ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"26" жовтня 2015 р.Справа № 916/3202/15

Господарський суд Одеської області у складі:

суддя Зайцев Ю.О.

при секретарі судового засідання Ошарін Д.С.

За участю представників сторін:

Від позивача: ОСОБА_1А.( довіреність від 07.04.2015р.);

Від відповідача: не зявився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Комунального підприємства Міське управління житлово-комунального господарства Іллічівської міської ради до відповідача ОСОБА_2 особи-підприємця ОСОБА_3 про стягнення 25 410, 13 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Суть спору: 30.07.2015р. Комунальне підприємство "Міське управління житлово-комунального господарства" Іллічівської міської ради звернулися до господарського суду Одеської області з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про стягнення 25 410, 13 грн.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 03.08.2015р. (суддя Мостепаненко Ю.І.) за вказаним позовом порушено провадження у справі №916/3202/15 з призначенням її до розгляду у відкритому судовому засіданні.

26.08.2015р. до канцелярії господарського суду Одеської області від позивача надійшло клопотання про продовження строку розгляду справи на 15 днів.

На підставі розпорядження. керівника апарату господарського суду Одеської області №1393 від 17.09.2015р , відповідно до п.2.3.50. Положення про автоматизовану систему документообігу суду, у звязку з настанням обставин, які унеможливлюють участь судді у розгляді справи, а саме: перебування судді Мостепаненко Ю.І. з 10.08.2015р. на лікарняному, що може мати наслідком порушення строку розгляду справи та відповідно до п.4.2. рішення зборів суддів господарського суду Одеської області (протокол від 03.06.2015р. №17-9/2015) призначено повторний автоматичний розподіл та вказану справу передано на розгляду судді Зайцева Ю.О.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 21.09.2015р. справу №916/3202/15 прийнято до свого провадження суддею Зайцевим Ю.О. та призначено її до розгляду у відкритому судовому засіданні.

В судовому засіданні 26.10.2015р. представником позивача надано суду клопотання про залучення до матеріалів справи додаткових доказів.

Відповідач засідання суду призначені на 07.10.2015р. та 26.10.2015р. не з`явився, правом на відзив в порядку ст. 59 ГПК України не скористався. Ухвали господарського суду Одеської області від 03.08.2015р., від 21.09.2015р. та від 07.10.2015р. направлялись відповідачу за належною адресою, зазначеною в позовній заяві та у витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців від 03.08.2015р.

Проте, поштові відправлення ухвал суду від 03.08.2015р., від 21.09.2015р. були повернені до суду (поштове повідомлення вх.№35597/15 від 12.08.2015р. та поштове повідомлення вх.№44087/15 від 05.10.2015р.).

Як зазначено у третьому абзаці п.3.9.1. Постанови Пленуму ВГСУ № 18 від 26.12.2011р., в разі якщо ухвалу суду було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Відповідно до п. 32 Інформаційного листа ВГСУ від 29 вересня 2009 року № 01-08/350 Про деякі питання, порушені в доповідних записках господарських судів України у першому півріччі 2009 року щодо застосування норм Господарського процесуального кодексу України викладена правова позиція, згідно якої відмітка про відправку процесуального документа суду на зворотньому аркуші у лівому нижньому куті першого примірника процесуального документа є підтвердженням розсилання процесуального документа сторонам у справі та іншим особам, які брали участь у справі, а коли йдеться про ухвалу, де зазначено про час і місце судового засідання, - підтвердженням повідомлення про час і місце такого засідання. При цьому, суд зазначає, що необґрунтоване затягування розгляду справи суперечить вимогам ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи судом упродовж розумного строку.

Приймаючи до уваги, що судові відправлення скеровувалися на адресу відповідача визначену в позовній заяві та у витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців серії від 03.08.2015р., суд вважає за можливе розглянути справу без участі відповідача за наявними в ній матеріалами відповідно до ст. 75 ГПК України.

26.10.2015р. у судовому засіданні після повернення з нарадчої кімнати було проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду в порядку статті 85 ГПК України.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи, заслухавши пояснення, суд встановив:

25.05.2010 року між відділом комунального господарства та благоустрою Іллічівської міської ради (надалі орендодавець), комунальним підприємством «Міське управління житлово-комунального господарства м. Іллічівська» (зараз - комунальне підприємство «Міське управління житлово - комунального господарства» Іллічівської міської ради, назва змінена згідно рішення Іллічівської міської ради № 293-VI від 22.02.2013) (надалі балансоутримувач) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 (надалі орендар), було укладено договір оренди нежитлового приміщення №92 (надалі договір 1), відповідно до п .1.1. якого, орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування майно, що перебуває в комунальній власності Іллічівської територіальної громади, в особі Іллічівської міської ради, а саме: нежитлове вбудоване приміщення, загальною площею 39,30 кв.м. (далі - майно), розміщене за адресою; м.Іллічівськ, вул. Данченко, 3-Б, яке перебуває на балансі комунального підприємства «Міське управління житлово-комунального господарства м.Іллічівська».

01.02.2012 року до договору оренди нежитлового приміщення №92 від 25.05.2010 року між сторонами було укладено додаткову угоду №2, якою Договір-1 був викладений в новій редакції, а строк його дії був продовжений до 29.01.2015р. На виконання додаткової угоди між сторонами було підписано акт приймання - передачі майна в оренду.

Згідно п.п. 3.1., 3.1.1., 3.4., 3.5. Договору-1, відповідач зобов'язаний щомісячно, не пізніше 15-го числа місяця, наступного за оплачуваним місяцем, сплачувати Позивачу 70-тивідсотксву частину орендної плати за базовий місяць оренди (грудень 2011 року) в розмірі 445,47 гривень без ПДВ (534,56 гривень з ПДВ), відкореговану для кожного наступного місяця згідно п. 3.3. Договору-1 на індекс інфляції за поточний місяць.

За умовами п. 3.10. Договору-1 у разі припинення (розірвання) договору орендар сплачує орендну плату до дня повернення майна за актом приймання-передачі включно. Закінчення строку дії договору оренди не звільняє орендаря від обов'язку сплатити заборгованість за орендною платою, якщо така виникла, у повному обсязі, враховуючи санкції, до міського бюджету та балансоутримувачу.

Згідно п. 5.2. Договору-1, орендар зобов'язаний своєчасно і у повному обсязі сплачувати орендну плату.

За приписами п. 9.1. Договору-1, за невиконання або неналежне виконання зобов'язань за цим договором сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством України.

Згідно п. 9.5. Договору-1, у разі, якщо на дату сплати орендної плати заборгованість за нею становить загалом не менше ніж три місяці, орендар також сплачує штраф у розмірі 10% від суми заборгованості.

Проте, в порушення умов Договору-1 та чинного законодавства України, відповідач систематично не сплачував орендну плату у зв'язку із чим за період з березня 2013 року по 30.01.2015 у відповідача утворилась стійка заборгованість перед позивачем за Договором-1 в загальному розмірі 13 155,95 грн.

30.01.2015 між Орендодавцем, Позивачем та Відповідачем була укладена угода про розірвання Договору-1 з підписанням акту приймання - передачі об'єкта оренди (повернення Орендодавцю та Позивачу).

Крім того, 01.04.2012 р. між позивачем та відповідачем був укладений договір про надання послуг з утримання будинків споруд та прибудинкових територій № 232 (надалі -Договір-2), відповідно до п. 1 якого, предметом цього договору є забезпечення виконавцем надання послуг з утримання будників і споруд та прибудинкової території у житловому будинку № 3-Б по вул. Данченко, в м. Іллічівську, а споживачем - забезпечення своєчасної оплати таких послуг за встановленим тарифом у строк та на умовах, що передбачені цим договором.

Згідно п. 3 Договору-2, розрахунковим періодом є календарний місяць. Оплата послуг вноситься до кожного 28-го числа поточного місяця.

Відповідно до п.6 Договору-2, загальна сума щомісячної плати за утримання житлового будинку і прибудинкової території становить 207,11 грн. з урахуванням ПДВ.

За приписами п.7 Договору-2, за несвоєчасне внесення плати із споживача стягується пеня у розмірі подвійної ставки НБУ за кожний день просрочки.

Згідно п.п.5 п. 9 Договору-2, споживач зобов'язаний у разі несвоєчасного внесення платежів сплачувати неню у розмірі, встановленому Договором-2, а згідно п. 7 Договору-2 за несвоєчасне внесення плати з Відповідача (споживача послуг) стягується пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день просрочки.

Згідно п.п.3 п. 10 Договору-2, виконавець має право нараховувати у разі несвоєчасного внесення Відповідачем плати за надані послуги пеню у розмірі, встановленому договором.

Однак, в порушення умов Договору-2 та чинного законодавства України, за період з листопада 2012 року до 30.01.2015 відповідач систематично не виконував належним чином свої зобов'язання щодо оплати послуг, внаслідок чого у відповідача виникла заборгованість перед позивачем в загальному розмір 5 785,72 грн.

Позивач вважає, що на даний час у Відповідача існує цивільний обов'язок (відповідно до ст.ст. 11, 525, 526 Цивільного кодексу України) та господарське зобов'язання (відповідно до ст.ст. 173. і 74 Господарського кодексу України) щодо повної оплати орендної плати та отриманих ним послуг по утриманню будинків і споруд та прибудинкових територій згідно Договору-1 та Договору-2.

З наведених підстав позивач звернувся до господарського суду Одеської області з позовною заявою про стягнення з відповідача ОСОБА_2 особи-підприємця ОСОБА_3 заборгованості за договором-1 у розмірі 18 245,31 грн., яка складається з основного боргу в розмірі 13 155,95 грн., пені в розмірі 2 834,47 грн., штрафу в розмірі 1315,60 грн. та суми ПДВ, сплаченої Позивачем на 30-ти відсоткову ставку орендної плати (бюджетна частка) в розмірі 939,29 грн. та стягнення за договром-2 у розмірі 7 164,82, яка складається з основного боргу за Договором-2 в розмірі 5 785,72 грн. та пені в розмірі 1379,10грн.

Проаналізувавши наявні у справі докази та надавши їм правову оцінку, суд дійшов наступних висновків.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським Кодексом України.

Відповідно до частини 1, 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки. Підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обовязків. При цьому, ст.12 ЦК України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

З матеріалів справи вбачається, що 01.02.2012р. між позивачем та відповідачем укладено додаткову угоду №1 до договору оренди не житлового приміщення №92 від 25.05.2010р. відповідно до якої договір №92 від 25.05.2010р. викладено в новій редакції.

Як свідчать матеріали справи, укладений між сторонами договір, за своєю правовою природою відноситься до договорів найму, різновидом якого є оренда. Приймаючи до уваги, що майно, яке виступає предметом договору, належить до комунальної власності, до спірних правовідносин застосовуються також норми Закону України "Про оренду державного та комунального майна".

Згідно до п. п.1,2 ст. 762 ЦК України, яка цілком кореспондується з ч. 3 ст. 18 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Пунктами 3.1.-3.4. Угоди сторони передбачили, що орендна плата визначається на підставі ОСОБА_1 розрахунку орендної плати за майно, що перебуває в комунальній власності Іллічівської територіальної громади в особі Іллічівської міської ради та пропорції її розподілу, яка затверджена рішенням №961 виконавчого комітету Іллічівської міської ради від 29.12.2011р. і становить без ПДВ за базовий місяць оренди грудень 2011р. 636,38 грн. Орендна плата за базовий місяць (грудень 2011р.): у співвідношенні до міського бюджету 30% (Відділ комунального господарства та благоустрою Іллічівської міської ради) в місяць 312,05грн., у співвідношенні до балансоутримувача 70% (Комунальне підприємство "Міське управління житлово-комунального господарства" Іллічівської міської ради) в місяць 728,13грн. Орендна плата за перший місяць оренди (лютий 2012р.) визначається шляхом коригування орендної плати за базовий місяць (грудень 2011р.) на індекс інфляції (січень та лютий 2012р.) включно. Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному чинним законодавством. Орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за поточний місяць. Орендна плата перераховується Орендарем незалежно від наслідків його господарської діяльності , щомісячно, не пізніше 15 числа місяця, наступного за звітним місяцем, відповідно до отриманих рахунків.

Згідно до ст. 193 ГК України, яка цілком кореспондується із ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобовязання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Як вбачається із наданого позивачем розрахунку за відповідачем рахується заборгованість за договором оренди нежитлового приміщення №92 від 25.05.2010р. та додатковою угодою до нього, перед КП "Міське управління житлово-комунального господарства" Іллічівської міської ради у сумі 13 155,95 грн.

Станом на день розгляду справи Відповідач заборгованість не сплатив у зв'язку з чим вимоги позивача щодо стягнення заборгованості з орендної плати є обґрунтованими підтвердженими матеріалами справи та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Крім того, позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача, за прострочення зобовязанння 2 834,47 грн. - пені, 1 315,60 грн. - штрафу та сплачених позивачем - 939,29грн. 30% ставки орендної плати (бюджетна частка), суд зазначає наступне.

Одним із видів господарських санкцій згідно з частиною другою статті 217 ГК України є господарські санкції, до яких віднесено штраф та пеню.

За приписами п. 9.1. Договору-1, за невиконання або неналежне виконання зобов'язань за цим договором сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством України.

Згідно п. 9.5. Договору-1, у разі, якщо на дату сплати орендної плати заборгованість за нею становить загалом не менше ніж три місяці, орендар також сплачує штраф у розмірі 10% від суми заборгованості.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Розмір штрафних санкцій відповідно до частини четвертої статті 231 ГК України встановлюється законом, а в разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання, або в певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Якщо за невиконання або неналежне виконання зобов'язання встановлено штрафні санкції, то збитки відшкодовуються в частині, не покритій цими санкціями. Законом або договором можуть бути передбачені випадки, коли: допускається стягнення тільки штрафних санкцій; збитки можуть бути стягнуті у повній сумі понад штрафні санкції; за вибором кредитора можуть бути стягнуті або збитки, або штрафні санкції. Вимогу щодо сплати штрафних санкцій за господарське правопорушення може заявити учасник господарських відносин, права чи законні інтереси якого порушено, а у випадках, передбачених законом, - уповноважений орган, наділений господарською компетенцією.

Право на неустойку, як зазначено у ст. 550 Цивільного кодексу України, виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання.

Перевіривши розрахунок позивача, суд дійшов висновку, що вимоги про стягнення з відповідача, за прострочення зобовязання 2 834,47 грн. - пені, 1 315,60 грн. - штрафу та сплачених позивачем - 939,29грн. 30% ставки орендної плати (бюджетна частка) підлягають судом задоволенню у повному обсязі.

Також позивачем заявлено до стягнення з відповідача основного боргу за договором про надання послуг з утримання будинків споруд та прибудинкових територій № 232 від 01.04.2012р. в розмірі 5 785,72 грн.

З матеріалів справи вбачається, що 01.04.2012 р. між позивачем та відповідачем був укладений договір про надання послуг з утримання будинків споруд та прибудинкових територій № 232 (надалі -Договір-2), відповідно до п. 1 якого, предметом цього договору є забезпечення виконавцем надання послуг з утримання будників і споруд та прибудинкової території у житловому будинку № 3-Б по вул. Данченко, в м. Іллічівську, а споживачем - забезпечення своєчасної оплати таких послуг за встановленим тарифом у строк та на умовах, що передбачені цим договором.

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Як вбачається з матеріалів справи, договір про надання послуг з утримання будинків споруд та прибудинкових територій № 232 від 01.04.2012 р. за своєю правовою природою є договором надання послуг.

Відповідно до ст. 901 Цивільного Кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобовязується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобовязується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобовязаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 903 ЦК України).

Згідно п. 3 Договору-2, розрахунковим періодом є календарний місяць. Оплата послуг вноситься до кожного 28-го числа поточного місяця.

Відповідно до п.6 Договору-2, загальна сума щомісячної плати за утримання житлового будинку і прибудинкової території становить 207,11 грн. з урахуванням ПДВ.

Як вбачається з матеріалів справи, за період з листопада 2012 року по 30.01.2015р. позивачем було надано послуги відповідачу, передбачені договором-2 у повному обсязі.

Однак, всупереч в порушення умов Договору-2 та чинного законодавства України, за період з листопада 2012 року до 30.01.2015 відповідач систематично не виконував належним чином свої зобов'язання щодо оплати послуг, внаслідок чого у відповідача виникла стійка заборгованість перед позивачем в загальному розмір 5 785,72 грн.

Згідно до ст. 193 ГК України, яка цілком кореспондується із ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобовязання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Як вбачається із наданого позивачем розрахунку за відповідачем рахується заборгованість за договором про надання послуг з утримання будинків споруд та прибудинкових територій № 232 від 01.04.2012 р. перед КП "Міське управління житлово-комунального господарства" Іллічівської міської ради у сумі 5 785,72 грн.

Станом на день розгляду справи Відповідач заборгованість не сплатив у зв'язку з чим вимоги позивача щодо стягнення заборгованості з орендної плати є обґрунтованими підтвердженими матеріалами справи та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача на користь Комунального підприємства "Міське управління житлово-комунального господарства" Іллічівської міської ради пені у сумі 1 379,10 грн. за порушення зобовязання за договором про надання послуг з утримання будинків споруд та прибудинкових територій № 232 від 01.04.2012р. слід зазначити наступне.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно п.4 ч.1 ст.611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За приписами частини першої статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Виконання зобов'язання може забезпечуватися зокрема неустойкою (ч. 1 ст. 546 ЦК України). Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник зобов'язаний передат и кредитору у випадку порушення боржником зобов'язання (ч. 1 ст. 549 ЦК України).

За приписами п.7 Договору-2, за несвоєчасне внесення плати із споживача стягується пеня у розмірі подвійної ставки НБУ за кожний день просрочки.

Згідно п.п.5 п. 9 Договору-2, споживач зобов'язаний у разі несвоєчасного внесення платежів сплачувати неню у розмірі, встановленому Договором-2, а згідно п. 7 Договору-2 за несвоєчасне внесення плати з Відповідача (споживача послуг) стягується пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день просрочки.

Згідно п.п.3 п. 10 Договору-2, виконавець має право нараховувати у разі несвоєчасного внесення Відповідачем плати за надані послуги пеню у розмірі, встановленому договором.

Перевіривши розрахунок позивача, суд дійшов висновку, що вимоги про стягнення з відповідача, за прострочення зобовязання за договором про надання послуг з утримання будинків споруд та прибудинкових територій № 232 від 01.04.2012р. 1 379,10 грн. пені підлягають судом задоволенню у повному обсязі.

Рішення прийнято на підставі наданих сторонами доказів, оскільки згідно із ст.33, 38 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона: повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; самостійно визначити і надати суду ті докази на підтвердження своїх доводів, які вважає необхідними, належними і достатніми. Докази витребовуються судом у ході розгляду справи лише у разі подання відповідного клопотання - на суд не покладено обов'язку вказувати стороні, які докази вона повинна подати на підтвердження свої вимог чи заперечень, або проводити розшук тих чи інших доказів з власної ініціативи.

За при приписами ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

При цьому суд приймає до уваги строк розгляду справи, достатність часу у будь-якої із сторін для надання доказів на підтвердження власних доводів, для спростування обставин чи доводів протилежної сторони та для подання суду клопотання про витребування таких доказів у інших осіб.

Згідно статей 44, 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 75, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов Комунального підприємства Міське управління житлово-комунального господарства Іллічівської міської ради до відповідача ОСОБА_2 особи-підприємця ОСОБА_3 про стягнення 25 410, 13 грн. задовільнити.

2. Стягнути з фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 (68000, АДРЕСА_1; код НОМЕР_1) на користь комунального підприємства "Міське управління житлово - комунального господарства» Іллічівської міської ради, (68002, Одеська область, м. Іллічівськ, вул. Олександрійська, буд.2-Б; ) заборгованість з орендної плати у розмірі 13 155 /тринадцять тисяч сто пятдесят пять/ грн. 95 коп., пеню у розмірі 2 834 /дві тисячі вісімсот тридцять чотири/ грн. 47 коп., штраф у розмірі 1 315 /одна тисяча триста п'ятнадцять/ грн. 60 коп. та суму ПДВ сплачену на 30-ти відсоткову ставку орендної плати у розмірі 939 /девятсот тридцять девять/ грн. 29 коп.

3. Стягнути з фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 (68000, АДРЕСА_1; код НОМЕР_1) на користь комунального підприємства "Міське управління житлово - комунального господарства» Іллічівської міської ради, (68002, Одеська область, м. Іллічівськ, вул. Олександрійська, буд.2-Б; ) заборгованість за надані, послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у розмірі 5 785 /пять тисяч сімсот вісімдесят пять/ грн. 72 коп. та пеню у розмірі 1 379 /одна тисяча триста сімдесят девять/ грн. 10 коп.

4. Стягнути з фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 (68000, АДРЕСА_1; код НОМЕР_1) на користь комунального підприємства "Міське управління житлово - комунального господарства» Іллічівської міської ради, (68002, Одеська область, м. Іллічівськ, вул. Олександрійська, буд.2-Б; ) витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 827 /одна тисяча вісімсот двадцять сім/ грн. 00 коп.

Рішення господарського суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного господарського суду, яка подається через місцевий господарський суд протягом 10-денного строку з моменту складення та підписання повного тексту рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо не буде подано апеляційну скаргу. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повний текст складено та підписано 02 листопада 2015 р.

Суддя Ю.О. Зайцев