угодою № 1 від 05 грудня 2008 року про внесення змін до Договору № 51-255 про надання кредиту у формі овердрафт від 15 вересня 2008року, Договором № 1 від 14 серпня 2009 року про внесення змін до Договору № 51-255 про надання кредиту у формі овердрафт від 15 вересня 2008 року.

Відповідно до п. 3.1. Договору, зі змінами внесеними Договором № 1 про внесення змін від 14 серпня 2009 року Банк надає Позичальнику кредит у розмірі 196330,22 грн., з кінцевим строком повернення по 13 вересня 2010 року та графіком погашення суми основної заборгованості, визначеного Додатком № 1, який є невід'ємною частиною Договору.

Кредит надається Позичальнику для поповнення оборотних коштів, у безготівковій формі (п.3.2. Договору).

Згідно п. 3.5.1. остаточної редакції Договору, згідно змін внесених Договором № 1 від 14 серпня 2009 року, Позичальник за користування Кредитом сплачуватиме Банку відсотки у розмірі ЗО % річних. Такі відсотки нараховуються на фактичну суму заборгованості за Кредитом, із розрахунку фактичної кількості днів Періоду нарахування відсотків на основі Банківського року (360 днів у році) і підлягають сплаті в строк по останній робочий день звітного місяця. У випадку несплати процентів, суму боргу за відсотками відноситься на рахунок несплачених в строк відсотків. Відсотки, нараховані в кінцевий рахунок підлягають сплаті одночасно з поверненням кредиту.

Пунктом 7.3. остаточної редакції Договору, згідно змін внесених Договором № 1 від 14 серпня 2009року, передбачено, що у разі порушення графіку погашення Кредиту зазначеного в Додатку № 1, який є невід'ємною частиною Договору, Банк переносить залишок непогашеної в строк заборгованості за кредитом на рахунок прострочених кредитів, у цьому разі Позичальник сплачує Банку за простроченою заборгованістю за кредитом підвищену процентну ставку - 35 % річних.

Статтею 11 Цивільного кодексу України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ч. 2 ст. 345 Господарського кодексу України кредитні відносини здійснюються на підставі кредитного договору, що укладається між кредитором і позичальником у письмовій формі. У кредитному договорі передбачаються мета, сума і строк кредиту, умови і порядок його видачі та погашення, види забезпечення зобов'язань позичальника, відсоткові ставки, порядок плати за кредит, обов'язки, права і відповідальність сторін щодо видачі та погашення кредиту.

Як вбачається із матеріалів справи Банк виконав свої зобов'язання за кредитним договором, зокрема, Позичальнику установлено ліміт овердрафта на загальну суму 200000,00 грн., що підтверджується меморіальним ордером № (# 30760291) від 15 вересня 2008 року.

У свою чергу, взяті на себе зобов'язання за Договором Позичальником Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 належним чином не виконуються.

Позичальником сплачено лише відсотки за користування кредитом за період з 16 вересня 2008 року по 30 листопада 2012 року на загальну суму 170787,37 грн., що підтверджується випискою з поточного рахунку позичальника, а також повернуто частину кредиту в розмірі 174304,54 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Ст. 610 Цивільного Кодексу України передбачає, що порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Таким чином, згідно розрахунку заборгованості за Договором № 51-255 про надання кредиту у формі овердрафту від 15 вересня 2008 року зі всіма змінами та доповненнями до нього станом на 27 серпня 2015 року існує заборгованість за кредитом - 22025,68 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.

Так, згідно п. 3.5.1. та п. 7.3. Договору з відповідними змінами, нараховано та підлягає стягненню заборгованості за відсотками за період з 01 грудня 2012 року по 27 серпня 2015 року на загальну суму 29166,51 грн.

Згідно п. 7.4. Договору у разі порушення строків погашення кредиту, Банк має право стягнути з позичальника пеню за кожний день прострочки, включаючи день проплати. Пеня нараховується на суму прострочених платежів за кредитом із розрахунку фактичної кількості прострочених днів, починаючи з дати виникнення простроченої заборгованості по дату здійснення платежу за кредитом у повному обсязі, у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Визначення розміру пені передбачено ст.231 ГК України, зокрема ч.б - "Штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором".

Частиною шостою ст.232 ГК України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Отже, заборгованість по пені за порушення строків сплати кредиту за період з 28 лютого 2015 року по 27 серпня 2015 року становить - 6502,71 грн.

Згідно п. 7.5. Договору у разі порушення строку сплати відсотків за кредитом Банк має право стягнути з Позичальника пеню за кожний день прострочки, включаючи день проплати. Пеня нараховується на суму несплачених своєчасно відсотків із розрахунку фактичної кількості прострочених днів, починаючи з дня виникнення простроченої заборгованості і по дату повного погашення заборгованості по відсотках, у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Так, за період з 28 лютого 2015 року по 27 серпня 2015 року нараховано та підлягає стягненню заборгованості по пені за порушення строків сплати відсотків на загальну суму 7939,16 грн.

Таким чином, станом на 27 серпня 2015 року загальна сума заборгованості Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 по Договору № 51-255 про надання кредиту у формі овердрафт від 15 вересня 2008 року зі змінами та доповненнями до нього становить 65634,06 грн. з яких:

- заборгованість за кредитом - 22025,68 грн.

- заборгованість за відсотками за період з 01.12.2012 р по 27.08.2015 р.- 29166,51 грн.

- заборгованість по пені за несвоєчасне погашення кредиту за період з 28.02.2015 р. по 27.08.2015 р. - 6502,71 грн.

- заборгованість по пені за несвоєчасне погашення відсотків за період з 28.02.2015 р. по 27.08.2015 р. - 7939,16 грн.

При вирішенні спору суд виходив з наступного.

Згідно ст.509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст.11 ЦК України, однією з підстав виникнення зобов'язань, є зокрема договори та інші правочини.

Як встановлено ч.2 ст.345 ГК України, кредитні відносини здійснюються на підставі кредитного договору, а ч.1 ст.1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

У відповідності до ч.2 ст.1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Так, згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Як встановлено ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

У відповідності до ст.193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно зі ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як встановлено ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Враховуючи вищевикладене та проаналізувавши долучені до позовної заяви розрахунки заборгованості, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований поданими доказами та відповідачем не спростований, а відтак, підлягає до задоволення.

У запереченнях на позовну заяву відповідач просить суд застосувати до спірних правовідносин строк позовної давності до заборгованості внаслідок чого відмовити у позові.

Поняття позовної давності, наведене у ст. 256 Цивільного кодексу України, свідчить про те, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Стаття 253 ЦК України закріплює право початкового моменту перебігу строку, зокрема, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язаний його початок.

Відповідно до ст.261 ЦК України, перебіг строку позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла б довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Загальна позовна давність встановлюється у три роки (ст.257 ЦК України).

Згідно п.4 ст.267 Цивільного кодексу України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Частинами 1, 3 статті 264 Цивільного кодексу України передбачено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

При цьому суд зауважує, що чинним законодавством не визначено переліку дій, що свідчать про визнання боржником свого боргу на користь кредитора. Узагальнюючою рисою даних дій є те, що такі дії мають бути спрямовані на виникнення цивільних прав і обов'язків (ч.1 ст.11 ЦК України).

Вказана правова позиція викладена в постанові Пленуму Вищого господарського суду України №10 від 29.05.2013р. "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів".

Зокрема, п. 4.4.1. вказаної Постанови передбачає, що до дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов'язку, можуть, з урахуванням конкретних обставин справи, належати: підписання уповноваженою на це посадовою особою боржника разом з кредитором акту звірки взаєморозрахунків, який підтверджує наявність заборгованості в сумі, щодо якої виник спір.

При цьому, вчинення боржником дій з виконання зобов'язання вважається таким, що перериває перебіг позовної давності, лише за умови, коли такі дії здійснено уповноваженою на це особою, яка представляє боржника у відносинах з кредитором у силу закону, на підставі установчих документів або довіреності.

Позивач у своїх поясненнях вказував, що перебіг позовної давності було перервано, оскільки відповідачем ФОП ОСОБА_1 здійснювалось погашення заборгованості як за основним боргом і відсотками , включно до 30 листопада 2012 року, що підтверджує копією меморіального ордеру №310135 від 30.11.2012 року в сумі 2733,16грн.

Відповідно суд вважає, що погашенням заборгованості як за основним боргом і відсотками , включно до 30 листопада 2012 року строк позовної давності перервано, відповідно позивач звернувся до суду за захистом свого порушеного права у межах строку позовної давності, перебіг якого розпочався заново з 30.11.2012року.

При вирішенні питання про розподіл господарських витрат, суд звертає увагу на те, що при зверненні до суду із позовною заявою не сплачено, оскільки на підставі постанови Правління Національного банку України від 30.01.2015р. №66 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «Демарк» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 30.01.2015р. №18 «Про початок процедури ліквідації Банку «Демарк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Банк «Демарк» та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію Банку «Демарк» ОСОБА_2 строком на 1 рік з 30.01.2015р. по 29.01.2016р. включно. Відповідно до п.9 ч.1 ст.48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію виконує повноваження, які визначені ч. 2 ст. 37 Закону, де передбачено зокрема право Уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб, заявляти від імені банку позови майнового та немайнового характеру до суду. Відповідно до п. 22 ст.5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняється уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - у справах, пов'язаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку.

Відповідно до ч.1 ст.49 ГПК України, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, відтак, витрати зі сплати судового збору слід покласти на відповідача в повному обсязі в розмірі 1218,0 грн., що відповідає максимальному розміру ставки судового збору, встановленому пп.1 п.2 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру. Зважаючи на те, що судовий збір при поданні позовної заяви не сплачувався, він підлягає до стягнення в доход Державного бюджету України у відповідності до ст.9 вказаного Закону.

Керуючись ст. ст. 1, 4, 12, 22, 32, 33, 34, 43, 44, 49, 69, 75, 82-85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (61145, АДРЕСА_1, код НОМЕР_1)на користь Публічного акціонерного товариства "Банк "Демарк" (14000, м. Чернігів, вул. Комсомольська, 28, код 19357516, накопичувальний рахунок №1 в управлінні НБУ в Чернігівській області, МФО 353467) - заборгованості за кредитом 22025,68грн., заборгованості за відсотками 29 166,51грн., пені за несвоєчасне погашення відсотків в сумі 7939,16грн., заборгованості по пені за несвоєчасне погашення кредиту в сумі 6502,71 грн.

Стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (61145, АДРЕСА_1, код НОМЕР_1)на користь державного бюджету України (одержувач коштів - Управління державної казначейської служби України у Дзержинському районі м. Харкова, вул. Бакуліна, 18, м. Харків, 61166, , рахунок 3003, банк одержувача - Головне управління державної казначейської служби України у Харківський області, МФО 851011, код бюджетної класифікації 22030001) -1218,0грн. судового збору.

Повне рішення складено 26.10.2015 р.

Суддя ОСОБА_3