КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" жовтня 2015 р. Справа№ 910/12433/13

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Суліма В.В.

суддів: Коротун О.М.

Гаврилюка О.М.

за участю представників сторін

від позивача: Кость О.Г. - представник за дов. №14-105 від 18.04.2014 року;

від відповідача: Матвеєва В.П. - представник за дов. № 91/2015/09/22-1 від 01.10.2015 року,

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 04.09.2015 року

у справі № 910/12433/13 (суддя: Домнічева І.О.)

за заявою Публічного акціонерного товариства "Київенерго"

про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню

за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

до Публічного акціонерного товариства "Київенерго"

про стягнення

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 24.04.2014 року провадження в частині стягнення 42513476,23 грн основного боргу припинено. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Київенерго" на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" пеню - 9 443,02 грн, 3 % річних - 4 964,45 грн, інфляційні втрати - 383,43 грн та судовий збір - 61719,49 грн. В іншій частині позову відмовлено.

На виконання вказаного рішення судом першої інстанції був виданий наказ.

Позивач звернувся до суду першої інстанції із заявою про визнання наказу Господарського суду міста Києва №910/12433/13 від 03.09.2014 року такими, що не підлягає виконанню.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.09.2015 року у справі № 910/12433/13 заяву Публічного акціонерного товариства "Київенерго" про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, задоволено частково. Визнано наказ Господарського суду міста Києва від 03.09.2014 року у справі № 910/12433/13 про стягнення заборгованості на суму 14790,90 грн таким, що не підлягає виконанню.

Не погодившись з прийнятою ухвалою, Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу у даній справі та відмовити у задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства "Київенерго" про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню.

Апеляційна скарга мотивована тим, що Господарський суд міста Києва неповно з'ясував обставини справи, визнав обставини встановленими, які є недоведеними і мають значення для справи, неправильно застосував норми матеріального та процесуального права, зокрема заява була розглянута за відсутності представника позивача, який не був належним чином про місце та час проведення засідання суду.

Крім того, скаржник зазначив, що списання сум пені, штрафних та фінансових санкцій є одним із елементів процедури реструктуризації заборгованості і не можуть розглядатися як самостійна підстава для списання поза процедурою реструктуризації. Крім того, проценти передбачені ст. 625 Цивільного кодексу України не є штрафними чи фінансовими санкціями, а тому не підлягають списанню.

Ухвалою Київського апеляційного Господарського суду від 05.10.2015 року апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" було прийнято до провадження.

Ухвалою Київського апеляційного Господарського суду від 15.10.2015 року розгляд справи було відкладено на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України. Крім того, даною ухвалою розгляд справи було продовжено на 15 днів.

У відзиві на апеляційну скаргу та в судовому засіданні 29.10.2015 року відповідач заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив залишити ухвалу Господарського суду міста Києва від 04.09.2015 року по справі №910/12433/13 без змін, а апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" без задоволення.

Розглянувши апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, Київський апеляційний господарський суд вважає, що ухвала Господарського суду міста Києва від 04.09.2015 року підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення, а апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" - частковому задоволенню, з наступних підстав.

Згідно ст. 99 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу, також апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 117 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, який видав наказ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати наказ таким, що не підлягає виконанню, та стягнути на користь боржника безпідставно одержане стягувачем за наказом. Господарський суд розглядає заяву в десятиденний строк у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника і виносить ухвалу. Неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви. До розгляду заяви господарський суд має право своєю ухвалою зупинити стягнення за наказом, а також витребувати наказ.

При цьому, ч. 4 ст. 117 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський суд ухвалою вносить виправлення до наказу, а у разі якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин, господарський суд визнає наказ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково.

Також, ч. 4 ст. 117 Господарського процесуального кодексу України містить підстави визнання наказу таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за заявами стягувачів або боржників, поданими в порядку зазначеної статті: якщо його видано помилково; якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин (наприклад, у разі скасування чи зміни в апеляційному або в касаційному порядку чи за результатами перегляду за нововиявленими обставинами рішення, на підставі якого наказ було видано, якщо на момент таких скасування чи зміни наказ ще не було виконано повністю або частково) (п. 3.3 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 року №9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України").

Підставою для визнання наказу таким, що не підлягає виконанню відповідач зазначає набрання чинності Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо стабілізації фінансового стану Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України".

Як вбачається з матеріалів справи, Рішенням господарського суду м. Києва від 23.04.2014 року у справі № 910/12433/13, залишеним в силі постановою Київського апеляційного господарського суду від 20.08.2014 року та постановою Вищого господарського суду України від 29.10.2014 року, позовні вимоги до ПАТ "Київенерго" задоволено частково: постановлено стягнути на користь ПАТ «ПАК «Нафтогаз України» 9443,02 грн - пені; 4964,45 грн - 3% річних; 383,43 грн - інфляційних втрат, 61719,49 грн - судового збору.

На виконання рішення Господарського суду міста Києва було видано наказ від 03.09.2014 року № 910/12433/13 про стягнення з ПАТ «Київенерго» на користь ПАТ «НАК «Нафтогаз України» 76510,39 грн.

06.06.2015 року набрав чинності Закон України від 14.05.2015 року № 423-УШ «Про внесення змін до деяких законів України щодо стабілізації фінансового стану Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" (далі - Закон № 423-УІД).

Цим законом внесено зміни до Закону України "Про засади функціонування ринку природного газу". Зокрема, ст. 18 Закону доповнено частиною 13 такого змісту:

«13. Заборгованість теплогенеруючих та/або теплопостачальних організацій за природний газ, спожитий в період з 01.01.2014 року до 31.12.2014 року (без урахування пені, штрафних та фінансових санкцій, що підлягають стягненню на підставі рішення суду), не погашена на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо стабілізації фінансового стану Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", підлягає реструктуризації шляхом розстрочення на 24 місяці на підставі типового договору про реструктуризацію заборгованості.

Ця реструктуризація здійснюється за умови погашення в трьохмісячний строк з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо стабілізації фінансового стану Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" теплогенеруючими та/або теплопостачальними організаціями заборгованості за природний газ, спожитий до 1 січня 2014 року (без урахування пені, штрафних та фінансових санкцій, що підлягають стягненню на підставі рішення суду), що залишилася непогашеною на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо стабілізації фінансового стану Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України".

Зазначені пені, штрафні та фінансові санкції підлягають списанню та не можуть бути предметом подальшого продажу за умови виконання вимог цієї частини».

На день набрання чинності Законом № 423-VIII в обліку обох підприємств, і НАК «Нафтогаз України» і ПАТ "Київенерго" значилася заборгованість за природний газ, спожитий до 01.01.2014 року за договорами 2013 року. Заборгованість становила 35 473 481,09 грн. по наступним договорам:

- № 13/3409-БО-41 от 28.12.2012 (2013 рік) - 4 424 937,52 грн.

- № 13/34Ю-Б0-4І0Т 28.12.2012 (2013 рік) - ЗО 876 544,86 грн.

- № 13/3411-БО-41 от 28.12.2012 (2013 рік) - 171 998,71грн.

Протягом червня - липня 2015 року КИЇВЕНЕРГО здійснено погашення заборгованості за спожитий до 01.01.2014 року природний газ за вказаними договорами 2013 року, у зв'язку з чим заборгованість відсутня. Це підтверджується Актом звіряння розрахунків за природний газ, спожитий до 01.01.2014 року, складеним та підписаним сторонами 02.07.2015 року.

Отже, ПАТ «Київенерго» виконано вимогу Закону № 423-VIII та п, 13 ст. 18 Закону України «Про засади функціонування ринку природного газу» щодо погашення заборгованості за природний газ, спожитий до 01.01.2014 року у встановлений строк та у повному обсязі, що підтверджується, актом звіряння розрахунків та платіжними дорученнями.

Таким чином, перешкод для припинення зобов'язань та списання нарахованих пені, трьох відсотків річних та інфляційних нарахувань, як це передбачено законом, не має.

У зв'язку з цим, Протоколом комісії ПАТ «Київенерго» від 31.07.2015 року № 1, яка створена з метою реалізації положень Закону № 423-VIII, встановлено, що станом на 31.07.2015 року прийнято 22 судові рішення, які вступили в законну силу, про стягнення з ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» на користь НАК «Нафтогаз України» пені, штрафних та фінансових санкцій, і які не погашені на 31.07.2015 року, у тому числі і за рішенням Господарського суду м. Києва у справі № 910/12433/13 про стягнення 14790,90 грн (з яких: 9 443,02 грн - пені; 4 964,45 грн - 3% річних; 383,43 грн - інфляційних втрат).

Судовий збір у розмірі 61719,49 грн - погашено повністю у такому порядку: 36540,0 грн - погашено шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог за заявою НА «Нафтогаз України» від 30.06.2015 року № 26-4686/1.2-15. Дані кошти враховані в відшкодування судових витрат за наказом № 910/12433/13 судового збору:

- 25179.49 грн. - сплачено боржником на рахунок стягувача платіжним дорученням в 19.08.2015 році № , як залишок невідшкодованих судових витрат.

Отже станом на 19.08.2015 року судовий збір за наказом відшкодовано повністю (36540,0 грн + 25 179,49 грн = 61719,49 грн).

Згідно з ч. 1 ст. 598 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

З урахуванням викладеного, на підставах, встановлених Законом України «Про засади функціонування ринку природного газу», припинилися зобов'язання ПАТ "Київенерго" перед НАК «Нафтогаз України» з оплати пені, інфляційних втраті та 3% річних, що підлягали стягненню на підставі рішення Господарського суду м. Києва у справі № 910/12433/13 від 23.04.2014 року.

Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, ПАТ "Київенерго" листом від 04.08.2015 року № 42АУ/92ПЗ/6759 повідомило НАК «Нафтогаз України» про припинення зобов'язань та списання ухвалених до стягнення сум пені, штрафних та фінансових санкцій, які припинилися та підлягають списанню на підставі Закону України № 423-VIH та п. 13 ст. 18 Закону України «Про засади функціонування ринку природного газу», у тому числі і за рішенням Господарського суду міста Києва у справі № 910/12433/13 від 23.04,2014 року.

Тобто, на день подання заяви обов'язок боржника - ПАТ "Київенерго" щодо сплати коштів згідно з наказом Господарського суду міста Києва від 03.09.2014 року № 910/12433/13 про стягнення коштів з ПАТ "Київенерго" на користь ПАТ «НАК «Нафтогаз України» відсутній.

З огляду на викладене, Київський апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що наказ Господарського суду м. Києва від 03.09.2014 року № 910/12433/13 не підлягає виконанню частково.

При цьому, твердження апелянта про те, що пеня, штрафні та фінансові санкції підлягають списанню лише в разі наявності договору про реструктуризацію боргу є безпідставними, оскільки в даному випадку реструктуризація заборгованості за природний газ, спожитий до 01.01.2014 року не потрібна, у зв'язку із повним погашенням відповідачем заборгованості за природний газ спожитий до 02.07.2015 року, що підтверджується актом звіряння (наявний в матеріалах справи).

Крім того, Київський апеляційний господарський суд не приймає як належне посилання скаржника, що проценти передбачені ст. 625 Цивільного кодексу України не є штрафними чи фінансовими санкціями, з огляду на наступне.

Згідно із правовою позицією Верховного Суду України інфляційні витрати та 3% річних є спеціальним видом цивільно-правової відповідальності за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Отже, проценти, передбачені ст. 625 Цивільного кодексу України, не є штрафними санкціями (постанови ВСУ від 06.06.2012 року у справі № 6-49цс12 та від 24.10.2011 року у справі № 6-42цс11).

Водночас, відповідно до п. 4 ст. 2 Закону України "Про деякі питання заборгованості підприємств оборонно-промислового комплексу - учасників Державного концерну "Укроборонпром" та забезпечення їх стабільного розвитку" передбачено, що списанню підлягають заборгованість (у тому числі встановлена судовими рішеннями та реструктуризована) з пені, штрафних та фінансових санкцій (3 відсотки річних та індекс інфляції), які нараховані підприємствам оборонно-промислового комплексу на заборгованість за природний газ та послуги з його транспортування, теплову енергію, електричну енергію та надані послуги з водопостачання та водовідведення станом на 1 вересня 2012 року і не сплачені станом на дату набрання чинності цим Законом.

Крім того, віднесення 3% річних до "фінансових санкцій" також було закріплено законодавцем у Законі України, який на даний час вже втратив чинність, а саме у Законі України "Про деякі питання заборгованості за спожитий природний газ та електричну енергію", у статті 2.2 вказаного Закону.

Отже, віднесення 3% річних саме до фінансових санкцій законодавцем було унормовано як раніше, так і на даний час.

Крім того, Київський апеляційний господарський суд погоджується з твердженням скаржника, що розгляд справи в суді першої інстанції відбувався без належного повідомлення Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України".

Позивач звернувся до суду першої інстанції із заявою про визнання наказу Господарського суду міста Києва №910/12433/13 від 03.09.2014 року такими, що не підлягає виконанню.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 31.08.2015 року заяву прийнято до провадження та призначено розгляд справи на 04.09.2015 року.

Як вбачається з матеріалів справи, дана ухвала не була направлена на адресу сторін, що підтверджується відсутністю на зворотній стороні ухвали відмітки відділу діловодства Господарського суду міста Києва.

Відповідно до ч. 2 п.3 ст. 104 Господарського процесуального кодексу України порушення норм процесуального права є в будь-якому випадку підставою для скасування рішення місцевого господарського суду, якщо справу розглянуто господарським судом за відсутності будь-якої із сторін, не повідомленої належним чином про місце засідання суду.

Враховуючи вищенаведене, колегія дійшла до висновку, що апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" підлягає частковому задоволенню, а ухвала Господарського суду міста Києва підлягає скасуванню із прийняттям нового рішення.

Згідно ст. 103 Господарського процесуального кодексу України, апеляційна інстанція за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, скасувати рішення повністю або частково і прийняти нове рішення.

Статтею 104 Господарського процесуального кодексу України визначені підстави для скасування чи зміни рішення, зокрема, порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

В частині розподілу господарських витрат у справі № 910/12433/13, суд вказує наступне.

Згідно ч. 2 п. 5 Інформаційного листа "Про деякі питання практики застосування окремих норм чинного законодавства при вирішенні спорів" від 26.06.1995 року № 01-8/453, якщо відповідач сплатив борг після звернення кредитора з позовом, витрати, пов'язані зі сплатою державного мита позивачем, покладаються на відповідача на підставі ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" задовольнити частково.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 04.09.2015 року у справі №910/12433/13 скасувати, прийняти нове рішення яким.

Заяву Публічного акціонерного товариства "Київенерго" про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, задовольнити частково.

Визнати наказ Господарського суду міста Києва від 03.09.2014 року у справі № 910/12433/13 про стягнення заборгованості на суму 14790,90 грн таким, що не підлягає виконанню.

3. Матеріали справи повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий суддя В.В. Сулім

Судді О.М. Коротун

О.М. Гаврилюк