ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" жовтня 2015 р.Справа № 916/3478/15

Господарський суд Одеської області у складі:

судді Волкова Р.В.,

при секретарі судового засідання Стачук Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

за позовом: Державного підприємства „Одеський морський торговельний порт" (м. Одеса);

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Трексім" (м.Одеса)

про: стягнення 24666,01 грн.

За участю:

представника позивача: Казакова К.О. (за довіреністю);

представник відповідача: Племениченко А.В. (за довіреністю);

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Державне підприємство „Одеський морський торговельний порт" звернувся до господарського суду Одеської області з позовом до відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю "Трексім", про стягнення 36572,50грн., з яких 24793,53грн. основного боргу, 839,23грн. 3% річних, 10939,74грн. пені.

В обґрунтування своїх вимог посилається на укладання з відповідачем договору оренди рухомого майна що належить до державної власності № КД 17456 від 27.07.2012, неповну та несвоєчасну нарахування пені та 3% річних, оплату орендної плати відповідачем та на інші вказані у позовній заяві обставини.

Заявою від 15.10.2015 р. позивач уточнив позовні вимоги та просить стягнути 12580,02грн. основного боргу, 11146,53грн. пені, 939,46грн. 3% річних, всього 24666,01грн.

Відповідач вимоги позивача не визнав, посилаючись на добровільне виконання зобов'язань за договором у повному обсязі, відсутність збитків у позивача, надмірно великий розмір штрафних санкцій порівняно зі збитками позивача, взагалі відсутність збитків та на інші вказані у відзиві обставини.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, суд встановив наступне.

Між сторонами був підписаний договір оренди державного рухомого майна № КД 17456 від 27.07.2012 р. Відповідно до п.1.1 договору, позивач передає, а відповідач приймає у строкове платне користування певне державне рухоме майно, що знаходиться на балансі позивача.

Зазначений договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов'язань відповідно до ст.175 Господарського Кодексу України.

Стаття 629 ЦК України встановлює, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст.759 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до п.1ст.762 ЦК України, за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Згідно з п.3.2 договору, орендна плата за перший місяць оренди визначається шляхом коригування орендної плати за базовий місяць (червень 2012 р.) на відповідний індекс інфляції від базового до першого місяця оренди включно. У цьому ж пункті договору зазначено, що розмір орендної плати за кожен наступний місяць визначається шляхом коригування розміру місячної орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за поточний місяць.

Розмір орендної плати за базовий місяць оренди (червень 2012 р.) встановлений сторонами у п.3.1 договору і становить 8379,17грн.

Згідно з п.3.3 договору, орендна плата вноситься щомісячно не пізніше 15-го числа місяця, наступного за звітним.

Позивач свої зобов'язання щодо передачі майна відповідачу у оренду виконав належним чином, що підтверджується Актом приймання-передачі від 27.07.2012 р.

Відповідач свої зобов'язання щодо оплати належним чином не виконав, рахунки № 252619 від 08.09.2014 р., № 252728 від 07.10.2014 р., № 252838 від 07.11.2014 р., № 252953 від 08.12.2014 р. оплатив несвоєчасно, рахунок № 253072 від 31.12.2014 р. взагалі не оплачений.

Стосовно перших чотирьох рахунків між сторонами відсутні суперечки щодо строків та факту їх оплати. Щодо рахунку № 253072 від 31.12.2014 р. відповідач заперечує факт наявності заборгованості, посилаючись на здійснення оплати відповідно до платіжного доручення № 71 від 05.06.2015 р. Також вказує на надсилання позивачеві листа від 01.10.2015 р. вих. № 306, в якому просить зарахувати вказану оплату в погашення в тому числі рахунку № 253072 від 31.12.2014 р. Вказані доводи відповідача суд не вважає достатніми доказами здійснення оплати саме спірного рахунку, оскільки у вищевказаному платіжному дорученні № 71 зазначено інше призначення платежу, а саме, - "Оплата за оренду механізмів та обладнання по рахунку № 250424, 250421 від 07.05.2015р...". В судовому засіданні позивач пояснив, що саме за цим призначенням і було зараховано оплату за цим платіжним дорученням. Фактично, відповідач намагається в односторонньому порядку змінити призначення платежу майже через 4 місяці після його здійснення.

За таких обставин, суд вважає доведеним наявними доказами твердження відповідача про наявність боргу у розмірі 12580,02 грн., яка склалась внаслідок несплати рахунку № 253072 від 31.12.2014 р.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічна норма міститься і в ст.193 ГК України, яка регламентує, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Стаття 525 ЦК України забороняє односторонню відмову від зобов'язання або зміну його умов не, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Невиконання зобов'язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) ст. 610 ЦК України кваліфікує як порушення зобов'язання.

Згідно з ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Отже, порушення боржником прийнятих на себе зобов'язань тягне за собою відповідні правові наслідки, які полягають у можливості застосування кредитором до боржника встановленої законом або договором відповідальності.

У відповідності до приписів ст.546 ЦК України виконання зобов'язань може забезпечуватись неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до п.п.1,2,3 ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 3.5 договору сторони домовились про сплату пені у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України у разі несвоєчасного перерахування орендної плати.

Всього позивачем нараховано 11146,53грн. пені згідно наданого розрахунку.

Дослідивши наданий позивачем розрахунок пені, суд вважає що вимоги позивача підлягають задоволенню частково на суму 11128,14грн. Зменшення розміру пені на 18,39грн. викликано помилковим розрахуванням позивачем початку періоду прострочки за рахунком № 252838 від 07.11.2014 р. з 16.11.2014 р. без врахування того факту, що останній день оплати приходиться на не робочий день (субота) та за правилами переносу строків належним виконанням вважалась би сплата 17.11.2014 р. (понеділок, перший робочий день після 15-го числа), тому першим днем прострочки слід вважати 18.11.2014 р., а не 16.11.2014 р. (неділя).

У відповідності до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом.

Відповідно до вказаної правової норми та виходячи з наданого розрахунку, позивачем заявлено до стягнення 939,46грн. 3% річних. При здійсненні розрахунку позивачем припущена така ж саме помилка як і стосовно пені, яка полягає у включенні до періоду нарахування за рахунком № 252838 від 07.11.2014 р. періоду 16-17.11.2014 р. включно. В зв'язку з цим, розрахована позивачем сума підлягає зменшенню на 1,97грн. та становить 937,49грн.

Доводи відповідача про необхідність зменшення розміру штрафних санкцій внаслідок відсутності збитків у позивача, суд вважає необґрунтованими, оскільки зменшення штрафних санкцій є лише правом, а не обов'язком суду і застосовується лише при наявності виключних обставин.

За таких обставин, вимоги позивача про стягнення 12580,02грн. основного боргу, 11146,53грн. пені, 939,46грн. 3% річних, всього 24666,01грн. підлягають частковому задоволенню, а саме стосовно стягнення 12580,02грн. основного боргу, 11128,14грн. пені, 937,49грн. 3% річних, всього 24645,65грн.

Відповідно до ст.44, ст.49 Господарського процесуального Кодексу України, судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.525,526,530,546,549,611,612,625, 629,759 ЦК України, ст.ст.175,193 ГК України, 22,33,36,43,44, 49,75,82-85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Державного підприємства „Одеський морський торговельний порт" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Трексім" про стягнення 12580,02грн. основного боргу, 11146,53грн. пені, 939,46грн. 3% річних задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Трексім" (65026, м. Одеса, вул. Приморська,23,оф.20, код 34871753) на користь Державного підприємства „Одеський морський торговельний порт" м. Іллічівськ (65026, м. Одеса, пл. Митна,1, код 01125666) 12580/дванадцять тисяч п'ятсот вісімдесят/грн. 02 коп. основного боргу, 11128/одинадцять тисяч сто двадцять вісім/ грн. 14 коп. пені, 937/девятсот тридцять сім/ грн. 49 коп. 3% річних,1825/одна тисяча вісімсот двадцять п'ять/грн. 49 коп. витрат зі сплати судового збору.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Одеського апеляційного господарського суду через Господарський суд Одеської області протягом десяти днів з моменту складення повного рішення. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Вступна та резолютивна частина рішення оголошені в судовому засіданні 19.10.2015 року.

Повний текст рішення складено 26 жовтня 2015 р.

Суддя Р.В. Волков