ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" листопада 2015 р.Справа № 923/599/15
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: С.В. Таран,

суддів: Л.В. Лавриненко, В.Т. Пироговського,

при секретарі судового засідання О.М. Шитря,

за участю представників сторін:

від позивача - участі не брали;

від відповідача - ОСОБА_1, довіреність б/н від 17.04.2015;

розглянувши апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

на рішення Господарського суду Херсонської області від 22.06.2015

у справі №923/599/15

за позовом: фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

до відповідача: товариства з обмеженою відповідальністю "Екострой-1"

про розірвання договору, виселення та стягнення 532862,68 грн

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2015р. фізична особа-підприємець ОСОБА_2 звернувся до товариства з обмеженою відповідальністю "Екострой-1" (далі - ТОВ «Екострой-1») з позовом в редакції заяви від 18.05.2015 (том І а.с. 27-30, 123-126) про розірвання договору оренди №9 від 01.08.2011 адміністративної будівлі (літера А), розташованої по АДРЕСА_1, укладеного між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 та ТОВ "Екострой-1" в особі директора ОСОБА_3 у зв'язку з порушенням останнім умов пункту 7.3 договору оренди щодо несвоєчасного внесення орендної плати; зобов'язання товариство з обмеженою відповідальністю "Екострой-1" звільнити шляхом виселення з нежитлового приміщення адміністративної будівлі (літера А), розташованої по АДРЕСА_1 та передати фізичній особі-підприємцю ОСОБА_2; стягнення з ТОВ "Екострой-1" на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 заборгованості з орендної плати з урахуванням встановленого індексу інфляції в розмірі 198419,03 грн, 24% річних за користування грошовими коштами в розмірі 84443,65 грн та збитків в розмірі 250 000 грн.

Рішенням Господарського суду Херсонської області від 22.06.2015 у справі №923/599/15 (суддя Л.І. Александрова) в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, фізична особа-підприємець ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Херсонської області від 22.06.2015 у справі №923/599/15 скасувати та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити повністю, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

26.10.2015 до Одеського апеляційного господарського суду надійшла заява від представника фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про розгляд апеляційної скарги без його участі, при цьому позивач зазначив, що вимоги апеляційної скарги підтримує в повному обсязі, а рішення Господарського суду Херсонської області від 22.06.2015 вважає незаконним (том ІІ а.с. 31).

У судовому засіданні 03.11.2015 представник відповідача проти задоволення апеляційної скарги висловив заперечення, при цьому заявив клопотання про зупинення провадження у даній справі до розгляду по суті пов'язаної із нею справи №923/1711/15, яка розглядається у Господарському суді Херсонської області (том ІІ а.с.33-34).

Вказане клопотання задоволенню не підлягає, оскільки заявником не обгрунтовано яким саме чином з'ясування обставин у справі №923/1711/15 унеможливлює розгляд апеляційної скарги у даній справі, адже при розгляді справи №923/599/15 суд може самостійно встановити обставини, які розглядаються іншим судом, в тому числі щодо відповідності/невідповідності договору №9 від 01.08.2011 вимогам чинного законодавства. Само по собі зазначення про пов'язаність іншої справи, що розглядається іншим судом, з даною справою, не може бути підставою для застосування приписів частини першої статті 79 Господарського процесуального кодексу України.

Заслухавши пояснення представника відповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, судова колегія дійшла наступних висновків.

Відповідно до свідоцтва про право власності серії НОМЕР_1 від 27.03.2007 позивач є власником майнового комплексу, розташованого у АДРЕСА_1 (том І а.с. 12).

01.08.2011 між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 («орендодавець») та товариством з обмеженою відповідальністю "Екострой-1" («орендар») укладено договір оренди №9 (далі - договір №9 від 01.08.2011), за умовами якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне володіння та користування адміністративну будівлю (літера А) площею 449 кв.м, а також бетонний майданчик для розвантаження товару, площею 400 кв. м, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 (том І а.с. 33-34).

Відповідно до пунктів 3.1, 3.2, 3.4 договору №9 від 01.08.2011 розмір орендної плати складає 5 грн за 1 кв.м без ПДВ для приміщень та 5 грн за 1 кв.м бетонного майданчику для розвантаження; загальна сума орендної плати складає 4245 грн в місяць; розмір орендної плати підлягає індексації за офіційним курсом інфляції.

Згідно з пунктом 3.3 договору №9 від 01.08.2011 орендна плата нараховується з дня передачі предмета договору за актом приймання-передачі і припиняється з дня повернення орендодавцю за актом приймання-передачі.

Умовами пункту 3.5 договору №9 від 01.08.2011 передбачено, що орендна плата перераховується авансом щомісячно в строк до 7 числа поточного місяця на поточний рахунок орендодавця або зараховуватися готівкою в касу орендодавця.

У пункті 4.8 договору №9 від 01.08.2011 орендодавець зобов'язався своєчасно та в повному обсязі вносити орендну плату.

Сторонами у пунктах 7.3, 7.4 договору №9 від 01.08.2011 узгоджено, що у випадку несплати орендарем орендної плати протягом двох місяців поспіль орендодавець має право достроково розірвати договір оренди з дня письмового повідомлення орендаря про розірвання вказаного договору і вимагати повернення предмета договору; стягнути в встановленому порядку прострочену заборгованість по орендній платі враховуючи індекс інфляції і 24% річних за користування чужими грошовими коштами.

Даний договір укладений з 01.08.2011 терміном дії на три роки до 01.08.2014; дія договору оренди припиняється у разі: ліквідації об'єкта оренди; достроково за згодою сторін або за рішенням господарського суду; достроково у відповідності до статей 782, 783, 784 Господарського кодексу України; достроково за заявою однією із сторін, протягом 14 календарних днів після отримання другою стороною письмового повідомлення; достроково у відповідності з пунктом 7.5 вказаного договору; достроково протягом трьох календарних днів у випадку використання орендованого приміщення не за цільовим призначенням або пошкодження предмету договору (пункти 10.1, 10.4 договору №9 від 01.08.2011).

За актом приймання-передачі від 01.08.2011 орендоване майно, загальною площею 849 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 було передано від орендодавця орендареві (том І а.с. 39).

Предметом спору у даній справі є, зокрема, вимоги про розірвання договору оренди №9 від 01.08.2011 та стягнення заборгованості з орендної плати з урахуванням індексу інфляції та 24% річних за вказаним договором.

Колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду погоджується з висновком місцевого господарського суду щодо відсутності правових підстав для задоволення позовних вимог в цих частинах з огляду на наступне.

За свою правовою природою договір №9 від 01.08.2011 є договором найму (оренди).

За договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк (стаття 759 Цивільного кодексу України).

Відповідно до приписів статей 793, 794 Цивільного кодексу України договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) укладається у письмовій формі; договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) строком на три роки і більше підлягає нотаріальному посвідченню. Право користування нерухомим майном, яке виникає на підставі договору найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини), укладеного на строк не менш як три роки, підлягає державній реєстрації відповідно до закону.

Договір №9 від 01.08.2011 укладено сторонами строком на 3 роки, а тому він підлягав нотаріальному посвідченню.

В силу положень частини першої статті 220 Цивільного кодексу України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Враховуючи те, що договір оренди нерухомого майна №9 від 01.08.2011, укладений строком на 3 роки, проте нотаріально не посвідчений, хоча підлягав обов'язковому нотаріальному посвідченню, а відтак є нікчемним, місцевий господарський суд дійшов вірного висновку щодо відмови в задоволенні вимог про розірвання зазначеного договору та про стягнення сум боргу, що виникли із цього договору, так як нікчемний договір не є вчиненим та не породжує для сторін ніяких прав та обов'язків.

Саме таку правову позицію викладено в пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.2009.

Обгрунтованим є також висновок місцевого господарського суду про відмову в задоволенні позовних вимог в частині зобов'язання ТОВ "Екострой-1" звільнити, шляхом виселення з нежитлового приміщення, адміністративну будівлю (літера А), розташовану по АДРЕСА_1 та передати її фізичній особі-підприємцю ОСОБА_2 враховуючи те, що відповідач займає приміщення правомірно на підставі укладеного між сторонами договору оренди №2 від 01.01.2012, відповідно до якого позивач передав, а відповідач прийняв в строкове платне володіння та користування адміністративну будівлю (літера А) та бетонну площадку для розвантаження товару, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 (том І а.с. 35-36).

При цьому, Господарським судом Херсонської області обгрунтовано враховано те, що відповідно до статті 764 Цивільного кодексу України, якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

З огляду на те, що договір №2 від 01.01.2012 було укладено з 01.01.2012 по 01.08.2014 (пункт 10.1 договору №2 від 01.01.2012), а також те, що відповідно до вимог статті 764 Цивільного кодексу України орендодавець протягом одного місяця з дати закінчення строку договору не направив орендарю заперечення щодо продовження користування майном, вказаний договір вважається поновленим на той самий строк, тобто діє до 01.04.2016.

Посилання позивача на відмову від договору оренди №2 від 01.01.2012 листом від 11.05.2015 є помилковими, так як зазначеним листом орендодавець відмовився від договору оренди №9 від 01.08.2011 (том І а.с.131).

Доводи відповідача про те, що орендоване майно повернуто позивачеві, на підтвердження чого ТОВ "Екострой-1" надано копію акту державного виконавця від 23.09.2015 (том ІІ а.с. 27), до уваги колегією суддів не приймаються, оскільки зазначені обставини мали місце після прийняття рішення місцевим господарським судом.

Враховуючи те, що ні позивачем, ні відповідачем не надано оригіналів договорів оренди №2 від 01.01.2013, копії яких містяться в матеріалах даної справи (том І а.с.66-71), місцевий господарський суд дійшов обгрунтованого висновку щодо відсутності правовідносин між сторонами на підставі вказаних правочинів.

Правомірно відмовлено господарським судом першої інстанції і в задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача 250000 грн збитків, що обгрунтовані проведенням реконструкції орендованого приміщення без згоди скаржника, враховуючи таке.

Згідно з частиною першою статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків та моральної шкоди.

Особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 614 Цивільного кодексу України).

Згідно з приписами частин першої та другої статті 623 Цивільного кодексу України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором.

Відповідно до частини другої статті 22 цього Кодексу збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною (частина друга статті 224 Господарського кодексу України).

Статтею 225 Господарського кодексу України передбачено, що до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

З огляду на положення статті 22 Цивільного кодексу України, статей 224, 225 Господарського кодексу України для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками, вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

На підтвердження понесення позивачем збитків у сумі 250000 грн останнім подано локальний кошторис №2-1-1 без дати на влаштування підлоги та перестінків (том І а.с. 144-146). Однак зазначений кошторис не затверджений замовником, не підписаний ним, доказів виконання робіт за зазначеним кошторисом матеріали справи не містять, фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 не подано.

Положеннями статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що сторони повинні доводити ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, належними та допустимими доказами.

Враховуючи те, що позивачем не надано жодного доказу на підтвердження пошкодження відповідачем орендованого майна, проведення у ньому реконструкції; не подано будь-яких документів, які б свідчили про понесені скаржником витрати, пов'язані з приведенням орендованої адміністративної будівлі у попередній стан, колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду погоджується з висновком місцевого господарського суду щодо відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення 250000 грн збитків.

З огляду на викладене та враховуючи, що доводи апелянта щодо порушення Господарським судом Херсонської області норм матеріального та процесуального права при прийнятті рішення від 22.06.2015 не знайшли свого підтвердження, підстави для зміни чи скасування оспореного судового акта колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду не вбачає.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги відповідно до вимог статті 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 49, 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Одеський апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 залишити без задоволення, рішення Господарського суду Херсонської області від 22.06.2015 у справі №923/599/15 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку.

Повний текст постанови складено та підписано 04.11.2015.

Головуючий суддя С.В. Таран

Суддя Л.В. Лавриненко

Суддя В.Т. Пироговський