ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" жовтня 2015 р.Справа № 922/4825/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Хотенця П.В.

при секретарі судового засідання Гаврильєву О.В.

розглянувши справу

за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, м. Одеса
до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2, м. Харків
про стягнення 212207,55 грн.
за участю представників сторін:

позивача - не з*явився

відповідача - ОСОБА_3 дов. від 11.09.2015 року

ВСТАНОВИВ:

Розглядається позовна вимога про стягнення з відповідача 206948,78 грн. заборгованості, 5173,72 грн. пені, 85,05 грн. 3% річних за договором купівлі-продажу (поставки) №РОХ/20-13 від 05 лютого 2013 року.

Враховуючи, що заяв та клопотань представниками сторін не заявлено, суд починає розгляд справи по суті.

Позивач у судове засідання не з*явився, у наданому письмовому поясненні просить суд розглядати справу за навними в ній матеріалами та за відсутністю Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1.

Представник відповідача у судовому засіданні та у наданому письмовому запереченні проти заявлених позовних вимог заперечує, просить відмовити у задоволенні позову.

Розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, всебічно та повно зясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вислухавши пояснення повноважного представника відповідача, судом встановлено наступне.

05 лютого 2013 року між Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 (позивачем, продавцем) та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 (відповідачем, покупцем) було укладено договір купівлі-продажу (поставки) № РОХ/20-13.

Відповідно до пункту 1.1. договору купівлі-продажу (поставки) № РОХ/20-13 продавець приймає на себе зобов*язання продати, покупець прийняти та оплатити непродовольчу продукцію, переважно автомобільного призначення (товар).

Згідно пункту 3.1. договору купівлі-продажу (поставки) № РОХ/20-13 передача та прийом товару за кількістю, якістю, ціною проводится по накладним.

Відповідно до пункту 5.1 договору купівлі-продажу (поставки) № РОХ/20-13 ціна партії товару визначається у накладній.

Згідно пункту 5.4. договору купівлі-продажу (поставки) № РОХ/20-13 за вимогою однієї із сторін, сторони договору зобов*язуються протягом 7 календарних днів провести звірку розрахунків.

Відповідно до пункту 5.6. договору купівлі-продажу (поставки) № РОХ/20-13 акт звірки, при відсутності накладних, є документом, який підтверджує поставку та заборгованість.

Згідно пункту 5.8. договору купівлі-продажу (поставки) № РОХ/20-13 партія товару по сумі та даті поставки з метою оплати встановлюється відповідно до видаткових накладних, підписаними сторонами (з урахуванням актів звірки).

Позивач у позовній заяві вказує, що повністю виконав умови договору купівлі-продажу (поставки) № РОХ/20-13 та поставив Фізичній особі - підприємцю ОСОБА_2 продукцію, проте останній не повністю виконав свої зобов*язання внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 206948,78 грн.

З огляду на наведене, а саме на не оплату відповідачем в повному обсязі поставленого товару позивачем, останній звернувся із позовом до суду про стягнення з відповідача 206948,78 заборгованості, 5173,72 грн. пені та з застосуванням статті 625 Цивільного кодексу України - стягнення 85,05 грн. 3% річних, нарахованих на суму основного боргу.

Відповідно до статті 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків; договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору.

Згідгл статті 6 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно статті 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до статті 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару; договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Згідно статей 526 та 525 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено законом або договором.

Як вбачається з умов договору, який є предметом провадження у даній справі, а саме пунктів 3.1, 5.1, 5.6, 5.8 передача та прийом товару за кількістю, якістю, ціною проводится по накладним; ціна партії товару визначається у накладній; акт звірки, при відсутності накладних, є документом, який підтверджує поставку та заборгованість та партія товару по сумі та даті поставки з метою оплати встановлюється відповідно до видаткових накладних, підписаними сторонами (з урахуванням актів звірки).

Втім, як вбачається з матеріалів справи позивачем не надано доказів про відгрузку чи поставку товару на адресу відповідача. Не надано ні видаткових накладних, ні рахунків-фактури.

Відповідач вказує, що надана позивачем копія акту звіряння взаємних розрахунків між сторонами відповідно до договору купівлі-продажу (поставки) №РОХ/20-13 від 05 лютого 2013 року Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 не підписувався, печатка відповідача на акті не відображена.

З огляду на наведене, а саме відсутністю доказів відгрузки чи поставки товару на адресу відповідача, за договором купівлі-продажу (поставки) №РОХ/20-13 від 05 лютого 2013 року, як наслідок - відсутність у відповідача перед позивачем зобов'язання щодо оплати поставки товару, суд визнав позовні вимоги позивача в частині стягнення суми заборгованості у розмірі 206948,78 грн. та 5173,72 грн. пені не підлягаючими задоволенню, оскільки на даний час у відповідача відсутнє грошове зобов'язання перед позивачем щодо сплати суми основного боргу.

Розглянувши позовні вимоги позивач про стягнення з відповідача 85,05 грн. 3% річних, суд зазначає наступне.

Відповідно до статтей 610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Тобто, право на нарахування, 3% річних нерозривно пов'язане з простроченням виконання зобов'язання боржником, і саме у разі прострочення останнього у кредитора виникає право на нарахування, на підставі статті 625 Цивільного кодексу України, річних.

Оскільки суми 3% річних мають похідний характер від суми основного боргу, враховуючи відсутність грошового зобовязання (прострочення) у відповідача перед позивачем на даний час, позов позивача в частині стягнення 3% річних задоволенню не підлягає, в зв'язку з відсутністю у відповідача перед позивачем прострочення зобов'язання щодо оплати за поставлений товар.

У відповідності до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об"єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Таким чином, суд вважає вимоги позивача необґрунтованими, не підтвердженими доданими до матеріалів справи доказами, та такими, що не підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується статтею 49 Господарського процесуального кодексу України. У спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав державне мито покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката, витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: при задоволенні позову - на відповідача; при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, судові витрати у даній справі покладаються на позивача.

На підставі викладеного та керуючись статтями 6, 8, 124, 129 Конституції України, статтями 1, 4, 12, 22, 33, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, -

ВИРІШИВ:

У позові відмовити повністю.

Повне рішення складено 26.10.2015 р.

Суддя ОСОБА_4