РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.10.2015Справа №910/24424/15
За позовом фермерського господарства "Покровське"

до товариства з обмеженою відповідальністю "Бритиш Моторс Україна"

про стягнення 347 722,31 грн.

Суддя Головатюк Л.Д.

Представники :

Від позивача: Харченко Ю.І. (керівник, витяг з ЄДРПОУтаФОП № 18835765 від 13.06.2014)

Від відповідача: не з"явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Позивач звернувся до господарського суду м. Києва з позовною заявою про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 347 722,31 грн., що виникла у зв'язку з неналежним виконанням договору купівлі-продажу транспортного засобу № 128-28/08/13 від 28.08.2013 року.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 18.09.2015 порушено провадження у справі №910/24424/15 та призначено до розгляду на 01.10.2015.

01.10.2015 через відділ діловодства суду представник позивача подав клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

У судове засідання з'явився представник позивача, надав пояснення по справі.

Представник відповідача в судове засідання 01.10.2015 не з'явився, витребувані судом докази не подав, причин неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Розгляд справи було відкладено на 13.10.2015.

У засідання суду 13.10.2015 прибув представник позивача, подав документи по справі.

13.10.2015 через відділ діловодства суду відповідач подав клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку з необхідністю часу для підготовки до судового розгляду.

У засіданні суду 13.10.2015 було оголошено перерву до 27.10.2015 відповідно до ст. 77 ГПК України.

У засідання суду 27.10.2015 прибув представник позивача, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання 27.10.2015 не з'явився, витребувані судом докази не подав, причин неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Оскільки про час та місце судового засідання відповідач був належним чином повідомлений, на підставі статті 75 Господарського процесуального кодексу України справа може бути розглянута за наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

У судовому засіданні складався протокол згідно статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

28.08.2013 року між позивачем (покупець за договором) та відповідачем (продавець) був укладений договір купівлі-продажу транспортного засобу № 128-28/08/13 (надалі - договір), пунктом 1.1 якого передбачено, що продавець, реалізуючи намір та бажання покупця, в порядку та умовах, визначених цим договором, зобов'язався передати у власність покупця 1 новий автомобіль марки LandRover (надалі - товар або автомобіль), найменування моделі, комплектація та ціна якого попередньо визначені покупцем та містяться в додатку № 1 до даного договору, а покупець на зазначених у договорі умовам зобов'язався оплатити та прийняти товар.

Відповідно до п.3.1.договору визначено, що розрахунки за цим договором покупець зобов'язаний здійснити шляхом перерахування відповідних безготівкових коштів на банківський рахунок продавця, або внесення готівкових коштів в касу продавця.

Згідно п.3.2 договору погоджено, що покупець зобов'язаний здійснити оплату ціни товару відповідно до рахунків продавця шляхом здійснення попереднього та остаточного платежів за рахунок власних або кредитних грошових коштів, наданих йому банківською установою на підставі кредитного договору.

Умовами пп.3.2.1-3.2.2 договору визначено, що попередній платіж становить 30 % (тридцять) від ціни товару, визначеної у додатку № 1 до цього договору. Покупець зобов'язаний здійснити попередній платіж протягом 2 (двох) банківських днів з дати укладення цього договору з урахуванням ст.2 цього договору; остаточний платіж становить 70 % (сімдесят) від ціни товару, визначеної у додатку № 1 до цього договору з урахуванням ст.2 цього договору. Покупець зобов'язаний здійснити остаточний платіж: за Товар, що продається зі складу продавця у м. Києві, протягом XXX банківських днів з дати укладення цього договору; за товар, що поставляється продавцем покупцю на замовлення, протягом 5 (п'яти) банківських днів з дати отримання покупцем від продавця повідомлення про надходження Товару на склад у м. Києві відповідно до п.8.1. договору.

Датою виконання покупцем грошових зобов'язань вважається дата зарахування грошових коштів на рахунок продавця або внесення їх у касу продавця в розмірі встановленому в порядку, визначеному статтею 2 цього договору (п.3.3 договору).

На виконання умов договору позивач перерахував на рахунок відповідача грошові кошти на загальну суму 608 000 грн., а саме: платежем 28.08.2013 суму 318 000,00 грн., 03.09.2013 - 290 000,00 грн., а також 10.12.2014 - 21 757, 17 грн. за автошини на даний автомобільний транспорт.

Пунктом 4.1 договору встановлено, що у випадку відсутності на складі продавця товару, визначеного додатком №1 до цього договору, останній зобов'язаний замовити поставку товару у пункт призначення, орієнтована дата якої 30 грудня 2013 року. У разі прострочення покупцем попереднього платежу термін виконання поставки відповідно збільшується.

Згідно п.4.2 договору, продавець зобов'язаний у разі наявності товару на своєму складі передати покупцю товар, а покупець зобов'язаний прийняти товар протягом 5 (п'яти) банківських днів з дати зарахування оплати у розмірі 100% (сто відсотків) від загальної ціни товару відповідно до цього договору на банківський рахунок продавця або внесення готівкових коштів в касу продавця.

Проте, відповідач в порушення вимог чинного законодавства та домовленостей між сторонами, взяті на себе зобов'язання по поставці оплаченого позивачем товару не виконав.

У позовній заяві позивач вказує, що листом за № 1129 від 28.03.2014 року ТОВ «БритишМоторс Україна» повідомило ФГ «Покровське», що у зв'язку із розірванням дилерського договору з імпортером автомобілів LandRover- ТОВ «Вінер Імпортс Україна ЛТД», поставка товару по договору № 128-28/08/13 неможлива, та проінформував, що не заперечує та готовий прийняти рішення про повернення отриманих коштів.

Листом за вих. № 1151 від 30.05.2014 відповідач надіслав позивачу графік погашення заборгованості у сумі 608 000 грн. впродовж шести місяців визначеними частинами.

В подальшому відповідачем були повернені кошти частковими оплатами, всього на суму 400 000 грн.

З метою досудового врегулювання спору 25.07.2015 на адресу відповідача позивачем було направлено заяву № 133 від 25.07.2015 про повернення грошових коштів, сплачених за товар, поставка якого здійснена не була у сумі 229 757, 17 грн., зокрема 208 000 грн. неповерненої оплати вартості автомобіля та 21 757, 17 грн. оплати за автошини на даний автомобільний транспорт. Однак зазначена вимога відповідачем залишена без відповіді та задоволення.

Таким чином, на дату звернення позивача з позовом до суду заборгованість відповідача перед позивачем становить 229 757,17 грн.

Судом встановлено факт наявності порушень відповідачем взятих на себе господарських зобов'язань.

Внаслідок укладення договору між сторонами згідно ст. 11 ЦК України, виникли цивільні права та обов'язки. Оскільки між сторонами по справі склалися господарські правовідносини, то до них слід застосовувати положення ГК України як спеціального акту законодавства, що регулює правовідносини у господарській сфері.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193 ГК України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Статтею 626 ЦК України визначено поняття договору, яким є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором. Зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦКУ) Відповідно до ст.629 ЦКУ договір є обов'язковим до виконання сторонами, а отже умови договору, укладеного між сторонами є юридично обов'язковими.

Згідно ст. 173 ГК України один суб'єкт господарського зобов'язання повинен вчинити певну дію на користь іншого суб'єкта, а інший суб'єкт має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

У відповідності до ст.ст. 202, 203, 205, 206 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність.

Зазначене також кореспондується зі ст.ст.525, 526 ЦК України, відповідно до яких зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини 2 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

У відповідності до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

На підставі ст. 3 ЦК України, яка закріплює свободу договору, сторони мають право як врегулювати у договорі свої відносини, які не врегульовані цими актами, так і відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

Відповідно до ст. 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Зміна ціни після укладення договору допускається у випадках і на умовах, встановлених договором.

Згідно ст. 527 Цивільного кодексу України боржник зобов'язаний виконати всій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості.

В силу частини 2 статті 712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж.

Відповідно до ч. 7 ст. 179 Господарського кодексу України, господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Спірні правовідносини, які виникли у зв'язку з неналежним виконанням договору поставки та поставкою продукції неналежної якості, до їх врегулювання застосовуються положення ст. 265, 268, 269 ГК України, ст. 678 - 681 ЦК України.

Відповідно до ст.688 ЦК України покупець зобов'язаний повідомити продавця про порушення умов договору купівлі-продажу щодо кількості, асортименту, якості, комплектності, тари та (або) упаковки товару у строк, встановлений договором або актами цивільного законодавства, а якщо такий строк не встановлений, - в розумний строк після того, як порушення могло бути виявлене відповідно до характеру і призначення товару.

Відповідно до п. 1. ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно із п. 6 ст. 265 ГК України до відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 2 ст.693 Цивільного кодексу України визначено, що якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Оскільки матеріалами справи встановлено та відповідачем не спростовано факт отримання ТОВ «БритишМоторс Україна» коштів на поставку товару по договору купівлі-продажу транспортного засобу № 128-28/08/13 від 28.08.2013, та невиконання зобов'язання щодо його передачі покупцю, вимоги позивача про стягнення 229 757,17 грн. попередньої оплати є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю.

Посилаючись на прострочення виконання зобов'язання позивач на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України просить суд стягнути з відповідача 111 468,99 грн. - інфляційних втрат, 6496,15 грн. - 3% річних.

Згідно зі статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахування міндексу інфляції та процентів річних в порядку ст. 625 ЦК України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. (Відповідної правової позиції дотримується Вищий господарський суд України у постанові № 48/23 від 18.10.2011 р. та Верховний Суд України у постанові № 3-12г10 від 08.11.2010 р.).

Згідно розрахунку позивача, інфляційні збитки становлять 111 468,99 грн., 3% річних становлять 6496,15 грн. Суд вважає даний розрахунок обґрунтованим та задовольняє позовні вимоги в цій частині.

Відповідно до ст. ст. 33, 43, 34 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності, сторони та інші особи, якіберуть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Кожна сторона повинна довести тіобставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідач не надав суду належних та допустимих доказів, які б спростовували доводи позивача та підтверджували заперечення проти позовних вимог.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги щодо стягнення з відповідача передоплати за непоставлений товар в сумі 229 757,17 грн., 111 468,99 грн. інфляційних втрат, 6496, 15 грн. 3% річних є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 49 ГПК України з відповідача на користь позивача стягуються понесені позивачем витрати по сплаті судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись Цивільним Кодексом України, ст.ст. 33, 34, 49, 64, 75, 82, 83, 84, 85 ГПК України, суд-

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги фермерського господарства "Покровське" задовольнити повністю.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Бритиш Моторс Україна" (03068, м.Київ, вул.Кіровоградська, буд. 21-А, ) на користь фермерського господарства "Покровське" (27650, Кіровоградська область, Кіровоградський район, с.Покровське, пров.Миру, 2 ) основний борг в сумі 229 757 (двісті двадцять девять тисяч сімсот п'ятдесят сім) грн. 17коп., 111 468 (сто одинадцять тисяч чотириста шістдесят вісім) грн. 99 коп. інфляційних втрат, 6496 (шість тисяч чотириста дев'яносто шість) грн. 15 коп. 3% річних, судовий збір в розмірі 5215(одну тисячу вісімсот двадцять сім) грн. 83 коп.

3. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

5. Копію рішення розіслати сторонам.

Суддя Головатюк Л.Д.

Дата підписання повного тексту рішення 02.11.2015