ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" жовтня 2015 р. Справа № 926/1413/15

За позовом Компанії SAN-TECH TRADING GROUP LIMITED, Hong Kong

до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Чернівці

про звернення стягнення за основним зобовязанням 20000000,00 грн., шляхом визнання права власності на предмет застави

Суддя О.В. Гончарук

Представники:

від позивача ОСОБА_2, довіреність №0018 від 28.07.2015;

від відповідача не зявився.

СУТЬ СПОРУ: Компанія SAN-TECH TRADING GROUP LIMITED (Гонконг) звернулась до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 з позовом про звернення стягнення за основним зобовязанням у розмірі 20000000,00 грн., шляхом визнання права власності на предмет застави згідно договору про заставу товарів в обігу за №02/1912 від 19 грудня 2014 року.

Свій позов позивач обґрунтовує обставинами, повязаними з існуванням у відповідача перед позивачем заборгованості за договором позики із заставним забезпеченням №01/19, за умовами якого позивач надав відповідачу позику на суму 20000000 грн., а останній зобовязався повернути її в строк до 30.06.2015, проте в зазначений термін кошти не повернув.

Позивач зазначає, що відповідно до статті 20 Закону України «Про заставу» він як заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави, оскільки в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, відповідач своє зобовязання не виконав.

Ухвалою господарського суду Чернівецької області від 31.08.2015 порушено провадження у справі з призначенням її до розгляду на 15.09.2015.

У судовому засіданні 15.09.2015 представник позивача наполягав на задоволенні позову з підстав, зазначених у позовній заяві, а відповідач позов визнав.

В цьому ж судовому засіданні оголошено перерву до 01.10.2015.

01 жовтня 2015 року від відповідача через канцелярію господарського суду надійшов письмовий відзив на позовну заяву (вх. №4430), в якому він повністю визнає позов.

Ухвалою від 01.10.2015 за клопотанням представника позивача, відкладено розгляд справи на 29.10.2015.

На день вирішення спору, 29.10.2015, відповідач у судове засідання не зявився, що не перешкоджає розгляду справи бей його участі, оскільки його позицію щодо позову судом взято до уваги за наслідками розгляду справи у судовому засіданні 15.09.2015 та внаслідок ознайомлення з його відзивом на позовну заяву.

Присутній у судовому засіданні представник позивача просить суд залучивши до матеріалів справи докази, на його думку, необхідні для вирішення спору (додаток №1 до договору від 19.12.2014), просить задовольнити позов у повному обсязі.

Судом залучено до матеріалів справи письмовий перелік товарів на скаладах відповідача, станом на 19.12.2014.

Заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд встановив.

19 грудня 2014 року між фізичною особою субєктом підприємницької діяльності ОСОБА_1 та гонконгською компанією SAN-TECH TRADING GROUP LIMITED укладено договір позики із заставним забезпеченням за №01/19, згідно з умовами якого позивач, як позикодавець, надає відповідачу, як позичальнику, позику на суму 20 000 000 грн., (що еквівалентно 1268287,11 доларів, згідно офіційного курсу НБУ 1576.9370 грн. за 100,00 доларів США), а позичальник зобов'язується повернути зазначену суму в обумовлений строк. Строком повернення позики у договорі обумовлено дату 30 червня 2015 року.

Відповідно до п. 4 договору позики від 19.12.2014, позикодавець передає суму позики поетапно в наступний термін: - перший у розмірі 5 000 000 грн. не пізніше 20.12.2014; - другий у розмірі 5 000 000 грн. не пізніше 25.12.2014; - третій у розмірі 10 000 000 грн. не пізніше 29.12.2014.

Підтвердженням отримання повної суми позики, являється розписка написана власноручно ОСОБА_1.

У підтвердження отримання повної суми в розмірі 20 000 000 грн., відповідачем 29.12.2014 надано боргову розписку про одержання позики в повному обсязі, яка також підписана свідками ОСОБА_3 та ОСОБА_4

У відповідності до п. 5 договору від 19.12.2014, з метою забезпечення належного виконання своїх зобов'язань по поверненню суми позики в зазначений у пункті 2 даного договору строк, позичальник надає в заставу наступне майно: товарно-матеріальні цінності, відповідно до складської довідки, наданої позичальником (додаток №1 до даного договору), іменоване надалі «Майно». Договір застави, який встановлює забезпечення, є додатком до даного договору й вступає в дію не пізніше одного тижня з моменту підписання даного договору.

ОСОБА_5, що служить забезпеченням належного виконання позичальником своїх зобов'язань залишається в позичальника (п. 6 договору).

Сторони визначили, що у випадку невиконання або неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань по поверненню суми позики позикодавець задовольняє свої вимоги в повному обсязі, обумовленому до моменту фактичного задоволення, за рахунок майна, що служить забезпеченням зобов'язань позичальника шляхом накладення стягнення, чи вирішення питання в судовому порядку (п. 9 договору).

Даний договір набуває чинності з моменту передачі позикодавцем першого платежу, зазначеного в п. 4 договору позики (п. 13 договору).

Крім цього, між сторонами укладено договір №02/19 про заставу товарів в обігу від 19.12.2014, предметом якого (предметом застави) сторони обумовили санітарно-технічні вироби у кількості відповідно до додатку №1, які є новими виробами, що перебувають у обігу і вартість яких становить 20 000 000 грн.

За умовами договору про заставу товарів в обігу вищевказане майно (предмет застави) належить заставодавцю на праві приватної власності та залишається у володінні заставодавця за місцезнаходженням: м. Чернівці, вулиця Коломийська будівля 1 літера «К», будівля 1-1 літера «И», будівля 1-3 літера «Є».

У складській довідці (залишок товарів на скалдах ОСОБА_1Р.), станом на 19.12.2014, визначено відповідний перелік санітарно-технічних виробів на спірну суму.

В матеріалах справи відсутні докази повернення відповідачем позивачу у строк до 30.06.2015 грошових коштів, обумовлених у договорі від 19.12.2014 як безвідсоткова позика.

10 липня 2015 року позивач звернувся до відповідача з претензією, про повернення позики, яка, станом на день вирішення спору відповідачем не задоволена.

Відповідно до частини першої статті 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно приписів статей 525, 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до частини 1 статті 1046 ЦК за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими-ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно із частиною 2 статті 1046 ЦК договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Договір позики укладається в письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми (ч. 1 ст. 1047 ЦК).

Частина 2 статті 1047 ЦК допускає пред'явлення на підтвердження укладення договору позики та його умов розписки позичальника або іншого документа, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної суми грошей або кількості речей.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року в справі №6-63цс13 письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про заставу» застава - це спосіб забезпечення зобов'язань, якщо інше не встановлено законом.

В силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами.

ОСОБА_5 виникає на підставі договору, закону або рішення суду.

Частиною першою статті 3 Закону України «Про заставу» передбачено, що заставою може бути забезпечена будь-яка дійсна існуюча або майбутня вимога, що не суперечить законодавству України, зокрема така, що випливає з договору позики, кредиту, купівлі-продажу, оренди, перевезення вантажу тощо.

Згідно з частиною першою статті 20 Закону України «Про заставу» заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.

Статтею 40 Закону України «Про заставу» передбачено, що предметом застави товарів в обороті або у переробці можуть бути сировина, напівфабрикати, комплектуючі вироби, готова продукція тощо. При заставі товарів в обороті або у переробці реалізовані заставодавцем товари перестають бути предметом застави з моменту їх вручення набувачу або транспортній організації для відправлення набувачу або передачі на пошту для пересилки набувачу, а набуті заставодавцем товари, передбачені в договорі застави, стають предметом застави з моменту виникнення на них права власності.

Враховуючи, що відповідач відмовляється виконати належним чином свої грошові зобов'язання передбачені договором позики від 19.12.2014, з урахуванням вимог вищезазначених статтей 1, 3, 20, 40 Закону України «Про заставу», позивач правомірно просить звернути стягнення на предмет застави, який обумовлений у договорах позики із заставним забезпеченням та про заставу товарів у обігу від 19.12.2014.

Згідно з статтею 41 Закону «Про заставу» договір застави товарів у обороті або в переробці повинен індивідуалізувати предмет застави шляхом зазначення знаходження товарів у володінні заставодавця чи їх розташування в певному цеху, складі, іншому приміщенні або іншим способом, достатнім для ідентифікації сукупності рухомих речей як предмета застави.

У відповідності до вимог вищезазначеної статті 41 Закону «Про заставу», договір про заставу товарів в обігу від 19.12.2014 індивідуалізує спірний предмет застави шляхом: а) зазначення знаходження товарів відповідача на складах за адресою: м. Чернівці, вулиця Коломийська будівля 1 літера «К», будівля 1-1 літера «И», будівля 1-3 літера «Є»; б) предметом застави є виключно нові санітарно-технічні вироби на загальну вартість у розмірі 20000000 грн.; в) правова особливість застави перебування предмету застави в обороті (вищезазначеною статтею 40 Закону визначаються моменти виникнення та припинення правового статусу предмета застави, як заставного майна), що виключає необхідність повної конкретизації цього товару у судовому рішенні; г) примірні кількість та найменування заставного товару відображені у додатку №1 до договору від 19.12.2014 «залишки товарів на складах СПДФО ОСОБА_1, станом на 19.12.2014», який міститься в матеріалах даної справи.

Суд вважає зазначені дані достатніми для ідентифікації сукупності спірних рухомих речей як предмета застави, а позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі.

Сплачений позивачем судовий збір відшкодовується йому відповідачем, а інша недоплачена частина судового збору за розгляд даної майнової вимоги стягується з відповідача до Державного бюджету України.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 33, 43, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, с у д,

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити.

2. Звернути на користь компанії SAN-TECH TRADING GROUP LIMITED, REG. №2176121, flat С 23/F Lucky Рlаzа 315-321 Lockhart Rd. Wan Chai, Hong Kong. стягнення за основним зобов'язанням (договору позики), в розмірі 20000000 (двадцять мільйонів) грн., на СПДФО ОСОБА_1 (м. Чернівці, вул. Героїв Майдану будинок 57 А., квартира №80, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, паспорт КР170513, виданий Ленінським РВ УМВС України в Чернівецькій області 31.01.1997 року), шляхом визнання права власності на предмети застави згідно договору про заставу товарів в обігу за №02/1912 від 19 грудня 2014 року, а саме на нові санітарно-технічні вироби, що знаходяться на складах за адресою: м. Чернівці, вулиця Коломийська будівля 1 літера «К», будівля 1-1 літера «И», будівля 1-3 літера «Є».

3. Стягнути з СПДФО ОСОБА_1 (м. Чернівці, вул. Героїв Майдану будинок 57 А., квартира №80, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, паспорт КР170513, виданий Ленінським РВ УМВС України в Чернівецькій області 31.01.1997 року) на користь компанії SAN-TECH TRADING GROUP LIMITED, REG. №2176121, flat С 23/F Lucky Рlаzа 315-321 Lockhart Rd. Wan Chai, Hong Kong 1827 грн. судового збору.

4. Стягнути з СПДФО ОСОБА_1 (м. Чернівці, вул. Героїв Майдану будинок 57 А., квартира №80, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, паспорт КР170513, виданий Ленінським РВ УМВС України в Чернівецькій області 31.01.1997 року) на користь держбюджету України 71253 грн. судового збору.

5. Після набрання судовим рішенням законної сили видати накази.

Повне рішення складено 02.11.2015.

Суддя О.В. Гончарук