ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" жовтня 2015 р. Справа № 917/1514/15

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Черленяк М.І., суддя Ільїн О.В., суддя Хачатрян В.С.

при секретарі Кузнєцовій І.В.

за участю представників сторін:

позивач ОСОБА_1;

відповідач ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу позивача Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, м.Київ, (вх.№4691П/1-35) на рішення господарського суду Полтавської області від 07.09.2015 року по справі №917/1514/15,

за позовом Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, м.Київ,

до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Полтавагаз, м.Полтава,

про стягнення 54624680,58 грн. заборгованості за договором №13-280-ВТВ від 04.01.2013 року,-

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2015 року Публічне акціонерне товариство Національна акціонерна компанія Нафтогаз України звернулося до господарського суду Полтавської області з позовною заявою, в якій просило стягнути з Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Полтавагаз 54624680,58 грн. заборгованості за договором №13-280-ВТВ від 04.01.2013 року, в тому числі 10683122,67 грн. основного боргу, пені у розмірі 19183494,75 грн., 21656180,33 грн. інфляційних нарахувань та три відсотки річних у розмірі 3101882,93 грн.

Рішенням господарського суду Полтавської області від 07.09.2015 року по справі №917/1514/15 (суддя Тимощенко О.М.) у задоволені позовних вимог відмовлено.

Позивач із вказаним рішенням суду першої інстанції не погодився та звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, а також на неповне зясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення господарського суду Полтавської області від 07.09.2015 року та прийняти нове судове рішення, яким задовольнити позивні вимоги та стягнути з відповідача на користь позивача основний борг у розмірі 10683122,67 грн., пені у розмірі 19183494,75 грн., інфляційних втрат у розмірі 21545180,23 грн. та 3% річних у розмірі 3010882,93 грн. Судові витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги апелянт просить покласти на відповідача.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу зазначив, що рішення господарського суду, на його думку, є законним і обґрунтованим, просить залишити його без змін, а скаргу без задоволення.

Розглянувши наявні матеріали справи, перевіривши повноту встановлених судом першої інстанції обставин та докази на їх підтвердження, юридичну оцінку, правильність застосування господарським судом Харківської області норм матеріального та процесуального права та доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених ст. 101 ГПК України, заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів встановила наступне.

Як свідчать матеріали справи та правильно встановлено господарським судом, 04 січня 2013 року між Національною акціонерною компанією Нафтогаз України (позивач, постачальник) та Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації Полтавагаз (відповідач, покупець) укладено Договір № 13-280-ВТВ купівлі-продажу природного газу (далі - Договір).

Відповідно до розділу 1 Договору постачальник зобов'язався передати покупцеві природний газ для виробничо-технічних втрат та нормованих втрат покупця, а покупець - прийняти і оплатити газ на умовах цього договору.

Обсяг нормованих втрат та виробничо-технологічних витрат визначається відповідно до Методики визначення питомих виробничо-технологічних втрат природного газу під час його транспортування газорозподільними мережами, затвердженої Наказом Міністерства палива та енергетики № 264 від 30.05.2003 року, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України за № 570/7891 та Методики визначення питомих втрат природного газу при його вимірюваннях побутовими лічильниками в разі неприведення об'єму газу до стандартних умов, затвердженої наказом Міністерства палива та енергетики України від 21.10.2003 № 595, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 25.12.2003 за № 1224/8545 ( п. 4.2. договору).

Згідно з пунктом 6.1 Договору № 13-280-ВТВ оплата за газ здійснюється покупцем грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 20-го числа, наступного за місяцем поставки газу.

До Договору сторони уклали ряд додаткових угод, якими узгоджували ціну, кількість газу, що поставляється, умови оплати, а саме:

- Додаткова угода № 1 від 10.07.2013 року ( арк. справи 33);

- Додаткова угода № 2 від 08.08.2013 року ( арк. справи 34);

- Додаткова угода № 3 від 31.12.2013 року ( арк. справи 35-36);

- Додаткова угода № 4 від 28.04.2014 року ( арк. справи 37);

- Додаткова угода № 5 від 08.05.2014 року ( арк. справи 38);

- Додаткова угода № 6 від 10.06.2014 року ( арк. справи 39);

- Додаткова угода № 7 від 05.09.2014 року ( арк. справи 40);

- Додаткова угода № 8 від 10.11.2014 року ( арк. справи 41-42);

- Додаткова угода № 9 від 08.12.2014 року ( арк. справи 43);

- Додаткова угода № 10 від 22.12.2014 року ( арк. справи 44-45);

- Додаткова угода № 11 від 05.02.2015 року ( арк. справи 46);

- Додаткова угода № 12 від 10.03.2015 року ( арк. справи 47);

- Додаткова угода № 13 від 03.04.2015 року ( арк. справи 48).

Як зазначено в ст. 174 Господарського кодексу України, господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 631 ЦК Цивільного кодексу України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права та виконати обов'язки відповідно до договору.

У відповідності до статті 509 Цивільного кодексу України, статті 173 Господарського кодексу України, в силу господарського зобов'язання, яке виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій. а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Однак, відповідач не повністю виконав зобов'язання з оплати поставленого природного газу.

Як стверджує позивач, станом на 13.05.2015 року сума основного боргу відповідача за природний газ, спожитий в січні - грудні 2013 року та січні - листопаді 2014 року, складає 10 683 122,67 грн.

Позивач також зазначає, що всупереч п.1.1. та п.6.1. Договору відповідач неодноразово порушував строки оплати поставленого природного газу, виконував зобов'язання неналежним чином, з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Тому, просив сплатити Публічному акціонерному товариству Національна акціонерна компанія Нафтогаз України за природний газ, спожитий протягом січня - грудня 2013 року, січня - листопада 2014 року, суму основного боргу, що складає 10 683 122,67 грн., пеню у розмірі 19183 494,75 грн., суму на яку збільшився борг в наслідок інфляційних процесів за весь час прострочення, що складає 21 656 180,23 грн., та три відсотки річних у розмірі 3 101 882,93 грн., загалом 54 624 680,58 грн.

Згідно зі ст.11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

У відповідності до ст. 509 Цивільного кодексу України, ст. 173 Господарського кодексу України, в силу господарського зобов'язання, яке виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ст.626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). Відповідно до ст.631 Цивільного кодексу України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права та виконати обов'язки відповідно до договору.

Матеріали справи свідчать про те, що між позивачем та відповідачем у справі виникли зобов'язання з договору купівлі - продажу, згідно якого, в силу ст. 655 Цивільного кодексу України, продавець зобов'язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно норм цивільного та господарського законодавства договір купівлі-продажу є оплатним, тобто при набуванні речі у власність, покупець сплачує продавцеві вартість (ціну) речі, яка обумовлена договором, зобов'язуючим, що обумовлено взаємним виникненням у кожної із сторін прав та обов'язків, а саме, зобов'язання продавця передати покупцю річ та право вимоги оплати і зобов'язання покупця сплати вартість отриманої речі та право її вимоги. Даний договір є консенсуальним, оскільки права та обов'язки виникають вже в момент досягнення ними угоди за всіма істотними умовами. Отже, змістом договору купівлі продажу є ті умови, з приводу яких сторони досягли згоди.

За змістом статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити продукцію (товар) після його прийняття або прийняття товарно-розпорядчих документів на нього, якщо договором чи товарно-розпорядчими документами не визначено іншого строку оплати.

Матеріали справи свідчать, що на виконання умов Договору № 13-280-ВТВ позивач поставив протягом січня - грудня 2013 року, січня - листопада 2014 року, а відповідач прийняв природний газ в обсязі 61 259,340 тис. куб. м. на загальну суму 279 581 259,21 грн., що підтверджуються актами приймання - передачі природного газу:

- від 31.01.2013р. за січень 2013р. на суму 31 805 634,45 грн.;

- від 28.02.2013р. за лютий 2013р. на суму 26 824 054,16 грн.;

- від 31.03.2013р. за березень 2013р. на суму 19 203 568,38 грн.;

- від 30.04.2013р. за квітень 2013р. на суму 4 237 100,74 грн.;

- від 31.05.2013р. за травень 2013р. на суму 2 294 023,13 грн.;

- від 30.06.2013р. за червень 2013р. на суму 1 075 596,06 грн.;

- від 31.07.2013р. за липень 2013р. на суму 704 477,98 грн.;

- від 31.08.2013р. за серпень 2013р. на суму 1 223 004,08 грн.;

- від 30.09.2013р. за вересень 2013р. на суму 3 390 140,11 грн.;

- від 31.10.2013р. за жовтень 2013р. на суму 13 019 006,22 грн.;

- від 30.11.2013р. за листопад 2013р. на суму 13 774 930,92 грн.;

- від 31.12.2013р. за грудень 2013р. на суму 21 269 117,22 грн.;

- від 31.01.2014р. за січень 2014р. на суму 23 646 891,00 грн.;

- від 28.02.2014р. за лютий 2014р. на суму 14 380 736,91 грн.;

- від 31.03.2014р. за березень 2014р. на суму 17 456 405,26 грн.;

- від 30.04.2014р. за квітень 2014р. на суму 4 579 558,19 грн.;

- від 31.05.2014р. за травень 2014р. на суму 3 086 062,20 грн.;

- від 30.06.2014р. за червень 2014р. на суму 1 482 883,91 грн.;

- від 31.07.2014р. за липень 2014р. на суму 2 675 687,43 грн.;

- від 31.08.2014р. за серпень 2014р. на суму 5 120 950,02 грн.;

- від 30.09.2014р. за вересень 2014р. на суму 13 071558,65 грн.;

- від 31.10.2014р. за жовтень 2014р. на суму 23 459 597,71 грн.;

- від 30.11.2014р. за листопад 2014р. на суму 31 800 274,48 грн.

Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог , що звичайно ставляться.

Суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах ставляться.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, встановлених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

За змістом ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно повинно бути виконане у встановлений строк (термін).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом ( ст. 612 ЦК України).

Пунктом 6.1. Договору встановлено, що оплата за газ здійснюється покупцем грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 20-го числа, наступного за місяцем поставки газу.

Як встановлено судом першої інстанції у рішенні, за умовами підписаної сторонами Додаткової угоди № 10 від 22.12.2014 року продавець зобов'язується передати у власність покупцю у 2013-2015 роках природний газ, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити газ на умовах Договору.

Відповідно до п. 2 Додаткової угоди № 10 від 22 грудня 2014 року продавець передає покупцеві у період з 01 січня 2013 року по 31 грудня 2015 року газ в обсязі до 116623,048 тис, куб. м. , в тому числі: у 2013 році -32460,048 (тис .куб. м.); - у 2014 році - до 33323,0 (тис. куб. м.); - у 2015 році - 50840,0 (тис. куб. м.).

Вказаною Додатковою угодою сторонами змінено порядок розрахунків, зокрема, п. 6.1 статті 6 "Порядок та умови проведення розрахунків" викладено у наступній редакції : "оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100 % поточної оплати планових обсягів газу протягом місяця поставки з урахуванням положень п. 6.2. Договору. Остаточний розрахунок за фактично використаний природний газ здійснюється покупцем після отримання повних розрахунків за послуги з транспортування природною газу газорозподільними мережами, наданими продавцю в відповідному місяці відповідно до договорів на розподіл природного газу, укладеними між продавцем та покупцем.

У разі, якщо до 20 числа місяця, наступного за місяцем поставки природного газу за цим договором продавець повністю розрахувався за послуги з транспортування природного газу газорозподільними мережами, наданими продавцю в попередньому місяці остаточний розрахунок за використаний природний газ здійснюється покупцем на підставі акту приймання - передачі до 20 числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

У будь-якому випадку остаточний розрахунок за фактично використаний природний газ за цим договором здійснюється покупцем не пізніше 20 числа місяця, наступного за місяцем закінчення строку дії Договору в частині поставки газу."

Таким чином, остаточний розрахунок за фактично використаний природний газ за цим договором здійснюється покупцем не пізніше 20 числа місяця наступного за місяцем закінчення строку дії договору в частині поставки газу. У випадку проведення повної оплати ПАТ Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (як замовника послуг по договорах на розподіл природного газу виконавцю - ПАТ Полтавагаз) за послуги з транспортування природного газу в попередньому місяці виключно до 20 числа місяця, наступного за місяцем поставки, відповідач проводить розрахунок за використаний природний газ по договору на купівлю - продажу природного газу для ВТВ та нормованих втрат до 20 числа місяця наступного за місяцем поставки. Остаточний розрахунок за фактично використаний природний газ за цим Договором здійснюється покупцем не пізніше 20 числа місяця наступного за місяцем закінчення строку дії Договору в частині поставки.

Цією ж Додатковою угодою викладено статтю 11 Строк дії Договору у редакції, відповідно до якої Договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін, поширює дію на відносини, що фактично склались між сторонами з 01 січня 2013 року, і діє в частині реалізації газу до 31 грудня 2015року а в частині проведення розрахунків за газ - до їх повного здійснення.

Згідно із частиною першою статті 651 Цивільного кодексу України зміна умов договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

У разі зміни договору зобов'язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо (частина перша статті 653 Цивільного кодексу України).

За змістом частини першої статті 654 Цивільного кодексу України зміна договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

На момент розгляду справи вказані вище додаткові угоди до договору № 13-280-ВТВ від 04 січня 2013 року є чинними, доказів визнання їх недійсними не подано.

Таким чином, суд зазначає, що, з урахуванням умов Додаткової угоди № 10, остаточний розрахунок за фактично використаний природній газ здійснюється покупцем не пізніше 20.01.2016 року, оскільки договір купівлі - продажу природного газу діє до 31.12.2015 року.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що висновки, яких дійшов місцевий суд про необґрунтованість позовних вимог з огляду на те, що додатковою угодою № 10 сторони змінили порядок та строки розрахунків за договором є правильними.

Отже, враховуючи те, що позивачем не доведено наявності суми основного боргу відповідача перед позивачем станом на час розгляду справи, то і у стягненні пені, річних та інфляційних нарахувань слід відмовити.

Зважаючи на наведене, на думку судової колегії, господарським судом Харківської області у повній мірі з'ясовано обставини, що мають значення для даної справи, у звязку з чим, підстав для скасування рішення та задоволення апеляційної карги немає.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 99, 101, 102, п. 1 ст. 103, ст. 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Полтавської області від 07 вересня 2015 року по справі №917/1514/15 залишити без змін.

Повний текст постанови підписаний 02.11.2015 року.

Головуючий суддя Черленяк М.І.

Суддя Ільїн О.В.

Суддя Хачатрян В.С.