ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.10.2015 р. Справа №917/1934/15

за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", вул.Б.Хмельницького, 6, м.Київ, 01001

до Публічного акціонерного товариства "Кременчукгаз", ОСОБА_1, 46, м.Кремечнук, Полтавська область, 39601

про стягнення грошових коштів у розмірі 116 105,08 грн.

Суддя Киричук О.А.

Представники:

від позивача: не з"явився

від відповідача: ОСОБА_2, дов. №19/1836 від 17.06.2015р., ОСОБА_3, дов. № 19/238 від 26.01.2015р.

Розглядається позовна заява про стягнення 116 105,08 грн., у тому числі 58 151,54 інфляційних втрат та 57 953,54 грн. 3% річних за несвоєчасне виконання зобов"язань за договором № 88-03-ПР на купівлю-продаж природного газу.

Позивач в обґрунтування позову вказує, що відповідач не виконав у встановлені договором строки свої договірні зобов'язання, внаслідок чого ним заявлені до стягнення інфляційні втрати та 3% річних.

Відповідач у відзиві (вх. № 14477 від 05.10.2015р.) позов не визнає, посилаючись, зокрема, на те, що позивачем невірно обраховані заявлені до стягнення розміри інфляційних втрат та 3% річних.

В судове засідання 20.10.2015р. представник відповідача надав доповнення до відзиву, в яких зазначив, що враховуючи правову позицію, викладену у відзиві, просить суд відмовити в задоволенні позову в частині вимог про стягнення 3% річних в розмірі 11 872,48 грн.

В судове засідання 20.10.2015р. позивач представництво не забезпечив. Останній відповідно до пп. 2.6.15 Інструкції з діловодства в господарських судах України та пп. 3.9.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" був належним чином та завчасно повідомлений про дату, час і місце проведення судових засідань, про що свідчать матеріали справи.

Відповідно до пп. 3.9.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи достатність у матеріалах справи доказів для розгляду спору по суті, приписи ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифікована Законом України від 17.07.1997 р. № 475/97-ВР) щодо права кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку, закінчення встановленого ст. 69 ГПК України строку вирішення спору, відсутність клопотання щодо продовження строку вирішення спору, суд не оцінює вказану обставину як підставу для подальшого відкладення розгляду справи.

В судовому засіданні оголошені вступна та резолютивна частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників відповідача, оцінивши надані докази, суд, встановив:

Між Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (продавець) (далі-позивач) та Публічним акціонерним товариством "Кременчукгаз" (покупець) (далі-відповідач) був укладений договір № 88-03-ПР на купівлю-продаж природного газу (далі - Договір).

Умовами договору визначено, зокрема, наступне:

- п.1. За Договором Продавець зобов'язується передати у власність Покупцю у 2013-2015 роках році природний газ (далі - газ), а Покупець зобов'язується прийняти та оплатити газ на умовах Договору. (із змінами відповідно до додаткової угоди № 8) ОСОБА_1, що продається за Договором, використовується Покупцем виключно для подальшої реалізації промисловим споживачам та Іншим суб'єктам господарювання, які є кінцевими споживачами газу (далі - споживачі Покупця).

- п. 2.1. Продавець передає Покупцю з 01 січня 2013 року по 31 березня 2015 року газ в обсязі до 16 446,653 тис.куб.м. (із змінами відповідно до додаткової угоди № 8);

- п.6.1. Оплата за газ здійснюється Покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати обсягів газу протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 20-го числа місяця наступного за місяцем поставки газу (із змінами відповідно до додаткової угоди № 2).

Ціна газу сторонами неодноразово змінювалася шляхом укладення додаткових угод.

Позивач вказує, що на виконання п. 2.1. Договору він поставив протягом лютого 2013р. - серпня 2014р., а відповідач прийняв природний на загальну суму 64 500 317,05 грн.

В підтвердження поставки позивачем надані акти приймання - передачі природного газу від 28.02.13, від 30.06.13, від 31.01.14, від 31.03.14, від 30.04.14 та від 31.08.14 б/н на загальну суму 64 500 317,05 грн. (копії актів додані до позовної заяви).

Як зазначає позивач, на момент подачі позову відповідачем в повному обсязі сплачено суму основного боргу, однак розрахунки за поставлений природний газ проводились невчасно, з порушенням строку, визначеного п.6.1. Договору.

Оскільки Відповідачем не виконані умови Договору щодо оплати отриманого природного газу у визначені договором строки, позивач, вважаючи свої права порушеними, звернувся до суду з позовом про стягнення інфляційних втрат за весь час прострочення та трьох процентів річних від простроченої суми у розмірі 58151,54 грн. (інфляційні) та 57 953,54 грн. (3% річних).

При вирішенні спору, суд приймає до уваги наступне.

Згідно із ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Положеннями статей 627, 628 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Враховуючи правову природу укладеного між сторонами Договору № 88-03-ПР на купівлю-продаж природного газу від 31.01.2013 р., кореспондуючи права та обов'язки його сторін, суд дійшов висновку, що оцінка правомірності заявлених вимог має здійснюватись з урахуванням приписів законодавства, які регламентують правовідносини з договору купівлі-продажу.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу (ст. 663 Цивільного Кодексу України).

За приписами ст. 692, ст. 693 Цивільного Кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Статтею 629 Цивільного кодексу України, встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

У відповідності до вимог ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином та в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається. Статтею 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 530 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу України та ст. 202 Господарського кодексу України господарське зобов'язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 Цивільного кодексу України).

Як вбачається з матеріалів справи, позивач належним чином виконав зобов'язання за Договором № 88-03-ПР на купівлю-продаж природного газу від 31.01.2013 р. в частині передання відповідачу природного газу на підставі актів приймання-передачі від 28.02.13, від 30.06.13, від 31.01.14, від 31.03.14, від 30.04.14 та від 31.08.14 б/н на загальну суму 64 500 317,05 грн.

В свою чергу, відповідач в порушення прийнятих на себе зобов'язань за вказаним Договором оплатив вартість отриманого природного газу з порушенням строків, визначених п.6.1. договору.

Відповідно до ст. 610, ст. 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно з частиною першою ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 610, ст. 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Керуючись вказаною нормою позивачем заявлені до стягнення інфляційні втрати та 3% річних.

Здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку в частині позовних вимог щодо стягнення з відповідача інфляційних втрат у розмірі 58151,54 грн. (з урахуванням моменту виникнення у відповідача зобов'язань з оплати вартості отриманого природного газу та проведених відповідачем часткових оплат), суд прийшов до висновку, що заявлений розмір інфляційних відповідає вимогам Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, а тому вимоги в цій частині підлягають задоволенню (розрахунок суми інфляційних здійснено за допомогою калькулятору підрахунку заборгованості та штрафних санкцій "Ліга:Еліт 9.1.3").

Здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку в частині позовних вимог щодо стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 57 953,54 грн. (з урахуванням моменту виникнення у відповідача зобов'язань з оплати вартості отриманого природного газу та проведених відповідачем часткових оплат), суд прийшов до висновку, що заявлений розмір 3% річних здійснений з порушенням вимог Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, а тому вимоги в цій частині підлягають задоволенню частково з огляду на наступне.

За приписами ч. 5 ст. 254 Цивільного кодексу України якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Статтею 73 Кодексу законів про працю України встановлено святкові дні, зокрема, визначено святковим один день (неділя) день святкування Пасхи (Великодня).

Відповідно до ч. 3 ст. 67 Кодексу законів про працю України у випадку коли святковий або неробочий день (стаття 73) збігається з вихідним днем, вихідний переноситься на наступний після святкового або неробочого.

Як видно з поданого Позивачем розрахунку 3 % річних, обрахованих за зобов'язаннями березня 2014 року, останнім на суму боргу в розмірі 41 248 805,26 грн., нараховано 3 % річних в сумі 13 561,25 грн. При цьому період прострочення, на думку Позивача, склав 4 (чотири) дні, а саме: з 20.04.2014 по 23.04.2014 включно.

Проте, в даному випадку, Позивачем не враховано, що на 20 квітня 2014 року припало святкування Великодня. Таким чином, вихідний день (неділя - 20.04.2014 року) був перенесений на наступний день (понеділок 21.04.2014 року). У зв'язку з цим нарахування 3% річних, за зобов'язаннями березня 2014 року, мало розпочинатися не з 20.04.14, а з 22.04.2014.

23.04.2014 року Відповідачем в рахунок погашення боргу за березень місяць 2014 року було сплачено 10 000 000,000 грн., внаслідок чого сума заборгованості станом на 23.04.2014 року склала 31 248 805,26 грн.

Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, кількість днів прострочення оплати боргу в сумі 41 248 805,26 грн., складає 1 (ОСОБА_3) день, а не 4 (Чотири). Отже, розрахунок 3% річних, за відповідний період, мав бути таким:

(41 248 805,26 Ч 0,008219178 Ч 1) / 100 = 3 390,31

Враховуючи вищевикладене, розмір 3 %, нарахованих на суму боргу в розмірі 41 248 805,26 грн., складає 3 390,31 грн., а не 13 561,25 грн.

Відповідно до п.1.9. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 року Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу за який здійснюється стягнення інфляційних нарахувань та пені

Згідно з ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення. Приймаючи до уваги те, що розмір суми 3% річних розраховуються також з урахуванням періоду (кількості днів) прострочення, випливає, що при її (суми 3% річних) розрахунку день, фактичної сплати суми заборгованості також не включається до періоду часу за який здійснюється стягнення 3% річних.

Проте, в ряді випадків, Позивач під час розрахунку суми 3% річних включав до часу прострочення і день оплати.

Так, розраховуючи суму 3% річних на суму боргу за зобов'язаннями лютого 2013 року, Позивач зазначає, що кількість днів прострочки по оплаті суми боргу в розмірі 1 834 792,94 грн. складає 2 (Два) дні, а суми 580,55 грн., - 21 (Двадцять один) день, хоча кількість днів прострочки в дійсності, у першому випадку, складає 1 (ОСОБА_3 день), а в другому 20 (Двадцять).

Такого ж підходу Позивач дотримується і під час нарахування суми 3% річних на заборгованість, сформовану за зобов'язаннями червня 2013 року. Так на думку Позивача кількість днів прострочки складає 4 (Чотири) дні, а в дійсності 3 (Три).

Аналогічно і при розрахунку по зобов'язанням за всі інші періоди, а саме: за зобов'язаннями жовтня 2013 кількість днів прострочки, зазачених Позивачем, становить 7 (Сім), а на справді 6 (Шість); за зобов'язаннями січня 2014 року Позивач зазначає 7 (Сім) в дійсності ж 6 (Шість); за зобов'язаннями квітня 2014 року вказано прострочку по оплаті суми боргу в розмірі 4 738 238,789 грн., - 38 (Тридцять вісім) днів, по оплаті боргу в сумі 2 644 904,92 грн., - 27 (Двадцять сім) днів, хоча в першому випадку прострочка склала 37 (Тридцять сім) днів, а в другому 26 (Двадцять шість); за зобов'язаннями серпня 2014 року зазначено прострочку по оплаті боргу в сумі 3 543 000,00 грн., в 6 (Шість) днів, по оплаті боргу в сумі 819 480,00 грн., в 12 (Дванадцять) днів, проте в дійсності, в першому випадку прострочка склала 5 (П'ять) днів, а в другому 11 (Одинадцять).

Враховуючи вищевикладене, розрахунок суми 3 % річних, за вищеописані періоди, мав бути таким:

Сума боргу Кількість днів простроченняСума 3% річних
1 834 792,941150,80
580,55200,95
170 693,20342,09
3 209 186,8761 582,61
3 735 600,0061 842,21
4 738 238,783714 409,44
2 644 904,92265 652,12
3 543 000,0051 456,03
819 480,0011740, 90

За даних обставин, суд прийшов до висновку, що вимоги про стягнення 3 % річних підлягають задоволенню частково у розмірі 46 081,06 грн.

Судові витрати, згідно ст. 49 ГПК України, покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 43, 49, 82-85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства Кременчукгаз (39601, Полтавська область, м. Кременчук, пров. Г.Бресту, 46, ) на користь Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (01001, м. Київ, вул. Б.Хмельницького, 6, ) 58 151,54 грн. інфляційних втрат, 46081,06 грн., 1563,50 грн. витрат по сплаті судового збору.

3. В іншій частині позову відмовити.

Видати наказ після набрання цим рішенням законної сили.

Повне рішення складено _____

Суддя Киричук О.А.