КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" листопада 2015 р. Справа№ 910/6286/15-г

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Зеленіна В.О.

суддів: Синиці О.Ф.

Шевченка Е.О.

при секретарі Добрицькій В.С.

представники сторін:

позивача: Мудрак Л.Б. за довіреністю № 0605/15 від 06.05.51 (в приміщенні Львівського апеляційного господарського суду)

відповідача : Олєйніков Є.В. за довіреністю №10-774 від 25.05.2015;

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Солстрой"

на рішення господарського суду міста Києва від 09.06.2015

у справі № 910/6286/15-г (головуючий суддя: Головатюк Л.Д.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Шляхове ремонтно-будівельне управління № 65"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Солстрой"

про стягнення 200 396,35 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 09.06.2015 у справі № 910/6286/15-г позов задоволено повністю, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Солстрой" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Шляхове ремонтно-будівельне управління № 65" - 150 000 грн. 00 коп. основної заборгованості, 37 871 грн. 67 коп. інфляційних збитків, 12 524 грн. 68 коп. 3 % річних та 4 007 грн. 93 коп. витрат по оплаті судового збору. Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.07.2015 виправлено описку в рішенні суду від 09.06.2015 по справі №910/6286/15-г зазначивши вірну дату даного рішення - "09.06.2015", замість помилково зазначеної дати рішення - " 11.06.2015".

Не погоджуючись з вказаним рішенням Товариство з обмеженою відповідальністю "Солстрой" звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 11.06.2015 скасувати та відмовити у позові повністю.

Скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не з'ясував всіх обставин справи, які мають значення для правильного вирішення справи по суті, оскільки умовами укладеного між сторонами договору було встановлено, що кошти гарантійного фонду перераховуються підряднику після 90 календарних днів з дати підписання Акту про прийняття об'єкту в експлуатацію, протягом 15 днів, при умові отримання коштів від замовника будівництва, остаточний розрахунок за виконані роботи проводиться після надання підрядником виконавчої документації у повному обсязі, тому до моменту передачі виконавчої документації, передбаченої умовами договору, зобов'язання про виплату гарантійного фонду не наступило.

Відповідно до автоматизованого розподілу справ між суддями апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Солстрой" по справі № 910/6286/15-г передано на розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі: Зеленін В.О. (головуючий), Ткаченко Б.О., Синиця О.Ф.

Розпорядженням Секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду від 14.08.2015р., у зв'язку з перебуванням суддів Синиці О.Ф. та Ткаченка Б.О. у відпустці, сформовано для розгляду апеляційної скарги у справі № 910/6286/15-г колегію суддів у складі: головуючий суддя: Зеленін В.О., судді: Зубець Л.П., Шевченко Е.О.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 14.08.2015 колегію суддів у зазначеному складі прийнято до розгляду справу № 910/6286/15-г. Розгляд апеляційної скарги призначений на 28.09.2015.

21.09.2015 через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Шляхове ремонтно-будівельне управління № 65" надійшло клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 21.09.2015 задоволено клопотання позивача про його участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції у Львівському апеляційному господарському суді.

25.09.2015 через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від позивача надійшов письмовий відзив на апеляційну скаргу, у якому він заперечує проти її задоволення, посилаючись на те, що факт передачі виконавчої документації позивачем у необхідному обсязі підтверджується тим, що відповідачем погоджені та підписані обсяги виконаних робіт у розмірі, зазначеному у позовній заяві, об'єкт був прийнятий у експлуатацію 26.01.2012, тому обов'язок відповідача перерахувати кошти гарантійного фонду настав 26.04.2012, строк його виконання сплив 10.05.2012, а твердження апелянта не відповідають умовам договору та чинного законодавства.

Розпорядженням Секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду від 28.09.2015 року, у зв'язку з виходом судді Синиці О.Ф. з відпустки, а також формування постійного складу судових колегій Київського апеляційного господарського суду, сформовано для розгляду апеляційної скарги у справі № 910/6286/15-г колегію суддів у складі: головуючого судді: Зеленіна В.О., суддів: Синиці О.Ф., Шевченка Е.О.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 28.09.2015 колегією суддів у зазначеному складі апеляційну скаргу прийнято до провадження.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 28.09.2015 розгляд справи відкладено на 02.11.2015 у зв'язку із неявкою представників сторін.

30.09.2015 через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Шляхове ремонтно-будівельне управління № 65" надійшло клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 02.10.2015 задоволено клопотання позивача про його участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції у Львівському апеляційному господарському суді.

02.11.2015 в судовому засіданні представник відповідача (апелянта) підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити, скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким відмовити у позові. Представник позивача заперечила проти задоволення апеляційної скарги, просила залишити оскаржуване рішення без змін.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів встановила наступне.

15.03.2011 між позивачем - Товариством з обмеженою відповідальністю "Шляхове ремонтно-будівельне управління № 65", як підрядником та відповідачем - Товариством з обмеженою відповідальністю "Солстрой", як генпідрядником було укладено договір підряду № 15/03-06 (далі - договір), відповідно до п. 1.1. якого підрядник зобов'язався організувати та виконати повний комплекс робіт з використанням власного обладнання та матеріалів, на будівництві об'єкта: "Павільйон "Овочі. Фрукти" та термінал "Риба" на частині території земельної ділянки оптового ринку сільськогосподарської продукції у м. Львів, Україна", а саме: земляні роботи, перелік та обсяг яких передбачений Комерційною пропозицією від 15.03.2015 у терміни, що передбачені договором.

Пунктом 1.2. договору сторони погодили, що підрядник здійснює роботи, передбачені договором, та передачу генпідряднику в належний строк закінчених робіт у строки та відповідно до умов договору, а генпідрядник зобов'язується прийняти та оплатити якісно виконані роботи на умовах договору.

Термін виконання робіт, відповідно до п.2.1 договору та з врахуванням укладених сторонами додаткових угод до договору, з 15.03.2011 по 30.09.2011.

Відповідно до п. 3.1. договору, п. 4 додаткової угоди № 1 від 01.07.2011 до договору, п. 2 додаткової угоди № 2 від 16.08.2011 до договору договірна ціна становить 1 367 230, 01 грн.

У пункті 4.1. договору сторони встановили, що протягом 10 банківських днів з дати підписання договору генпідрядник перераховує єдиноразовий авансовий платіж у розмірі окремо погодженому сторонами, у т. ч. ПДВ на банківський рахунок підрядника, за умови отримання коштів від замовника будівництва.

Відповідно до п.4.2.1 договору розрахунки за виконані роботи здійснюються на підставі підписаних генпідрядником форм № КБ-2в та №КБ-3, які подає підрядник не пізніше 25 числа звітного місяця, які генпідрядник розглядає і підписує протягом 5 днів з дати отримання, або надає мотивовану відмову від приймання робіт.

Згідно з п. 4.2.2. договору генпідрядник розраховується з підрядником за виконані роботи з утриманням розміру авансового платежу, отриманого згідно п. 4.1, в 15 - денний термін після підписання акту виконаних підрядних робіт та надходження від замовника будівництва коштів, шляхом безготівкового перерахунку коштів на його розрахунковий рахунок, за умови отримання коштів від замовника будівництва.

В пункті 4.2.3. договору сторони визначили, що при розрахунках за фактично виконані роботи генпідрядник утримує 15 % вартості фактично виконаних робіт для формування гарантійного фонду.

При цьому, згідно з п.4.2.4 договору, кошти гарантійного фонду перераховуються підряднику після 90 календарних днів із дати підписання акту про прийняття об'єкту в експлуатацію, протягом 15 днів, при умові отримання коштів від замовника будівництва.

Відповідно до п. 4.3. договору остаточний розрахунок за виконані роботи, передбачені договором, генпідрядник здійснює тільки після надання підрядником виконавчої документації у повному обсязі.

За умовами п. 4.4. договору підрядник відшкодовує генпідряднику кошти за надання послуг генерального підряду у розмірі 2, 5 % від вартості фактично виконаних робіт у звітному періоді.

Пунктом 5.21. договору встановлено, що підрядник одночасно із наданням акту виконаних підрядних робіт передає генпідряднику виконавчу документацію, складену у відповідності із державними будівельними нормами та стандартами.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, на виконання умов договору позивачем було виконано будівельних робіт загальною вартістю 1053294,14 грн., які були прийняті відповідачем, що підтверджується актами приймання виконання будівельних робіт (за формою КВ-2), зокрема: актом № 1 за квітень 2011 року на суму 252 496, 44 грн., актом № 2 за травень 2011 року на суму 249 527, 64 грн., актом № 3 за липень 2011 року на суму 287 333, 46 грн., актом № 4 за серпень 2011 на суму 263 936, 60 грн.

Протягом березня 2011 року - грудня 2012 року відповідач частково оплатив за виконані роботи в загальній сумі 876 961,78 грн., зокрема: 18.03.2011 було оплачено 370 000, 00 грн. з призначенням платежу "плата за земляні роботи", 10.06.2011 - 150 000, 00 грн. з призначенням платежу "оплата за земляні роботи", 04.07.2011 - 154 000, 00 грн. з призначенням платежу "попередня оплата за пісок", 09.08.2011 - 100 000, 00 грн. з призначенням платежу "оплата за земляні роботи", 30.09.2011 - 85 000,00 грн. з призначенням платежу "оплата за земляні роботи", 17.02.2012 - 9 967, 65 грн. з призначенням платежу "оплата за земляні роботи", 14.12.2012 - 7994, 13 грн. з призначенням платежу "оплата за земляні роботи".

На виконання п. 4.4. договору сторонами були підписані акти здачі - прийняття робіт № РУ - 00785 від 29.04.2011, № РУ - 00850 від 31.05.2011, № РУ - 00910 від 31.07.2011, № РУ - 00991 від 31.08.2011 на загальну суму 26 332, 36 грн.

Згідно листа Департаменту державної архітектурно - будівельної інспекції у Львівській області від 16.04.2015 вих. № 1013-6/1686-15 декларації про готовність об'єкта до експлуатації на закритий павільйон "Риба" та закритий павільйон "Овочі, фрукти" у місті Львові були зареєстровані 26.01.2012.

За розрахунком позивача, який доданий до позовної заяви, заборгованість відповідача перед ним за виконані по договору роботи, за вирахуванням коштів за надання послуг генерального підряду належних відповідачу у відповідності до п. 4.4. договору, складає 150 000,00 грн. (1053294,14 грн. - 876961,78 - 26332, 36 = 150 000, 00 грн.).

У зв'язку із відсутністю повної оплати виконаних робіт позивач 25.07.2014 звернувся до відповідача з претензією про сплату заборгованості у розмірі 150 000,00 грн.

Доказів оплати заборгованості відповідача перед позивачем за договором у розмірі 150 000,00 грн. матеріали справи не містять. Факт не повної оплати відповідачем виконаних та прийнятих позивачем за договором робіт та розмір заборгованості відповідачем не заперечується.

Проте, у відзиві на позовну заяву та у апеляційній скарзі, відповідач вказав, що строк виконання зобов'язання по остаточному розрахунку за договором не настав, оскільки позивачем не надана вся виконавча документація. При цьому відповідач також вказував на сплив строку позовної давності.

Отже, як вірно встановлено місцевим господарським судом, предметом спору у даній справі є матеріально-правова вимога позивача до відповідача про стягнення з останнього 150 000, 00 грн. основного боргу за договором, 37871, 67 грн. інфляційних нарахувань та 12 524, 68 грн. 3 % річних за період прострочення з 11.05.2012 по 09.02.2015.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції прийшов до висновку про доведеність і обґрунтованість позовних вимог, а також безпідставність заперечень відповідача, виходячи з наступного.

Договір підряду № 15/03-06 від 15.03.2011, на підставі якого пред'явлено позов, за своєю правовою природою є договором підряду, а тому між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 61 Цивільного кодексу України.

Тому, місцевий господарський суд прийшов до вірного висновку, що вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов'язань, а саме майново-господарських зобов'язань згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України (далі - ГК України), ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов'язковим для виконання сторонами.

Так, відповідно до ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Згідно із ст. 838 ЦК України підрядник має право, якщо інше не встановлено договором, залучити до виконання роботи інших осіб (субпідрядників), залишаючись відповідальним перед замовником за результат їхньої роботи. У цьому разі підрядник виступає перед замовником як генеральний підрядник, а перед субпідрядником - як замовник. Генеральний підрядник відповідає перед субпідрядником за невиконання або неналежне виконання замовником своїх обов'язків за договором підряду, а перед замовником - за порушення субпідрядником свого обов'язку. Замовник і субпідрядник не мають права пред'являти один одному вимоги, пов'язані з порушенням договорів, укладених кожним з них з генеральним підрядником, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 839 ЦК України встановлено, що підрядник зобов'язаний виконати роботу, визначену договором підряду, із свого матеріалу і своїми засобами, якщо інше не встановлено договором. Підрядник відповідає за неналежну якість наданих ним матеріалу і устаткування, а також за неналежну якість наданих ним матеріалу і устаткування, а також за надання матеріалу або устаткування, а також за надання матеріалу або устаткування, обтяженого правами третіх осіб.

Відповідно до ст. 854 ЦК України, якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що сторонами було погоджено, що при розрахунках за фактично виконані роботи генпідрядник утримує 15 % вартості фактично виконаних робіт для формування гарантійного фонду (п. 4.2.3. договору). При цьому, жодних положень, щодо того що таке утримання має бути зафіксовано в актах виконаних робіт та/або вказуватися в призначенні платежу договір не містить. Отже, при вирішенні справи місцевий господарський суд вірно виходив із того, що розрахунки за виконані роботи здійснювалися відповідачем з врахуванням положень п. 4.2.3. договору.

При цьому із матеріалів справи вбачається, що у відповідності до п. 4.1. договору відповідачем 18.03.2011 було сплачено авансовий платіж в розмірі 370 000, 00 грн. В призначенні платежу не зазначено, що вказаний платіж є авансом, проте колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що вказаний платіж по суті є авансом, оскільки він був здійснений протягом 10 днів з дня укладання договору і до виконання позивачем робіт по договору.

У відповідності до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до умов укладеного між сторонами договору генпідрядник розраховується з підрядником за виконані роботи з утриманням авансового платежу в 15 денний термін після підписання акту виконаних робіт.

Надані позивачем в матеріали справи акти виконаних робіт, окрім акту №1 (за квітень) не містять дати їх підписання, що позбавляє суд можливості визначити конкретний строк у якій відповідач був зобов'язаний провести розрахунок за виконані роботи по вказаним актам.

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що враховуючи п.4.2.3. договору по акту за квітень 2011 року відповідач зобов'язаний був оплатити позивачу 214 621,97 грн. (252 496,44 - 37 874,47 (15 %) = 214 621,97), по акту за травень 2011 року - 212 098,49 грн. (249 527,64 - 37 429,15 (15%) = 212 098,29), по акту за липень 2011 року - 244 233,44 грн. (287 333,46 - 43 100,02 (15%) = 244 233,44), по акту за серпень 2011 року - 224 346,11 грн. (263 936,60 - 39 590, 49 (15%) = 224 346,11). Що становить 895 300, 01 грн. При цьому, розмір гарантійного фонду перерахування коштів якого у відповідності до п. 4.2.4. здійснюється генпідрядником після введення об'єкту в експлуатацію складає 157 994,13 грн. (37 874, 47 + 37 429,15 + 43 100,02 + 39 590,49.

Враховуючи наведені розрахунки, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що по акту № 1 відповідач повністю розрахувався за рахунок авансового внеску, по акту № 2 повністю розрахувався частково за рахунок авансового внеску (в сумі 155 378, 03 грн.) та частково із платежу зробленого відповідачем 10.06.2011 (в сумі 56 720,46 грн.), по акту № 3 повністю розрахувався частково із платежу зробленого 10.06.2011 (в сумі 93 279, 54 грн.) та частково із платежу зробленого 04.07.2011 (в сумі 150 953, 90 грн.), по акту № 4 відповідач розрахувався не повністю, на суму 206 007, 88 грн. (3 046, 10 грн. із платежу від 04.07.2011, 100 000, 00 грн. із платежу від 09.08.2011, 85 000, 00 грн. із платежу від 30.09.2011, 9 967, 65 грн. із платежу від 17.02.2012, 7 994, 13 грн. із платежу 14.12.2012). Отже, фактично відповідач перед позивачем не повністю розрахувався лише по акту № 4, і заборгованість склала 18 338,23 грн. (224346,11 - 3 046,10 - 100 000,00 - 85 000,00 - 9 967, 65 - 7 994,13).

При цьому, як було зазначено вище, за умовами договору грошові кошти гарантійного фонду перераховуються підряднику після 90 календарних днів із дати підписання акту про прийняття об'єкту в експлуатацію протягом 15 днів, а отже, враховуючи, що об'єкт був прийнятий в експлуатацію 26.01.2012, обов'язок у відповідача перерахувати позивачу відповідні грошові кошти настав 26.04.2012, і строк його виконання сплив 10.05.2012.

Доказів виконання відповідачем його обов'язку визначеного п. 4.2.4 договору матеріали справи не містять, відповідно суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про порушення з боку відповідача зазначеного зобов'язання.

Таким чином, за розрахунком місцевого господарського суду, з яким погоджується колегія суддів апеляційного господарського суду, заборгованість відповідача перед позивачем за вирахуванням належних до відшкодування позивачем за п. 4.4. договору коштів за надання послуг генерального підряду в розмірі 26 332, 36 грн. (1 053 294,14 * 2,5 % = 26332,36) становить, як правильно визначив позивач, 150 000, 00 грн. (18338,23 + 157 994,13 - 26332,36 = 150 000, 00), яка станом відповідачем не сплачена.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Статтями 525, 526 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Тому колегія суддів погоджується із висновком господарського суду міста Києва про те, що факт наявності боргу у відповідача перед позивачем за договором в сумі 150000, 00 грн. належним чином доведений, документально підтверджений і відповідачем не спростований, строк оплати виконаних робіт, у відповідності до п. 4.2.4. договору ст. ст. 530 та 854 ЦК України є таким, що настав, а тому позовні вимоги в частині стягнення основного боргу у розмірі 150000,00 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

При цьому суд першої інстанції обґрунтовано відхилив доводи відповідача щодо ненастання строку оплати за договором.

Так, за твердженням відповідача позивачем не надана відповідачу виконавча документація, а саме протоколи випробування на цілісність укладеного ґрунту та виконавча зйомка території, а отже, на його думку, у відповідності до п. 4.3. договору строк виконання зобов'язань по оплаті не настав.

Проте, у відповідності до п. 5.21 договору виконавча документація передається генпідряднику одночасно із наданням актів виконаних підрядних робіт, а зазначені акти виконаних підрядних робіт підписані відповідачем без зауважень. Крім цього, відповідачем не доведено, що за умовами договору позивач зобов'язаний був передавати відповідачу протоколи випробування на цілісність укладеного ґрунту та виконавчу зйомка території. Посилання відповідача на СНиП 3.02.01-87 безпідставні, оскільки вказаний нормативний акт не містить таких вимог. Крім цього, як правильно зазначив місцевий господарський суд, за умовами договору виконання зобов'язань визначених п. п. 4.2.3 та 4.2.4. договору не ставиться в залежність від факту передачі виконавчої документації, а із змісту листа відповідача № 20-05/12/11/2 від 05.12.2011, вбачається, що вимога про надання виконавчої документації не стосується вже підписаних, погоджених та визнаних відповідачем обсягів виконаних робіт, оплата яких є предметом даного позову.

Також судом першої інстанції обґрунтовано відхилені доводи відповідача про сплив позовної давності, оскільки акти виконаних робіт не містять дати їх підписання, останній платіж по оплаті робіт виконаних за актом № 4 відповідач здійснив 14.12.2012, і відповідно саме з цієї дати починається перебіг строку позовної давності, отже строк виконання зобов'язань визначених п. 4.2.4. сплив 10.05.2012, при цьому, враховуючи викладені норми та переривання строку позовної давності, яке мало місце 14.12.2012, позивач звернувся до суду для захисту свого порушеного права в межах строку позовної давності, трирічний строк позовної давності спливає 14.12.2015, а позов подано до суду 04.03.2015.

Згідно ст. 229 Господарського кодексу України та ст.625 Цивільного Кодексу України, за прострочення виконання грошового зобов'язання настає відповідальність у вигляді сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також сплати трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 37 871, 67 грн. інфляційних нарахувань та 12 524, 68 грн. 3 % річних на підставі ст. 625 ЦК України за прострочення грошового зобов'язання обумовленого договором за загальній період прострочення з 11.05.2012 по 09.02.2015, який визначений позивачем вірно, ґрунтуються на законі, то такі вимоги підлягають задоволенню повністю.

При перевірці заявлених до стягнення сум судом першої інстанції було встановлено, що фактичний розмір суми інфляційних нарахувань та 3 % річних за визначений позивачем період становить 44 457,10 грн. та 12 532,99 грн. відповідно, проте, оскільки суд не має права виходити за межі позовних вимог без відповідного клопотання сторони, суд обґрунтовано задовольнив відповідні вимоги в розмірі визначеному позивачем.

Відповідно до ч. 1 статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 ГПК України встановлено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно статті 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дав належну оцінку обставинам справи і прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.

Таким чином, наведене вище та докази, які містяться в матеріалах справи, спростовують доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі.

За таких обставин висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, а тому рішення господарського суду міста Києва від 09.06.2015 у справі № 910/6286/15-г відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Солстрой" залишити без задоволення, а рішення господарського суду міста Києва від 09.06.2015 у справі № 910/6286/15-г - без змін.

2. Матеріали справи № 910/6286/15-г повернути до господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя В.О. Зеленін

Судді О.Ф. Синиця

Е.О. Шевченко