РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.10.2015Справа № 910/20049/15

Суддя Плотницька Н.Б., розглянувши справу

за позовомКомунального підприємства "Київський метрополітен"
доФізичної особи підприємця ОСОБА_1
пророзірвання договору, виселення з орендованого приміщення та стягнення 82 809 грн 37 коп.
Представники:
від позивача: Цибізова О.О. - представник за довіреністю
від відповідача: ОСОБА_3 - представник за довіреністю

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

04.08.2015 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Комунального підприємства "Київський метрополітен" з вимогами до Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 про розірвання договору оренди № 85-Упр(ДВ)-07 від 18.07.2007, виселення з орендованого приміщення та стягнення 82 809 грн 37 коп. заборгованості по орендній платі за договором оренди № 85-Упр(ДВ)-07 ВІД 18.07.2007, в тому числі: 74 082 грн 75 коп. основного боргу 8 310 пені та 416 грн 48 коп. 3 % річних.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач в порушення норм законодавства України та укладеного між сторонами договором оренди № 85-Упр(ДВ)-07 від 18.07.2007 не виконав в повному обсязі взяті на себе зобов'язання щодо повної та своєчасної оплати орендних платежів, у зв'язку з чим в останнього виникла заборгованість у розмірі 74 082 грн 75 коп., також у зв'язку з невиконанням зобов'язань за договором позивачем нараховано 8 310 грн 41 коп. пені та 416 грн 00 коп. 3 % річних. Крім того, у зв'язку з невиконанням відповідачем зобов'язань за договором, позивач просить суд розірвати договір оренди № 85-Упр(ДВ)-07 від 18.07.2007, виселити відповідача з орендованого приміщення та демонтувати тимчасово огороджуючи конструкцію.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.08.2015 порушено провадження у справі № 910/20049/15, розгляд справи призначений на 31.08.2015.

14.08.2015 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшли документи на виконання вимог ухвали суду.

31.08.2015 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшли документи на виконання вимог ухвали суду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 31.08.2015 розгляд справи відкладено на 05.10.2015, у зв'язку з неявкою представника відповідача в судове засідання та невиконанням сторонами вимог ухвали.

03.09.2015 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшла заява про уточнення позовних вимог.

05.10.2015 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшли заяви про ознайомлення з матеріалами справи, заяву про продовження строку розгляду справи, заяву про здійснення фіксації судового процесу технічними засобами та клопотання про відкладення розгляду справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.10.2015 продовжено строк розгляду справи на п'ятнадцять днів.

У відповідності до статті 77 Господарського процесуального кодексу України, для дослідження та оцінки доказів по справі у судовому засіданні 05.10.2015 оголошено перерву до 20.10.2015.

20.10.2015 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшли клопотання про залучення третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору та відзив на позовну заяву.

У судове засідання 20.10.2015 з'явились представники сторін та надали пояснення по суті спору. Представник позивача в повному обсязі підтримав заявлені позовні вимоги та просить суд їх задовольнити.

Представник відповідача надав пояснення, відповідно до яких в повному обсязі підтримав заявлені клопотання про залучення до участі у справі Київську міську раду та Департамент комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської адміністрації) в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору. Розглянувши подані відповідачем клопотання, суд відмовляє в їх задоволенні оскільки відповідачем не надано суду доказів, що рішення з даного спору може вплинути на їх права або обов'язки щодо однієї з сторін. Крім того, позивач за договором є органом, уповноваженим органами місцевого самоврядування управляти майном підприємства, установи в господарському віданні та в оперативному управлінні яких перебуває майно територіальної громади міста Києва.

У судовому засіданні 20.10.2015 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши надані суду докази, суд

ВСТАНОВИВ:

18.07.2007 між Комунальним підприємством "Київський метрополітен", як органом уповноважений органами місцевого самоврядування управляти майном підприємства, установи в господарському віданні та в оперативному управлінні яких перебуває майно територіальної громади міста Києва (орендодавець за договором) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (орендар за договором) укладено договір оренди № 85-Упр(ДВ)-07, відповідно до умов якого орендодавець на підставі рішення Київради від 02.02.2006 № 23/3114 передав, а орендар прийняв в оренду нерухоме майно (частину вестибюлю (переходу), визначену відповідно до проектної документації, розробленої ДП "ПІ Укрметротунельпроект", тимчасовими огороджуючими конструкціями (кіоском) орендаря) (далі - об'єкт оренди) за адресою: станція метро "Печерська" для торгівлі товарами народного споживання. Цей договір визначає взаємовідносини сторін щодо строкового, платного користування орендарем об'єктом оренди.

Відповідно до пункту 2.1 договору об'єктом оренди є частина вестибюлю (переходу), визначену відповідно до проектної документації, розробленої ДП "ПІ Укрметротунельпроект", тимчасовими огороджуючими конструкціями (кіоском) орендаря загальною площею 14,0 кв.м, згідно з викопіюванням з схеми тимчасового розташування МАФ, що складає невід'ємну частину цього договору.

За умовами пункту 2.4 договору об'єкт оренди належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва і знаходиться на балансі комунального підприємства "Київський метрополітен".

Відповідно до пункту 3.1 договору за користування об'єктом оренди орендар сплачує орендодавцю орендну плату, розрахунок якої здійснюється на підставі Методики розрахунку орендної плати за користування майном територіальної громади м. Києва, затвердженої рішенням Київради від 28.09.2006 № 34/91, та на дату підписання договору місячний розмір якої згідно з розрахунком орендної плати, що є невід'ємною частиною цього договору, становить 412,88 грн за 1 кв.м. орендованої площі, що в цілому за об'єкт оренди станом на червень 2007 року (з врахуванням індексу інфляції по травень 2007 року) складає 5780,36 грн без ПДВ.

Додатково орендар сплачує орендодавцю разом з орендною платою: податок на додану вартість у розмірах та порядку, визначених законодавством України; відшкодовує вартість спожитих комунальних послуг. Сума до відшкодування згідно з розрахунком (додаток №2) на момент укладення договору складає 146,48 грн (без ПДВ) та повинна бути переглянута в разі зміни цін на комунальні послуги для орендодавця (пункт 3.4 договору).

Згідно з пунктом 3.5 договору всього сума по договору з урахуванням ПДВ 20% (додаток № 2) з розрахунку на червень 2007 року складає 7112,21 грн. Оплата по договору проводиться орендарем, починаючи з дати підписання акта приймання-передачі. Останнім днем сплати орендної плати є дата підписання сторонами акта приймання-передачі при поверненні об'єкта оренди орендодавцеві.

Положеннями пункту 3.6 договору сторони визначили, що орендна плата сплачується орендарем незалежно від наслідків господарської діяльності.

У відповідності до умов пункту 9.1. та 9.3 договору даний договір вступає в силу з моменту підписання його сторонами і відповідно до рішення Київської міської ради від 02.02.2006 № 23/3114 дії з 18.07.2007 до 16.07.2008 (364 дні). Після закінчення строку дії цього договору його дія може бути продовжена на підставі рішення Київради.

В подальшому між сторонами укладалися додаткові угоди, якими вносилися відповідні зміни та доповнення до договору оренди № 85-Упр(ДВ)-07 від 18.07.2007, а саме:

- додатковою угодою № 1 (342) від 15.10.2007 доповнено розділ 8 договору пунктами 8.5.4, 8.5.5 та 8.6;

- додатковою угодою № 209 від 11.01.2008 внесли зміни в розмір орендної плати, визначивши розмір орендної плати з урахуванням ПДВ з розрахунку на лютий 2008 року на рівні 8 381,22 грн;

- додатковою угодою № 140 від 18.07.2008 продовжено термін дії договору до 30.09.2008;

- додатковою угодою № 257 від 01.10.2008 продовжено термін дії договору до 31.12.2008;

- додатковою угодою № 452 від 31.12.2008 продовжено термін дії договору до 31.03.2009;

- додатковою угодою № 478 від 01.06.2009 внесли зміни в розмір орендної плати, визначивши розмір орендної плати з урахуванням ПДВ з розрахунку на червень 2009 року на рівні 10 665,68 грн;

- додатковою угодою № 290 від 01.04.2010 пункт 3.4 викладено в новій редакції, передбачивши, що орендар відшкодовує орендодавцю витрати на утримання об'єкта оренди за окремим договором укладеним з орендодавцем. Також сторони дійшли згоди, що орендар протягом 20 календарних днів після підписання цієї додаткової угоди зобов'язується укласти з орендодавцем окремий договір на відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна;

- додатковою угодою № 452 від 31.12.2008 продовжено термін дії договору до 31.03.2009;

- додатковою угодою № 336 від 28.09.2011 продовжено термін дії договору до 31.03.2012.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Дослідивши зміст укладеного між позивачем та відповідачем договору, суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором оренди комунального майна.

Відповідно до норм частини 1 та 2 статті 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. У користування за договором оренди передається індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення (або цілісний майновий комплекс), що не втрачає у процесі використання своєї споживчої якості (неспоживна річ).

Згідно з частиною 3 статті 283 Господарського кодексу України об'єктом оренди можуть бути: державні та комунальні підприємства або їх структурні підрозділи як цілісні майнові комплекси, тобто господарські об'єкти із завершеним циклом виробництва продукції (робіт, послуг), відокремленою земельною ділянкою, на якій розміщений об'єкт, та автономними інженерними комунікаціями і системою енергопостачання; нерухоме майно (будівлі, споруди, приміщення); інше окреме індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення, що належить суб'єктам господарювання.

До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (частина 6 статті 283 Господарського кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк

Відповідно до статті 3 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" відносини щодо оренди майна, що перебуває у комунальній власності регулюються договором оренди, цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 287 Господарського кодексу України та статтею 5 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" орендодавцями щодо державного та комунального майна є державні (комунальні) підприємства, установи та організації - щодо нерухомого майна, загальна площа якого не перевищує 200 квадратних метрів на одне підприємство, установу, організацію, та іншого окремого індивідуально визначеного майна, якщо інше не передбачено законом.

Як встановлено судом, між позивачем та відповідачем 18.07.2007 було підписано акт прийому-передачі, відповідно до якого орендодавець передав, а орендар прийняв в оренду частину переходу станції метро "Печерська", визначену тимчасовими огороджуючи ми конструкціями (кіосками) орендаря, загальною площею 14,0 м2.

Судом встановлено, що позивач листами № 11-03/80/37 від 30.01.2013, № 11-03/1155 від 21.11.2013, № 487-НЗК від 26.08.2014, від 148-НДД від 31.03.2015 звертався до відповідача з вимогами про звільнення орендованого приміщення, у зв'язку порушення відповідачем умов договору щодо дотримання правил пожежної безпеки в метрополітенах, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень.

Крім того, судом встановлено, що відповідач в порушення норм чинного законодавства та умов договору не виконав взяті на себе зобов'язання щодо повної та своєчасної оплати орендних платежів за період з березня 2015 року по червень 2015 року, у зв'язку з чим в останнього виникла заборгованість у розмірі 74 082 грн 75 коп., що також не було спростовано відповідачем, зокрема, відповідачем не надано суду доказів оплати орендних платежів за період з березня 2015 року по червень 2015 року на суму 74 082 грн 75 коп.

До обов'язків орендаря згідно з нормами частини 1 статті 762 Цивільного кодексу України, статей 285, 286 Господарського кодексу України відноситься, зокрема, внесення плати за користування майном, розмір якої встановлений договором оренди.

Пунктом 3 статті 18 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" встановлено обов'язок орендаря вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі.

Згідно з пунктами 1, 3 статті 19 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" орендар за користування об'єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Зазначене також кореспондується зі статтями 525, 526 Цивільного кодексу України відповідно до яких зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 34 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З огляду на вищенаведене та встановленням факту невиконання відповідачем обов'язку з оплати орендних на загальну суму 74 082 грн 75 коп. вимоги позивача про стягнення з відповідача 74 082 грн 75 коп. визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

У зв'язку з неналежним виконання зобов'язань за договором оренди № 85-Упр(ДВ)-07 від 18.07.2007, позивачем нараховано відповідачу пеню у розмірі 8 310 грн 41 коп. та 3 % річних у розмірі 416 грн 00 коп. за загальний період прострочення з 11.03.2015 по 21.07.2015.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання (частина 1 статті 230 Господарському кодексі України).

Згідно з нормами статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

У відповідності до частини 2 статті 551 Цивільного кодексу України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі. Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Нормами статті 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" встановлено, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до пункту 6.2. договору за несвоєчасну сплату орендних платежів орендар сплачує на користь орендодавця пеню у розмірі 0,5 % від розміру несплачених платежів за кожен день прострочення, але не більше розміру, встановленого законодавством України.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом враховано рекомендації, викладені в пункті 4.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року N 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" стосовно того, що сплата інфляційних втрат та трьох процентів від простроченої суми (якщо інший розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним утримуваними коштами, належними до сплати кредиторові.

Дії відповідача є порушенням умов договору, що є підставою для застосування відповідальності (нарахування пені) відповідно до пункту 6.2 договору та захисту майнових прав та інтересів позивача відповідно до норм статті 625 Цивільного кодексу України.

З огляду на вищенаведене та доведення факту несвоєчасності виконання грошового зобов'язання за договором оренди № 85-Упр(ДВ)-07 від 18.07.2007, вимоги позивача про стягнення з відповідача пені у розмірі 8 310 грн 41 коп. та 3 % річних у розмірі 416 грн 00 коп., нарахованих за загальний період прострочення з 11.03.2015 по 21.07.2015, підлягають задоволенню у повному обсязі за розрахунком позивача.

Нормами частини 2 статті 17 Закон України "Про оренду державного та комунального майна" встановлено, що у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Сторони визнають, що при несплаті орендної плати орендарем протягом 3 місяців з дня закінчення строку поточного платежу орендодавець порушує справу в господарському суді про дострокове розірвання договору та примусове виселення орендаря(пункт 5.2 договору).

У відповідності до пункту 6.7. договору при невиконанні або порушенні однією із сторін умов цього договору та з інших підстав, передбачених законодавчими актами України, договір може бути розірваний достроково на вимогу однієї із сторін, за рішенням суду.

Відповідно до частини 2 статті 651 Цивільного кодексу України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Відповідно до частини 3 статті 26 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» договір оренди може бути розірвано за погодженням сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірвано за рішенням суду у разі невиконання сторонами своїх зобов'язань та з інших підстав, передбачених законодавчими актами України.

Орендна плата є однією з істотних умов договору оренди (стаття 284 Господарського кодексу України), і зобов'язання відповідача щодо її сплати встановлено безпосередньо в договорі та закріплено статтями 18, 19 Закону України "Про оренду державного та комунального майна".

Отже, порушення орендарем (наймачем) такої умови договору оренди державного (комунального) майна, як внесення орендної плати, є істотним і слугує достатньою правовою підставою для дострокового розірвання договору оренди в судовому порядку.

Враховуючи, що сплата орендної плати є основним обов'язком орендаря, внаслідок невиконання якого орендодавець значною мірою позбавився того, на що він розраховував при укладенні договору, а також враховуючи, що можливість дострокового розірвання договору у випадку несплати орендних платежів сторони прямо передбачили в договорі, вимоги позивача про розірвання договору оренди № 85-Упр(ДВ)-07 від 18.07.2007, визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Частиною 1 статті 27 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" у разі розірвання договору оренди, закінчення строку його дії та відмови від його продовження або банкрутства орендаря він зобов'язаний повернути орендодавцеві об'єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди.

Відповідно до частини 1 статті 785 Цивільного кодексу України, у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Положеннями пункту 4.14 договору сторони погодили, що орендар після припинення дії договору оренди та у разі відмови у продовженні договору оренди зобов'язаний протягом 10 календарних днів передати майно по акту приймання-передачі орендодавцю.

Відповідно до пункту 7.5 договору у разі закінчення строку дії договору або при його розірванні орендар зобов'язаний за актом приймання-передачі повернути об'єкт оренди орендодавцю у стані, в якому перебував об'єкт оренди на момент передачі його в оренду, з урахуванням всіх здійснених орендарем поліпшень, які неможливо відокремити від об'єкта оренди без заподіяння йому шкоди, з урахуванням зносу за період строку дії договору оренди. В акті зазначається технічний стан об'єкта оренди на дату повернення.

У разі припинення дії цього договору орендар звільняє орендовану частину приміщення переходу станції метро "Печерська" в термін, визначений пунктом 4.14 цього договору від своїх тимчасових огороджуючих конструкцій. При невиконанні орендарем зазначених в цьому пункті договору умов, орендодавець, самостійно на свій розсуд розпоряджається огороджуючими конструкціями (кіоском) (пункт 8.5.4 договору).

Відповідно до статті 2 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" орендою є засноване на договорі, строкове, платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Згідно із частиною 1 статті 67 Господарського кодексу України відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями і громадянами в усіх сферах господарської діяльності здійснюються на основі договорів.

Таким чином, з розірванням договору оренди № 85-Упр(ДВ)-07 від 18.07.2007 відповідач втрачає статус орендаря і, оскільки інших доказів щодо підтвердження права користування спірним приміщенням не має, тому позовні вимоги Комунального підприємства "Київський метрополітен" про виселення відповідача з орендованої частини вестибюлю (переходу), визначеної тимчасовими огороджуючими конструкціями (кіоском), загальною площею 14,0 кв.м. за адресою: м. Київ, станція метро "Печерська" також підлягають задоволенню. Як наслідок, задоволенню підлягає вимога позивача про зобов'язання відповідача демонтувати належні йому тимчасові огороджуючі конструкції (кіоск) загальною площею 14,0 кв.м. за адресою: м. Київ, станція метро "Печерська".

Твердження відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву не приймаються судом до уваги, оскільки спростовані наявними в матеріалах справи доказами.

Згідно з частиною 1 статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається, зокрема, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Зважаючи на це, судові витрати покладаються на відповідача у повному обсязі.

Керуючись ст. 43, ч. 1 ст. 49, ст.ст. 82, 82-1, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь Комунального підприємства "Київський метрополітен" (03056, м. Київ, пр-т. Перемоги, буд. 35, ідентифікаційний код 03328913) заборгованість у розмірі 74 082 (сімдесят п'ять тисяч вісімдесят) грн 75 коп., пеню у розмірі 8 310 (вісім тисяч триста десять) грн 41 коп., 3 % річних у розмірі 416 (чотириста шістнадцять) грн 48 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 5 481 (п'ять тисяч чотириста вісімдесят одна) грн 00 коп.

3. Розірвати договір оренди від 18.07.2007 № 85-Упр(ДВ)-07, укладений між Комунальним підприємством "Київський метрополітен" та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1.

4. Виселити Фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) з нерухомого майна (частини вестибюлю (переходу), визначену відповідно до проектної документації, розробленої ДП "ПІ Укрметротунельпроект", тимчасовими огороджуючими конструкціями (кіоском) орендаря) загальною площею 14,0 кв.м., що знаходиться за адресою: станція метро "Печерська".

5. Зобов'язати Фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) демонтувати тимчасову огороджуючу конструкцію (кіоск) за адресою: станція метро "Печерська", загальною площею 14,0 кв.м.

6. Після набрання рішенням законної сили видати накази.

Відповідно до частини 5 статті 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду шляхом подання, протягом 10 днів з дня складання повного рішення, апеляційної скарги через Господарський суд міста Києва.

Повне рішення складено: 02.11.2015

Суддя Н.Б. Плотницька