РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.10.2015Справа №910/25326/15
За позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп»

про стягнення 10268,58 грн.

Суддя Маринченко Я.В.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_3 - представник за довіреністю;

від відповідача: не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

ФОП ОСОБА_1 звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» про стягнення виплаченого страхового відшкодування в сумі 10268,58 грн.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 01.05.2013, на автодорозі с. Залізне - с. М. Бугаївка, внаслідок порушення правил дорожнього руху водієм автомобіля НОМЕР_1, ОСОБА_4, сталася дорожньо-транспортна пригода внаслідок якої було пошкоджено автомобіль НОМЕР_2.

У подальшому, ТДВ «Страхова компанія «Провіта», відповідно до умов укладеного між ним (страховик) та власником автомобіля марки «Міцубісі» - ОСОБА_5 (страхувальник) договору добровільного страхування наземного транспорту № 06-02-5668232 від 06.07.2012, виплатив власнику пошкодженого автомобіля НОМЕР_3, страхове відшкодування в розмірі 10268,58 грн.

Оскільки на час скоєння ДТП, цивільно-правову відповідальність особи, винної у скоєнні ДТП - ОСОБА_4, було застраховано у ТДВ «Страхова компанія «Провіта», на підставі положень ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 Цивільного кодексу України, виникло право вимоги з відповідача суми виплаченого ним страхового відшкодування.

Крім того, 10.09.2014 між ТДВ «Страхова компанія «Провіта» та ФОП ОСОБА_1 укладено договір купівлі-продажу прав на регресні вимоги, на підставі якого до позивача перейшло право на регресні вимоги, зокрема, за договором добровільного страхування наземного транспорту № 06-02-5668232 від 06.07.2012.

На підставі викладеного позивач просить стягнути з відповідача 10268,58 грн. виплаченого страхового відшкодування.

У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, відзив на позов не надав, хоча про час та місце проведення засідання сповіщений належним чином.

Відповідно до вимог ст. 75 ГПК України суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача за наявними у ній матеріалами, що містять достатньо відомостей про права і взаємовідносини сторін.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 06.07.2012 між ТДВ «Страхова компанія «Провіта» (страховик) та ОСОБА_5 (страхувальник) укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 06-02-5668232, за умовами якого застраховано автомобіль НОМЕР_2, в тому числі за страховим ризиком - ДТП.

Як вбачається з наявної в матеріалах справи довідки про дорожньо-транспортну пригоду № 9193811, 01.05.2013, на автодорозі с. Залізне - с. М. Бугаївка, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_4, та автомобіля НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_5, внаслідок чого пошкоджено вказані транспортні засоби.

Постановою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 30.05.2013 по справі № 362/2635/13-п, ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Позивач, на виконання умов договору добровільного страхування наземного транспорту № 06-02-5668232 від 06.07.2012, на підставі страхового акту № 02-12146/1, визнав вказану подію страховим випадком та здійснив виплату страхового відшкодування власнику пошкодженого автомобіля НОМЕР_2, в розмірі 10268,58 грн., що підтверджується платіжним дорученнями № 1906 від 14.11.2013.

Розмір страхового відшкодування страховиком та страхувальником погоджено шляхом укладення угоди від 29.10.2013, згідно з умовами якої сума страхового відшкодування становить 10268,58 грн.

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Пунктом 2 ст. 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки одній особі з вини іншої, відшкодовується винною особою.

Вина ОСОБА_4 у скоєнні вказаного ДТП належним чином доведена доказами, наявними у матеріалах справи.

З матеріалів справи вбачається, що цивільно-правова відповідальність водія автомобіля марки «Сеат Толедо», ВІН-код НОМЕР_6, застрахована за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/0786108, чинного на момент ДТП (01.05.2013), у ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп». Згідно даних Довідки №9193811 про ДТП ДТП відбулась за участі автомобіля НОМЕР_4, № кузова НОМЕР_7, що дозволяє зробити висновок про те що вказаний автомобіль є забезпеченим транспортним засобом за полісом № АЕ/0786108. Ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну третіх осіб, становить 50000 грн., франшиза - 500 грн.

Таким чином, особою, відповідальною за завдані власнику автомобіля НОМЕР_2, збитки у межах, передбачених договором обов'язкового страхування цивільної відповідальності, в даному випадку, є відповідач.

Пунктом 36.4. ст. 36 Закону передбачено, що виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов'язані з відшкодуванням збитків.

З огляду на викладене, до ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», як страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором добровільного страхування наземного транспорту № 06-02-5668232 від 06.07.2012, перейшло право вимоги, яке власник автомобіля НОМЕР_2, мав до відповідача, як особи, відповідальної за завдані збитки.

Крім того, матеріалами справи підтверджується, що 10.09.2014 між ТДВ «Страхова компанія «Провіта», як продавцем, та ФОП ОСОБА_1, як покупцем, укладено договір купівлі-продажу прав на регресні вимоги, згідно з умовами якого продавець продає (переуступає) покупцю права на регресні вимоги, які включають в себе регресні справи, перелік яких наведений у додатку № 1 до договору, а покупець приймає такі регресні вимоги та зобов'язується сплатити на користь продавця винагороду.

Пунктом 1.4 договору, із урахуванням положень додаткової угоди від 12.09.2014, сторони визначили, що регресні вимоги - права вимоги до боржників та відповідальних осіб щодо сплати суми заборгованості за заподіяння шкоди страхувальникам/потерпілим/страховику, як в порядку регресу, суброгації, так і в іншому порядку, відповідно до чинного законодавства.

Згідно з п. 3.3 договору, покупець набуває усі права на регресні вимоги, що є дійсними на дату підписання договору, включаючи, але не обмежуючись правами на вимоги до боржників, щодо сплати суми основного боргу; правами на вимоги до боржників щодо сплати процентів, нарахованих на суму основного боргу, а також правами на вимоги до боржників щодо сплати штрафних санкцій та будь-яких інших платежів, право нараховувати проценти та штрафні санкції на суму основного боргу за регресними вимогами з дати підписання договору.

Як вбачається з додатку № 1 до договору, право регресної вимоги за договором добровільного страхування наземного транспорту № 06-02-5668232 від 06.07.2012 включено до загального переліку вимог, що передаються позивачеві за договором.

Положеннями ч. 1 ст. 512 Цивільного кодексу України визначено, що кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).

Частиною 1 ст. 516 ЦК України визначено, що заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відтак, твердження позивача щодо переходу до нього права вимоги до відповідача щодо сплати виплаченого страхового відшкодування з договором добровільного страхування наземного транспорту № 06-02-5668232 від 06.07.2012, відповідають дійсності, а вимоги щодо стягнення виплаченого страхового відшкодування підлягають задоволенню.

Відповідно до п.12.1 ст.12 Закону страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

За таких обставин, з відповідача на користь позивача відповідно до вимог п.п. 36.1, 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підлягає стягненню 9768,57 грн. виплаченого страхового відшкодування (10268,58 грн. - 500 грн. франшизи).

Щодо розподілу судового збору, суд зазначає таке.

Згідно п.п. 2 п. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції станом на дату подання позову) за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 150 розмірів мінімальної заробітної плати.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік», станом на 01.01.2015 мінімальна заробітна плата у місячному розмірі становить 1218 грн.

Таким чином, за подання до суду цієї позовної заяви позивачем мав бути сплачений судовий збір в сумі 1218 грн.

З урахуванням викладеного та відповідно до положень ст. 49 ГПК України, судовий збір в сумі 1218 грн. покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 49, 75, 82 - 85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» (04050, м. Київ, вул. Глибочицька, 44; ідентифікаційний код 24175269) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (04114, м. Київ, АДРЕСА_1; ідентифікаційний код НОМЕР_5) страхове відшкодування в сумі 9768 (дев'ять тисяч сімсот шістдесят вісім) грн. 57 коп. та витрати по сплаті судового збору в сумі 1158 (одна тисяча сто п'ятдесят вісім) грн. 69 коп.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя Я.В. Маринченко