ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

26 жовтня 2015 року Справа № 922/1619/15

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Дроботової Т.Б. - головуючого
Алєєвої І.В.
Рогач Л.І.
розглянувши матеріали касаційної скарги Будянської селищної ради
на постанову від 15.07.2015р. Харківського апеляційного господарського суду
у справі№ 922/1619/15 господарського суду Харківської області
за позовомБудянської селищної ради
доПублічного акціонерного товариства "Харківгаз"
прозобов'язання вчинити певні дії

В С Т А Н О В И В:

Вперше Будянська селищна рада звернулась 04.08.2015р. з касаційною скаргою до Вищого господарського суду України, яка ухвалою Вищого господарського суду України від 13.08.2015р. була повернута на підставі пункту 2 частини 1 статті 1113 Господарського процесуального кодексу України.

25.08.2015р. до Вищого господарського суду України вдруге подана касаційна скарга Будянською селищною радою на постанову Харківського апеляційного господарського суду від 15.07.2015р. у справі № 922/1619/15 господарського суду Харківської області, проте дана скарга, також не відповідає вимогам розділу ХІІ1 Господарського процесуального кодексу України з наступних підстав.

Відповідно до частини 4 статті 111 Господарського процесуального кодексу України до касаційної скарги додаються докази сплати судового збору.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 1113 Господарського процесуального кодексу України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, якщо до скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Постановою правління Національного банку України від 21.01.2004р. №22 затверджено Інструкцію про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, якою встановлено загальні правила, види і стандарти розрахунків клієнтів банків та банків у грошовій одиниці України на території України, що здійснюються за участю банків. Нормами інструкції встановлені вимоги щодо заповнення розрахункових документів, у тому числі платіжних доручень.

Відповідно до пункту 3.8. вказаної Інструкції, реквізит "Призначення платежу" платіжного доручення заповнюється платником так, щоб надавати повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється перерахування коштів отримувачу. Повноту інформації визначає платник з урахуванням вимог законодавства України. Платник відповідає за дані, що зазначені в реквізиті платіжного доручення "Призначення платежу".

Платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою додаються до позовної заяви (заяви, скарги) і мають містити відомості про те, яка саме позовна заява (заява, скарга, дія) оплачується судовим збором (пункт 2.21 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013р. №7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України").

Скаржником в якості доказу сплати судового збору до касаційної скарги додана квитанція № 44, від 04.08.2015р. в якій у графі Призначення платежу зазначено: 22030004 СУД ЗБОР ВИЩИЙ ГОСП СУД УКРАЇНИ 070 СИМВОЛ 254.

Таким чином, графа "Призначення платежу" вказаної квитанції не містить відомостей про те, по якій саме справі за касаційною скаргою сплачено судовий збір.

З огляду на викладене, додана до касаційної скарги квитанція від 04.08.2015р. № 44 не можна вважати належним доказом сплати судового збору у встановленому порядку.

Крім того, відповідно до пункту 4 частини 1 статті 111 Господарського процесуального кодексу України касаційна скарга за змістом повинна містити вимоги особи, що подала касаційну скаргу, із зазначенням суті порушення або неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права судом.

Тобто, в касаційній скарзі має чітко викладатись зміст такого порушення з законодавчим обгрунтуванням порушених норм та з зазначенням конкретних статей та пунктів.

Зокрема, касаційна скарга повинна містити дані, які б свідчили, що судами при розгляді спору не застосований закон, який підлягає застосуванню, або застосований закон, який не підлягає застосуванню, або судами неправильно витлумачена норма закону.

Не допускаються посилання у касаційній скарзі на недоведеність обставин справи (частина 2 статті 111 вказаного Кодексу).

Згідно з положеннями частини 2 статті 1115 та частин 1, 2 статті 1117 Господарського процесуального кодексу України касаційна інстанція на підставі вже встановлених судом фактичних обставин справи перевіряє судові рішення виключно на предмет правильності юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення у рішенні або постанові господарського суду. Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у судових актах господарських судів чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти їх.

За приписами пункту 6 частини 1 статті 1113 Господарського процесуального кодексу України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, якщо у скарзі не зазначено суті порушення або неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права.

Проте, як вбачається зі змісту поданої касаційної скарги, доводи скаржника зводяться до викладення ним обставин, за якими він не погоджується з висновком суду апеляційної інстанції, проте не містить посилань та обґрунтувань стосовного того, який саме закон який підлягає застосуванню не був застосований судом апеляційної інстанції при розгляді спору, або який закон, який не підлягає застосуванню до спірних правовідносин, помилково був застосований судом, або яка норма закону неправильно витлумачена судом при прийнятті оскаржуваного процесуального документу.

Зміст касаційної скарги з посиланням на деякі норми права зводиться лише щодо не погодження з висновками судів підчас розгляду справи, у зв'язку з чим касаційна скарга підлягає поверненню без розгляду у відповідності з пунктом 6 частини 1 статті 1113 Господарського процесуального кодексу України.

За таких обставин касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду Вищим господарським судом України і підлягає поверненню.

Керуючись статтями 86, 111, 1111, пунктами 4, 6 частини 1 статті 1113 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Будянської селищної ради на постанову Харківського апеляційного господарського суду від 15.07.2015р. у справі № 922/1619/15 повернути скаржнику.

Головуючий суддя Т. Дроботова

Судді: І. Алєєва

Л. Рогач