УХВАЛА

про повернення позовної заяви

02.11.2015Справа № 910/28051/15

Суддя Спичак О.М., розглянувши

позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Практікер Україна»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Трейд Суппорт Групп Україна»

про визнання недійсним п. 5 Додаткової угоди № 1 від 24.03.2015 р. до договору № 105111 від 13.03.2014 р.,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Практікер Україна» звернулось до Господарського суду м. Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Трейд Суппорт Групп Україна» про визнання недійсним п. 5 Додаткової угоди № 1 від 24.03.2015 р. до договору № 105111 від 13.03.2014 р.

Відповідно до п. 3 ст. 57 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Відповідно до ст. 1 Закон України "Про судовий збір" судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, а також за видачу судами документів і включається до складу судових витрат.

Статтею 2 Закону України "Про судовий збір" визначено, що платники судового збору - громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду.

Відповідно до п. 2.21. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.2013 р. "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою додаються до позовної заяви (заяви, скарги) і мають містити відомості про те, яка саме позовна заява (заява, скарга, дія) оплачується судовим збором. Відповідні документи подаються до господарського суду тільки в оригіналі; копії, у тому числі виготовлені із застосуванням технічних засобів (фотокопії тощо), цих документів не можуть бути належним доказом сплати судового збору.

Натомість, заявником надано ксерокопію платіжного доручення № 31763 від 20.10.2015 р., що суперечить наведеним нормам.

Таким чином, суд дійшов висновку, що заявником не дотримано вимог п. 4 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України та Закону України "Про судовий збір" та не надано суду належних доказів сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі.

При цьому, суд відзначає, що встановлений нормами ст. 9 Закону України "Про судовий збір" обов'язок суду перед порушенням провадження у справі перевіряти зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України не звільняє заявника від обов'язку надання належних доказів сплати судового збору.

Крім того, відповідно до вимог ст. 36 Господарського процесуального кодексу України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії.

Відповідно до п. 2.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" копії, які видаються органами державної влади України, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями та їх об'єднаннями усіх форм власності, повинні бути засвідчені з додержанням вимог пункту 5.27 Національного стандарту України "Державна уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів. ДСТУ 4163-2003", затвердженого наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 07.04.2003 р. № 55, яким передбачено, що відмітку про засвідчення копії документа складають зі слів "Згідно з оригіналом", назви посади особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії.

В той же час, додані до позовної заяви документи не засвідчені як того вимагає п. 5.27 Національного стандарту України "Державна уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів. ДСТУ 4163-2003", оскільки не містять назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії та, відповідно, не є належними доказами у розумінні Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо у позовній заяві не вказано обставин, на яких ґрунтується позовна вимога, доказів, що підтверджують викладені в заяві обставини, обґрунтований розрахунок стягуваної чи оспорюваної суми.

Крім того, судом зазначається, що ухвалою суду від 22.10.2015 р. у справі № 910/27262/15 (суддя Пригунова А.Б.) позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Практікер Україна» з доданими до неї документами було повернуто позивачу без розгляду на підставі п. 3 та 4 ч. 1 ст. 63 Господарського суду м. Києва, у зв'язку з долученням до матеріалів позовної заяви копії платіжного доручення замість оригіналу та не засвідченням належним чином доданих до позовної заяви документів.

Позивачем було повторно подано до Господарського суду м. Києва позовну заяву без усунення недоліків, які були підставою її повернення згідно ухвали суду від 22.10.2015 р. у справі № 910/27262/15.

У зв'язку з тим, що ухвала суду від 22.10.2015 р. у справі № 910/27262/15 (суддя Пригунова А.Б.) позивачем не оскаржувалась та на даний час є чинною, а отже її вимоги є обов'язковими до виконання, то у суду відсутні повноваження щодо прийняття до розгляду позовної заяви без усунення недоліків, які стали підставою для її повернення попереднього разу.

Окрім того, стаття 57 ГПК України встановлює перелік документів, які додаються до позовної заяви. Зокрема, відповідно до пункту 2 цієї статті, до позовної заяви додаються документи, які підтверджують направлення відповідачу позовної заяви та доданих до неї документів.

Згідно ст. 56 Господарського процесуального кодексу України, позивач, прокурор чи його заступник зобов'язані при поданні позову надіслати сторонам копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб листом з описом вкладення.

Отже, належним доказом направлення копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідачу по справі у відповідності до статті 56 ГПК України та пункту 2 «Правил надання послуг поштового зв'язку», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 270 від 05.03.2009 року, є касовий чек, який видається відправникові з додержанням вимог Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» і підтверджує факт надання послуги відділенням зв'язку та опис вкладення, які надані в оригіналі.

Із наведених норм вбачається, що належним доказом направлення позовної заяви та доданих до неї документів відповідачу у справі повинен бути не тільки опис вкладення у цінний лист, а і фіскальний чек про відправлення, наданий в оригіналі, однак такого позивач не надав. У матеріалах наявний лише опис вкладення у цінний лист від 27.10.2015 року про направлення відповідачу позовної заяви та доданих до неї документів.

Разом з тим, як вбачається з опису вкладення в цінний лист, позивачем на адресу відповідача було надіслано позовну заяву з додатками без зазначення конкретного їх переліку, що є неналежним доказом направлення відповідачу копії позовної заяви та доданих до неї документів з огляду на те, що незазначення в описі вкладення повного переліку документів, які були надісланні на адресу відповідача, позбавляє можливості господарський суд пересвідчитися в тому, що на адресу останнього були надіслані всі документи додані до позовної заяви.

Відповідно до частини 7 п. 3.5 постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами України» від 26.12.2011 р. № 18, у разі коли до позовної заяви додано докази надсилання відповідачеві копії лише самої заяви, але відсутні докази надсилання йому копій доданих до неї документів, така заява підлягає поверненню на загальних підставах згідно з пунктом 6 частини першої статті 63 ГПК.

Відповідно до п. 6 ч.1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів надсилання відповідачеві позовної заяви та доданих до неї документів.

За таких обставин, приймаючи до уваги невиконання позивачем вимог ухвали Господарського суду міста Києва від 22.10.2015 р. у справі № 910/27262/15 (суддя Пригунова А.Б.) та ненадання останнім до поданих до суду позовних матеріалів належних доказів відправлення на адресу відповідача копії позовної заяви з всіма доданими до неї документами, позовна заява та додані до неї документи підлягають поверненню заявникові без розгляду.

Повернення позовної заяви без розгляду не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку, після усунення вказаних недоліків.

Керуючись п. 3,4 та 6 ч. 1 ст. 63 ГПК України, Господарський суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Практікер Україна» з доданими до неї документами повернути позивачу без розгляду.

Суддя Спичак О.М.