ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

26.10.2015 Справа № 908/5463/15

Суддя господарського суду Запорізької області Кагітіна Л.П., розглянувши матеріали позовної заяви: Прокурора Орджонікідзевського району м. Запоріжжя (69035, м. Запоріжжя, пр. Маяковського, 1) в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах Департаменту комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради (69037, м. Запоріжжя, вул. Сорок років Радянської України, 60-б)

до: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (69008, АДРЕСА_1)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Комунальна установа «Центральна лікарня Орджонікідзевського району» (69001, м.Запоріжжя, бул. Шевченка, 25)

про розірвання договору оренди, зобовязання повернути нежитлове приміщення,

ВСТАНОВИВ:

26.10.2015 р. до господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява Прокурора Орджонікідзевського району м. Запоріжжя в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах Департаменту комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про розірвання договору оренди та зобовязання повернути нежитлове приміщення. Також, за змістом позовної заяви Прокурором Орджонікідзевського району м. Запоріжжя заявлено клопотання про відстрочення сплати судового збору.

Розглянувши зазначену позовну заяву, господарський суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає поверненню на підставі пункту 4 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України), виходячи з наступного.

Відповідно до статті 44 ГПК України (із змінами згідно із Законом N 02/163-48 від 08.07.2011 р.) судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Статтею 5 Закону України Про судовий збір передбачено перелік осіб, які звільняються від сплати судового збору. Згідно з Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору від 22.05.2015 року №484-VIII, п. 11 ст. 5 органи прокуратури при здійсненні своїх повноважень виключено з переліку осіб, які звільняються зі сплати судового збору. Даний закон набув чинності з 01.09.2015 р. Як вбачається, прокурор звернувся до суду з позовом 26.10.2015 р.

В даному випадку розмір судового збору визначено Законом України Про судовий збір, який набрав чинності з 01.11.2011 р. Так, пунктом 1 статті 4 вказаного Закону встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Зокрема, згідно пп. 2.2.1 п. 2.2 ст. 4 Закону України Про судовий збір (із змінами) за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру, ставка судового збору становить 1,5 відсотки ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 150 розмірів мінімальних заробітних плат. Також, згідно п. 2.2.2 п. 2.2 цієї ж статті за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру належить до сплати 1 розмір мінімальної заробітної плати.

Станом на 01.01.2014 р. розмір мінімальної заробітної плати складає 1218,00грн.

Як свідчать матеріали позовної заяви, Прокурором заявлено дів вимоги: вимогу немайнового характеру (розірвання договору оренди) та вимогу про зобовязання повернути нежитлове приміщення, за яку судовий збір визначається з урахуванням вартості спірного майна, як зі спору майнового характеру.

Однак, як встановлено судом, до матеріалів позовної заяви прокурором взагалі не додано доказів сплати судового збору у встановленому законодавством порядку та розмірі.

Не надавши доказів сплати судового збору, прокурор просить суд відстрочити сплату судового збору до винесення судом рішення по справі.

У відповідності до вимог ГПК України сплата судового збору є обовязковою, а при відсутності доказів сплати позовна заява підлягає поверненню.

Згідно ст. 8 Закону України Про судовий збір, враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Отже, виходячи з положень вищевказаного Закону, суд може відстрочити, розстрочити або звільнити від сплати судового збору при врахуванні майнового стану заявника, який останній повинен довести суду, надавши відповідні докази в розумінні ст.36 Господарського процесуального кодексу України.

Обґрунтовуючи необхідність надання відстрочки, прокурор посилається на те, що видатки на сплату прокурорами судового збору не передбачено і відповідне фінансування органами прокуратури не здійснювалося, будь-які інші бюджетні кошти не можуть бути витрачені для сплати судового збору, оскільки це суперечить законодавству, тому на його думку, є всі підстави для відстрочення судом сплати судових витрат на строк до ухвалення судового рішення у справі.

Надані прокурором пояснення та докази не можуть бути прийняті судом в якості підтвердження неможливості сплати судового збору у встановленому законом порядку та розмірі.

При цьому, суд зауважує, що статтею 8 Закону передбачена можливість, зокрема, відстрочення сплати судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення. Таким чином, особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Статтею 69 ГПК України передбачено, що спір має бути вирішено господарським судом у строк не більше двох місяців від дня одержання позовної заяви.

Прокурором в обґрунтування викладеного у скарзі клопотання про відстрочення сплати судового збору не наведено та не подано доказів на підтвердження того, що протягом визначеного законом процесуального строку розгляду справи зявиться відповідне фінансування та заявник зможе сплатити судовий збір у встановленому розмірі.

Аналогічна позиція викладена в ухвалі Вищого господарського суду України від 26.08.2015р. у справі № 908/573/15-г.

Також, відповідно до п. 3.5. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013р. № 7 Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України передбачено, що оскільки статтею 129 Конституції України як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, отже в тому числі й органів державної влади, то самі лише обставини, пов'язані з фінансуванням установи чи організації з державного бюджету України та відсутністю у ньому коштів, призначених для сплати судового збору, не можуть вважатися підставою для звільнення від такої сплати.

За таких обставин, суд не визнає причини, викладені в клопотанні про звільнення від сплати судового збору, поважними, а тому клопотання задоволенню не підлягає.

Статтями 54 та 57 ГПК України встановлено вимоги щодо форми та змісту позовної заяви та комплектності документів, які повинні додаватися до неї. Зокрема, пунктом 3 ч. 1 статті 57 ГПК України передбачено, що до позовної заяви, що подається до господарського суду, має бути доданий відповідний документ, який підтверджує сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Як зазначено в абзаці 1 пункту 3.5 постанови Пленуму Вищого господарського суд України від 26.12.2011р. № 18 Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції, недодержання вимог статей 54, 56 та пунктів 2 і 3 частини першої статті 57 ГПК щодо форми, змісту і додатків до позовної заяви тягне за собою наслідки, передбачені статтею 63 ГПК.

Згідно із пунктом 4 ч. 1 ст. 63 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі.

З огляду на вищевикладене, а також враховуючи, що наведенні норми чинного законодавства не передбачають обовязку суду порушити провадження у справі, а потім витребувати докази сплати судового збору в ході розгляду справи, суд дійшов висновку щодо необхідності повернення позовної заяви Прокурора Орджонікідзевського району м.Запоріжжя без розгляду.

Суд вважає за необхідне роз'яснити заявнику, що у відповідності до ч. 3 ст. 63 ГПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному звертанню з нею до господарського суду у загальному порядку після усунення допущених порушень.

Керуючись ст. 57, п. 4 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Клопотання Прокурора Орджонікідзевського району м. Запоріжжя про відстрочення сплати судового збору відхилити.

2. Позовну заяву і додані до неї документи повернути Прокурору Орджонікідзевського району м. Запоріжжя (69035, м. Запоріжжя, пр. Маяковського, 1) без розгляду.

Додаток: матеріали позовної заяви з додатками всього на 44 аркушах, в т. ч. оригінал: фіскальні чеки від 23.10.2015 р. на 3-х арк., списки згрупованих рекомендованих відправлень від 23.10.2015 р. на 3-х арк.

Суддя Л.П. Кагітіна