ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.10.2015 р. Справа №917/124/15

за позовом Першого заступника прокурора міста Полтави, вул. В.Козака,1, м.Полтава, 36000 в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Полтавській області, вул. Леніна, 1/23, м. Полтава, 36014

до ОСОБА_1 обласної ради професійних спілок, вул. Жовтнева, 37, м. Полтава, 36000

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1 міська рада, вул. Жовтнева, 36, м. Полтава, 36000

про визнання права власності держави на нерухоме майно

Головуючий суддя Погрібна С.В.

суддя Сірош Д.М.

суддя Кульбако М.М.

Представники сторін:

від прокуратури: ОСОБА_2 посвідчення №032018 вид. 10.02.2015р.

ОСОБА_3 посвідчення №031498 вид. 23.01.2015р.

ОСОБА_4 посвідчення №020635 вид. 20.09.2013р.

від позивача:ОСОБА_5 довіреність №2 від 05.01.2015р.

від відповідача: ОСОБА_6 довіреність б/ від 06.04.2015р.

ОСОБА_7 довіреність №31/011 від 12.03.2015р.

від третьої особи: не з"явився

В судовому засіданні від 07.10.2015р. була оголошена перерва на підставі ст. 77 ГПК України.

Відповідно до здійсненого 15.10.2015р. повторного автоматичного розподілу, в зв"язку з перебуванням судді Білоусова С.М. у відрядженні, автоматизованою системою Документообігу суду було змінено склад колегії суддів (головуючий суддя Погрібна С.В., судді Сірош Д.М., Кульбако М.М.).

Суть спору: Розглядається позовна заява Першого заступника прокурора міста Полтави, в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Полтавській області про визнання права власності в особі Фонду державного майна України на нерухоме майно - окремо розташовану адміністративну триповерхову будівлю за адресою: м. Полтава, вул. Жовтнева, 37.

23.04.2015р. відповідачем через канцелярію суду було подано клопотання (вхід. №6047 від 23.07.2015р.) про залучення до участі у справі обласних галузевих профспілкових організацій в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

В обгрунтування свого клопотання відповідач посилався на те, що участь у справі вказаних у клопотанні третіх осіб, допоможе об"єктивно дослідити всі обставини справи.

Згідно ст. 27 ГПК України треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до прийняття рішення господарським судом, якщо рішення господарського спору може вплинути на їх права або обов'язки щодо однієї з сторін.

В зв"язку з тим, що відповідачем не наведено обгрунтованих підстав, що рішення по даній справі вплине на права та обов"язки обласних галузевих профспілкових організацій, суд відмовив в задоволенні даного клопотання.

23.04.2015р. відповідачем була подана заява (вхід. №6046 від 23.04.2015р.) відповідно до якої просив суд призначити судову економічну експертизу, проведення якої доручити Полтавському відділенню Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз імені заслуженого професора ОСОБА_8.

У своїй заяві відповідач просить суд поставити експерту питання "Чи є у вартості об"єкту ОСОБА_9 побудованому ОСОБА_1 обласною радою профспілок в 1952 році частка держави?"

Суд відмовив в задоволенні даного клопотання, в зв"язку з безпідставністю та необгрунтованістю.

Прокурор в судовому засіданні підтримав позовні вимоги заявлені в інтересах позивача, вважає їх обґрунтованими і правомірними та такими, що підлягають задоволенню з підстав, зазначених в позовній заяві.

Представник позивача у судовому засіданні надав усні пояснення щодо позовних вимог, заявлених в його інтересах прокурором, позовні вимоги підтримав, вважає їх обґрунтованими і правомірними та такими, що підлягають задоволенню з підстав, зазначених в позовній заяві.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував, просив суд відмовити в задоволенні позову повністю з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву та доповненнях до нього.

Зокрема у своєму відзиві відповідач посилається на пропущення строку позовної давності, посилаючись на те, що Фонду державного майна України про порушення свого права було відомо раніше. Так, з наданих відповідачем документів (лист №03/3866 від 03.11.2006р.) (т.1, а.с.148) останній вважає, що про існування порушеного права позивачу було відомо ще у 2006 році.

Представник третьої особи в судовому засіданні та у наданих письмових пояснення проти позову заперечує та просить суд відмовити в його задоволенні.

В судовому засіданні відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України оголошені вступна та резолютивна частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив:

Відповідно до ОСОБА_10 Міністрів УРСР від 24.08.1963 р. № 970 "Про впорядкування справи обліку та охорони пам'ятників архітектури на території Української РСР" та Наказу Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 02.06.1996р. №128 будівля по вул. Жовтнева, 37 у м. Полтава є пам'яткою архітектури національного значення у складі Ансамблю круглої площі міста Полтави Будинок генерал-губернатора, 1810р.(охоронний №577/4).

Як вбачається з матеріалів справи Протоколом засідання виконавчого комітету ОСОБА_1 міської ради депутатів трудящих №6 від 08.02.1950 розглянуто клопотання ОСОБА_1 обласної ради професійних спілок про закріплення за ними зруйнованої коробки двоповерхового будинку по площі Жовтневій, 31, для відбудови.

Згідно вказаного протоколу виконавчий комітет міської ОСОБА_10 депутатів трудящих задовольнив клопотання ОСОБА_1 обласної ради професійних спілок, закріпив та передав для відбудови під ОСОБА_9 зруйновану коробку будинку колишньої школи міліції та, приймаючи до уваги, що коробка є пам'ятником архітектури XIX ст., вимагав негайного розгортання робіт по його реставрації. Будівельні роботи необхідно було розпочати не пізніше 01.08.1950. Окрім того, встановлений термін закінчення будівництва до кінця 1952 року та зобов'язано скласти орендно-охоронний договір.

Також рішенням виконавчого комітету ОСОБА_1 міської ради депутатів трудящих №362 від 30.06.1966р. ОСОБА_1 обласній раді професійних спілок надано дозвіл на будівництво будинку профспілкових курсів на території Будинку спілок по вул. Жовтневій, 37, з боку вул. Ляхова, зі знесенням існуючої літньої кіноплощадки обласного управління кінофікації.

Рішенням виконавчого комітету ОСОБА_1 міської ради депутатів трудящих № 556 від 29.09.1972р. затверджено акт Державної приймальної комісії по прийому в експлуатацію будинку профкурсів обласної ОСОБА_10 профспілок по вул. Жовтневій, 37, міського управління капітального будівництва.

Розпорядженням виконавчого комітету ОСОБА_1 міської ради №154-р від 10.03.2005р. обласній раді профспілок, як користувачу, надано дозвіл на здачу в експлуатацію складу і гаражу та реєстрацію виконаних перепланувань адмінприміщень обласної ради профспілок по вул. Жовтневій, 37 у м. Полтава.

Рішенням двадцять дев'ятої сесії п'ятого скликання ОСОБА_1 міської ради від 14.08.2008р. вирішено КП "ОСОБА_1 БТІ "Інвентаризатор" за заявою уповноваженого органу управління комунальною власністю взяти на облік безхазяйне нерухоме майно - нежитлову будівлю по вул. Жовтневій, 37 у м. Полтаві.

У березні 2011року управління майном комунальної власності міста виконавчого комітету ОСОБА_1 міської ради звернулося до суду із заявою, посилаючись на те, що нежитлове приміщення по вул. Жовтневій, 37 у м. Полтаві, яке складається з триповерхової окремо розташованої господарської будівлі, рішенням двадцять дев'ятої сесії п'ятого скликання ОСОБА_1 міської ради від 14.08.2008р. "Про безхазяйне нерухоме нежитлове майно" визнано безхазяйним.

Оскільки, після спливу одного року з дня взяття на облік безхазяйної нерухомої речі спірне приміщення за заявою органу, уповноваженого управляти майном відповідної територіальної громади, може бути передане за рішенням суду в комунальну власність, то заявник просив суд постановити рішення про передачу безхазяйної нерухомої речі - нежитлового приміщення триповерхової окремо розташованої господарської будівлі за адресою: м. Полтава, вул. Жовтнева, 37, загальною площею 3157,3 кв.м., у власність територіальної громади м. Полтави.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 21.04.2011, залишений без змін ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 08.08.2012р., заяву управління майном комунальної власності міста Полтави, задоволено. Передано у власність територіальної громади в особі ОСОБА_1 міської ради безхазяйне нерухоме майно, а саме: нежитлові приміщення окремо розташовані господарські будівлі за адресою: м. Полтава, вул. Жовтнева, 37, що складаються з: адміністративної будівлі - 2107,5 кв.м., спортивної школи - 314,0 кв.м., складу - 48,0 кв.м., гаражу - 197,3 кв.м., павільйону - 31,5 кв.м., гаража та складу - 297,9 кв.м. та павільйону - 161,1 кв.м., цегляної огорожі №1 - 770,9 кв.м., воріт №2 -12,0 кв.м., замощення (асфальтове) № 3 - 2276,0 кв.м., хвіртки № 4 - 2,0 кв.м., хвіртки № 5 - 1,8 кв. м, воріт №6-12,6 кв.м., воріт № 7 - 15,3 кв.м., хвіртки №8 - 2,6 кв.м., дерев'яних воріт №9 - 2,4 кв.м., металевих воріт №10 - 10,3 кв.м., металевої хвіртки №11- 2,1 кв.м., відповідно до технічного паспорта станом на 15.09.2009.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 20.02.2013р. касаційну скаргу заступника прокурора Полтавської області в інтересах держави в особі РВ ФДМУ по Полтавській області задоволено, рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 21.04.2011 та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 08.08.2012 скасовано.

Разом з тим, встановлено, що за матеріалами ПП "ОСОБА_1 БТІ "Інвентаризатор" станом на 31.12.2012р. будівлю по вул. Жовтневій, 37 (нежитлові приміщення) у м. Полтава, взято на облік як безхазяйне нерухоме майно на підставі рішення двадцять дев'ятої сесії п'ятого скликання ОСОБА_1 міської ради від 14.08.2008.

Прокурор звернувшись з даним позовом, просить суд визнати право власності держави в особі Фонду державного майна України на нерухоме майно окремо розташовану адміністративну триповерхову будівлю за адресою: м. Полтава, вул. Жовтнева, 37.

В обґрунтування позовних вимог прокурор посилається на те, що спірне майно є загальнодержавною власністю і відповідно до норм Закону України "Про підприємства, установи та організації союзного впорядкування, розташовані на території України" від 10.09.1991 року № 1540-ХП, постанов Верховної ОСОБА_10 УРСР від 29.11.1990 року № 506 "Про захист суверенних прав власності Української РСР", від 04.02.1994 року № 3943-ХІІ "Про майно загальносоюзних громадських організацій колишнього Союзу РСР" введено мораторій на території республіки на будь-які зміни форми власності і власника державного майна до введення в дію Закону Української РСР про роздержавлення майна. Отже починаючи з 1950 року ОСОБА_1 обласна рада професійних спілок використовувала нежитлові приміщення та земельну ділянку площею 1 га для власних потреб.

Колегія суддів, заслухавши пояснення прокурора, представників сторін, розглянувши матеріали справи, приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову виходячи з наступного:

ОСОБА_10 Верховної ОСОБА_10 Української Радянської Соціалістичної Республіки від 24.08.1991 №1427-XII "Про проголошення незалежності України" було проголошено незалежність України та створення самостійної української держави - України.

Указом Президії Верховної ОСОБА_10 України від 30.08.1991р. №1452-ХІІ "Про передачу підприємств, установ та організацій союзного підпорядкування, розташованих на території України, у власність держави" та Законом України від 10.09.1991р. №1540-ХІІ "Про підприємства, установи та організації союзного підпорядкування, розташовані на території України" майно та фінансові ресурси підприємств, установ, організацій та інших об'єктів союзного підпорядкування, розташовані на території України є державною власністю.

ОСОБА_10 Верховної ОСОБА_10 України від 14.02.1992 № 2116-XII "Про управління майном підприємств, установ та організацій, що є у загальнодержавній власності" визначено, що функції по управлінню державним майном покладено на Кабінет Міністрів України, а після набрання чинності постановою Верховної ОСОБА_10 України від 07.07.1992 № 2558-XII "Про Тимчасове положення про Фонд державного майна України" - на Фонд державного майна України.

ОСОБА_10 Верховної ОСОБА_10 України від 10.04.1992 № 2268-ХІІ "Про майнові комплекси та фінансові ресурси громадських організацій колишнього Союзу РСР, розташовані на території України" з метою збереження майна загальносоюзних громадських організацій колишнього СРСР до визначення їх правонаступників вирішено майно та фінансові ресурси розташованих на території України підприємств, установ та об'єктів, що перебували у віданні центральних органів цих організацій, тимчасово передати Фонду державного майна України. Зобов"язано Фонд державного майна України прийняти майно цих підприємств, установ та об'єктів до 1 травня 1992 року

ОСОБА_10 Верховної ОСОБА_10 України від 04.02.1994 № 3943-ХІІ "Про майно загальносоюзних громадських організацій колишнього СPCP" встановлено, що до законодавчого визначення суб'єктів права власності майна загальносоюзних громадських організацій колишнього СPCP, розташованого на території України, зазначене майно є загальнодержавною власністю. Кабінету Міністрів України до 01.03.1994 доручено визначити органи управління зазначеним майном, що тимчасово виконуватимуть ці функції до - законодавчого визначення правонаступників вищезгаданого майна. До законодавчого визначення правонаступників майна загальносоюзних громадських організацій колишнього Союзу РСР Фонд державного майна України здійснює право розпорядження цим майном у процесі приватизації та повноваження орендодавця майнових комплексів підприємств та організацій.

Отже, як зазначає прокурор майно, яке за час існування Союзу РСР було передано, зокрема, профспілковим організаціям, належало до державної власності та передавалось останнім виключно у користування.

Як було зазначено вище, відповідачем у своїх доповненнях до відзиву заявлено про застосування строку позовної давності, прокурором, звертаючись до суду з даним позовом в інтересах Фонду, було пропущено строк звернення за захистом порушеного права.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

За приписами ст. 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Відповідно до ст. 29 ГПК України у разі прийняття господарським судом позовної заяви, поданої прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. Прокурор, який бере участь у справі, несе обов'язки і користується правами сторони, крім права на укладення мирової угоди.

Отже, норми закону про початок перебігу позовної давності, встановлені для особи, права або інтереси якої порушено, поширюються й на звернення прокурора до суду із заявою про захист державних інтересів.

Відповідно до частини 1 статті 261 Цивільного кодексу України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Як роз"яснено в п. 4.1. ОСОБА_10 пленуму Вищого господарського суду України № 10 від 29.05.2013р. (із змінами і доповненнями) якщо у передбачених законом випадках з позовом до господарського суду звернувся прокурор, що не є позивачем, то позовна давність обчислюватиметься від дня, коли про порушення свого права або про особу, яка його порушила, довідався або мав довідатися саме позивач, а не прокурор.

Частинами 4, 5 статті 267 Цивільного кодексу України визначено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у справі, є підставою для відмови у позові. Проте, якщо суд визнає поважними причини пропущення строку позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Так, відповідно до пункту 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України від 16.01.2003року №435-IV (набрав чинності 01.01.2004року) Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Пунктом 6 цих положень передбачено, що правила Цивільного кодексу України про позовну давність застосовуються до позовів, строк пред'явлення яких, встановлений законодавством, що діяло раніше, не сплив до набрання чинності цим Кодексом.

Трирічний строк позовної давності за позовом, що розглядається (за ст.71 ЦК УРСР він також встановлювався періодом в три роки) розпочався ще у 2006 року.

Даний факт підтверджується наявним у матеріалах справи листом №03/3866 від 03.11.2016р. адресованим голові ОСОБА_1 обласної ради профспілок. Так відповідно до даного листа, начальник регіонального відділення зазначив що: "Регіональне відділення на виконання доручення Кабінету Міністрів України від 20.07.2006р. №20420/2/1/-06 щодо забезпечення проведення у 2006році інвентаризації майна, яке знаходиться у фактичному володінні Федерації профспілок України, та здійснення разом з правоохоронними органами належних заходів щодо повернення до державної власності незаконно відчуженого майна та наказу ФДМУ від 19.10.2006р. №1610 "Щодо створення робочої групи щодо опрацювання питання з визначення державної частки у майні, яке знаходиться у фактичному володінні Федерації профспілок України" планує провести відповідні заходи".

Однак, з позовною заявою прокурор в інтересах держави в особі Фонду державного майна України по Полтавській області звернувся лише 28.01.2015р., тобто після спливу трирічного строку, поважних причин його пропуску не наведено, такими не можуть кваліфікуватися обґрунтування про те, що прокурору про порушення права стало відомо лише у 2014р., оскільки, як зазначено у законі, мають значення лише дані про те, коли стало відомо про такі порушення позивачеві, тобто Фондові державного майна України по Полтавській області, та дані про поважність пропущення строку позовної давності саме позивачем, і ніким іншим.

Строк позовної давності за позовом пропущено, поважних причин його пропущення суду не наведено.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно з ч. 4 ст. 267 Цивільного кодексу України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Враховуючи, що відповідачем до винесення рішення у справі подано заяву про застосування строку позовної давності, і позивачами та прокурором не обґрунтовано поважність причин пропуску строку давності, у суду відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 32-34, 43,44, 82-85 ГПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

В задоволенні позову відмовити.

Повне рішення складено 21.10.2015р.

Головуючий суддя Погрібна С.В.

Суддя Сірош Д.М.

Суддя Кульбако М.М.