КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" жовтня 2015 р. Справа№ 910/12668/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Зеленіна В.О.

суддів: Синиці О.Ф.

Шевченка Е.О.

при секретарі Волуйко Т.В.

представники сторін:

позивача: Токарь Є.А. - довіреність № 10-74/2104 від 23.02.2015;

відповідача: Козак Н.В. - довіреність № 14-84 від 27.07.2015;

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерне компанія "Нафтогаз України"

на рішення господарського суду міста Києва від 17.07.2015

у справі № 910/12668/15 (головуючий суддя: Картавцева Ю.В.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго"

до Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

про визнання договору укладеним

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 17.07.2015 у справі № 910/12668/15 позов задоволено повністю, визнано укладеним договір № 147-ПР купівлі-продажу природного газу між Публічним акціонерним товариством "Полтаваобленерго" та Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" в редакції Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго".

Не погоджуючись з вказаним рішенням Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерне компанія "Нафтогаз України" звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 17.07.2015 скасувати та прийняти нове, яким відмовити у позові повністю.

Скарга мотивована тим, що оскаржуване рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, оскільки суд дійшов хибного висновку щодо обов'язковості застосування постанови НКРЕ № 849 до правовідносин, які склалися між сторонами з приводу укладення спірного договору; рішення не відповідає принципам законності, рівності всіх учасників процесу перед законом, порушує баланс інтересів сторін; також судом неповно досліджені всі обставини справи, а саме не було досліджено, які саме пункти спірного договору розрізняються в редакціях наданих позивачем та відповідачем, та не проаналізовано, до яких юридичних наслідків призведе укладення договору на умовах позивача, а також призведе до порушення відповідачем законодавства про економічну конкуренцію.

Відповідно до автоматизованого розподілу справ між суддями апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерне компанія "Нафтогаз України" по справі № 910/12668/15 передано на розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі: Зеленін В.О. (головуючий), Синиця О.Ф., Шевченко Е.О.

Розпорядженням Секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду від 14.08.2015р., у зв'язку з перебуванням судді Синиці О.Ф. у відпустці, сформовано для розгляду апеляційної скарги у справі № 910/12668/15 колегію суддів у складі: головуючий суддя: Зеленін В.О., судді: Зубець Л.П., Шевченко Е.О.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 14.08.2015 колегію суддів у зазначеному складі прийнято до розгляду справу № 910/12668/15. Розгляд апеляційної скарги призначений на 23.09.2015.

22.09.2015 через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від позивача надійшов письмовий відзив на апеляційну скаргу, у якому він заперечує проти її задоволення та просить залишити оскаржуване рішення без змін.

Розпорядженням Секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду від 23.09.2015 року, у зв'язку з виходом судді Синиці О.Ф. з відпустки, а також формування постійного складу судових колегій Київського апеляційного господарського суду, сформовано для розгляду апеляційної скарги у справі № 910/12668/15 колегію суддів у складі: головуючого судді: Зеленіна В.О., суддів: Синиці О.Ф., Шевченка Е.О.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 23.09.2015 колегією суддів у зазначеному складі апеляційну скаргу прийнято до провадження.

Відповідно до ст.77 ГПК України у судовому засіданні оголошувалась перерва з 23.09.2015 по 26.10.2015.

26.10.2015 в судовому засіданні представник відповідача (апелянта) підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити, скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову. Представник позивача заперечив проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити оскаржуване рішення без змін.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів встановила наступне.

Згідно Статуту позивача - Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго" предметом його діяльності є, у тому числі, виробництво та поставка теплової енергії.

Відповідно до Статуту відповідача - Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" предметом його діяльності є, у тому числі, постачання природного газу за регульованим і нерегульованим тарифами.

У січні 2015 року позивач звернувся до відповідача з листом № 03-17/844 від 26.01.2015 р. щодо укладення декількох договорів на купівлю-продаж природного газу, додатком до якого було надано, у тому числі, проект договору № 147-ПР від 30.12.2014 р. Вказані проекти договорів було отримано представником відповідача 27.01.2015 р., що підтверджується відповідною відміткою в нижній частині листа № 03-17/844 від 26.01.2015 р.

Предметом договору № 147-ПР від 30.12.2014 р. є поставка відповідачем, як продавцем, позивачу, як покупцю, у 2015 році природного газу, ввезеного на митну територію України Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00.

Однак, відповідач жодних відповідей стосовно поданого договору № 147-ПР від 30.12.2014 р. не надав та вказаний договір не підписав.

При цьому, усі інші надані разом з листом № 03-17/844 від 26.01.2015 р. проекти договорів були підписані з боку відповідача та скріплені його печаткою.

У зв'язку із не підписанням відповідачем вказаного договору позивач звернувся у господарський суд міста Києва з позовом, у якому просив визнати договір купівлі-продажу природного газу № 147-ПР від 30.12.2014 р. укладеним.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив із доведеності і обґрунтованості позовних вимог.

Колегія суддів погоджується із даним висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Господарські договори відповідно до ч. 7 ст. 179 Господарського кодексу України (далі - ГК України) укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України (далі - ЦК України) з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 628 ЦК України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 Цивільного кодексу України).

Згідно зі ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 180 Господарського кодексу України, зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов'язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов'язкові умови договору відповідно до законодавства.

За загальним порядком укладення господарських договорів, визначеним ст. 181 ГК України, господарський договір викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів. Проект договору може бути запропонований будь-якою з сторін. У разі якщо проект договору викладено як єдиний документ, він надається другій стороні у двох примірниках. Сторона, яка одержала проект договору, у разі згоди з його умовами оформляє договір відповідно до вимог частини першої цієї статті і повертає один примірник договору другій стороні або надсилає відповідь на лист, факсограму тощо у двадцятиденний строк після одержання договору. За наявності заперечень щодо окремих умов договору сторона, яка одержала проект договору, складає протокол розбіжностей, про що робиться застереження у договорі, та у двадцятиденний строк надсилає другій стороні два примірники протоколу розбіжностей разом з підписаним договором.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, позивач звернувся до відповідача з листом № 03-171 844 від 26.01.2015 р. щодо укладення декількох договорів на купівлю-продаж природного газу, додатком до якого було надано в тому числі проект спірного договору № 147-ПР від 30.12.2014 р., який було отримано представником відповідача 27.01.2015 р., проте жодних відповідей стосовно поданого спірного договору відповідач не надав.

Згідно зі ст. 187 Господарського кодексу України, спори, що виникають при укладанні господарських договорів за державним замовленням, або договорів, укладення яких є обов'язковим на підставі закону та в інших випадках, встановлених законом, розглядаються судом. Інші переддоговірні спори можуть бути предметом розгляду суду у разі якщо це передбачено угодою сторін або якщо сторони зобов'язані укласти певний господарський договір на підставі укладеного між ними попереднього договору. День набрання чинності рішенням суду, яким вирішено питання щодо переддоговірного спору, вважається днем укладення відповідного господарського договору, якщо рішенням суду не визначено інше.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 9 Закону України "Про засади функціонування ринку природного газу", який був чинний до 01 жовтня 2015 року, суб'єкти ринку природного газу провадять свою діяльність на підставі договорів (контрактів), що укладаються відповідно до законодавства.

Згідно зі ст. 1 зазначеного Закону, споживач - юридична особа або фізична особа - підприємець, яка отримує природний газ відповідно до договору про постачання природного газу та використовує його як паливо або сировину. Гарантований постачальник - визначене у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, газопостачальне підприємство, яке не має права відмовити споживачу в укладенні договору на постачання природного газу, крім випадків, визначених частиною сьомою статті 12 цього Закону.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 р. № 1729 "Про забезпечення споживачів природним газом" встановлено, що потреба установ і організацій, що фінансуються з державного і місцевих бюджетів, суб'єктів господарювання, які виробляють теплову енергію, у тому числі блочних (модульних) котелень, котелень, установлених на дахові та прибудованих в природному газі задовольняється з ресурсів імпортованого природного газу Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України". Реалізація природного газу суб'єктам господарювання, які виробляють теплову енергію, у тому числі блочних (модульних) котелень, котелень, установлених на даху та прибудованих здійснюється Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" та суб'єктами господарювання, що здійснюють постачання природного газу за регульованим тарифом.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27.05.2012 № 705 "Про визначення гарантованих постачальників" Національну акціонерну компанію "Нафтогаз України" визначено гарантованим постачальником природного газу для промислових споживачів річний обсяг споживання природного газу який перевищує 3 млн. куб.м., та підприємств, що здійснюють виробництво теплової енергії.

Враховуючи зазначені норми законодавства, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що, ними встановлений імперативний обов'язок відповідача укладати договори на закупівлю газу у достатньому обсязі для виконання договірних зобов'язань перед споживачем. Проте, відповідач безпідставно ухилився від укладання спірного договору купівлі-продажу природного газу.

При цьому місцевим господарським судом обґрунтовано відхилено заперечення відповідача щодо окремих пунктів договору, зокрема: пункту 6.4, яким визначається черговість погашення заборгованості минулих періодів; пункту 7.2. щодо встановлення додаткового штрафу від суми простроченого платежу, та пункту 9.3 щодо встановлення п'ятирічної позовної давності.

Відхиляючи доводи відповідача суд першої інстанції виходив з того, що черговість погашення заборгованості встановлена статтею 534 ЦК України; встановлення додаткового штрафу суперечить нормам Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", і запропонована позивачем редакція п.7.2 договору повністю кореспондується з положеннями спеціального законодавства, а збільшення позовної давності, згідно ст.259 ЦК України, може відбуватись лише за домовленістю сторін.

Відповідно до ч. 1 статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 ГПК України встановлено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно статті 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дав належну оцінку обставинам справи і прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.

Таким чином, наведене вище та докази, які містяться в матеріалах справи, спростовують доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, оскільки оскаржуване рішення не містить посилань на постанову НКРЕ №849, судом першої інстанції надано оцінку доводам обох сторін та досліджені умови спірного договору, і укладення договору на умовах позивача не призводить до порушення законодавства про економічну конкуренцію.

За таких обставин висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, а тому рішення господарського суду міста Києва від 17.07.2015 у справі № 910/12668/15 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерне компанія "Нафтогаз України" залишити без задоволення, а рішення господарського суду міста Києва від 17.07.2015 у справі № 910/12668/15 - без змін.

2. Матеріали справи № 910/12668/15 повернути до господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя В.О. Зеленін

Судді О.Ф. Синиця

Е.О. Шевченко