РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.10.2015Справа № 910/16455/15

За позовом Публічного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал»

до Публічного акціонерного товариства «Лакма»

третя особа Публічне акціонерне товариство «Неос Банк»

про стягнення 220712,16 грн.

Суддя Маринченко Я.В.

Представники сторін:

від позивача: Кисловська В.В. (представник за довіреністю);

від відповідача: Рябокляч Д.П. (представник за довіреністю);

від третьої особи: не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

ПАТ «АК «Київводоканал» звернулось до суду з позовом до ПАТ «Лакма» про стягнення заборгованості за надані послуги з водопостачання та водовідведення в розмірі 134101,83 грн., а також 67123,91 грн. інфляційних втрат, 2642,56 грн. 3% річних, пені в розмірі 3433,69 грн. та штрафу в розмірі 13410,18 грн.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 16.08.2002 між ВАТ «АК «Київводоканал» (постачальник), правонаступником якого є ПАТ «АК «Київводоканал» та ЗАТ «Лакма» (абонент), правонаступником якого є ПАТ «Лакма» укладено договір № 00958/5-05 на послуги з водопостачання та водовідведення, за умовами якого постачальник зобов'язався надавати абоненту послуги з постачання питної води та водовідведення, а абонент зобов'язався розраховуватися за вищезазначені послуги на умовах, які визначені цим договором та Правилами користування системами комунального водопостачання.

Позивачем умови договору, щодо поставки питної води та приймання стічних вод виконуються належним чином, про що свідчать підписані та погоджені відповідачем акти про зняття показників водолічильників та дебетово-інформаційні повідомлення та/або їх реєстри, що підтверджують виставлення рахунків до банківської установи відповідача.

Проте відповідач свої зобов'язання за договором виконує неналежним чином, внаслідок чого за період з 01.12.2013 по 30.04.2015 утворилась заборгованість за надані послуги водопостачання та водовідведення в розмірі 134101,83 грн.

Також на вказану заборгованість позивачем нараховано 3% річних в розмірі 2642,56 грн та інфляційні втрати в розмірі 67123,91 грн за період з 23.12.2013 по 30.04.2015 на підставі положень ст..625 ЦК України.

Крім того у відповідності до положень п.п. 4.1, 4.2 договору позивачем нараховано пеню в розмірі 3433,69 грн за період з 23.11.2014 по 30.04.2015 по кожному простроченому платежу та штраф за безпідставну відмову від оплати послуг по платежам за той же період в розмірі 13410,087 грн.

На підставі викладеного позивач просить стягнути вказану заборгованість з відповідача.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, додатково вказавши, що незважаючи на те, що власником приміщення за адресою м. Київ, вул. Коноплянська, 12, на підставі рішення суду з 29.12.2012 року є ПАТ «Банк Кіпру» (змінив назву на ПАТ «Неос Банк»), власником інженерних мереж водопостачання та водовідведення у вказаному приміщенні є відповідач, який за весь період часу з моменту переходу права власності на приміщення до Банку до часу складання позовної заяви, включаючи спірний період, підписував акти зняття показників водолічильників, та сплачував вартість послуг з водопостачання до листопада 2013 року. При цьому представник позивача зазначив, що з ПАТ «Неос Банк» у ПАТ «АК «Київводоканал» відсутні будь-які договори на водопостачання та водовідведення за вказаною адресою, договір з відповідачем є чинним, у порядку встановленому законом чи умовами договору не розривався, послуги з водопостачання за вказаним договором позивачем надаються у повному обсязі, претензій щодо якості чи кількості послуг відповідачем не заявлялось.

Відповідач проти позову заперечував, посилаючись на те, що вказаний договір було дійсно укладено між позивачем та відповідачем, проте, оскільки у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань за кредитним договором, укладеним з ПАТ «Банк Кіпру», вказаний банк звернув стягнення на предмет іпотеки - будівлю, за адресою якої надавались послуги з водопостачання та приймання стічних вод, а рішенням господарського суду м. Києва від 29.11.2012 звернуто стягнення на предмет іпотеки та визнано право власності на вказану будівлю за Банком, відповідач з 25.12.2012 не є власником будівлі, і не споживає послуг водопостачання та водовідведення, які надаються позивачем. Реальним споживачем послуг є ПАТ «Неос Банк», яке всупереч вимогам законодавства, у семиденний термін не звернулось до позивача з пропозицією укласти договір про надання послуг водопостачання та водовідведення.

Разом з тим відповідач зазначив, що мережі водопостачання та водовідведення у спірному приміщенні перебувають у власності відповідача, у зв'язку з чим відповідач 01.08.2013 уклав з Банком Договір про надання комунальних та експлуатаційних послуг, на підставі якого Банк компенсував відповідачу вартість спожитих послуг. У зв'язку з тим що Банк у спірний період не компенсував спожиті ним послуги водопостачання, відповідач вважає, що в нього відсутній обов'язок сплачувати вартість послуг, спожитих власником будівлі, при відсутності компенсації вартості таких послуг зі сторони Банку.

Крім того вказав, що між банком та позивачем було укладено окремий договір приймання стічних вод, на підставі якого Банк сплачує вартість спожитих ним послуг самостійно.

При цьому представник відповідача не заперечував проти того, що акти зняття показань з водо лічильників за весь спірний період підписувала уповноважена особа відповідача, проте вказані дії здійснювались у зв'язку з необхідністю підписання акта представником абонента, виключно з формальних підстав, для уникнення непорозумінь з позивачем. Фактично відповідач надані позивачем відповідно до умов договору послуги не споживав.

Третя особа явку уповноваженого представника у судове засідання не забезпечила, хоча про час та місце його проведення сповіщена належним чином.

Відповідно до вимог ст. 75 ГПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представників третьої особи за наявними у ній матеріалами, що містять достатньо відомостей про права і взаємовідносини сторін.

Розглянувши матеріали справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представників сторін, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 901 ЦК України визначено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ст.903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ст.1 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» (Закон)підприємство питного водопостачання - суб'єкт господарювання, що здійснює експлуатацію об'єктів централізованого питного водопостачання. Споживачем питної води є юридична або фізична особа, яка використовує питну воду для забезпечення фізіологічних, санітарно-гігієнічних, побутових та господарських потреб.

За змістом ст.4 Закону суб'єктами відносин у сфері питної води та питного водопостачання є, зокрема підприємства питного водопостачання та споживачі питної води.

Нормами статті 19 вказаного Закону встановлено, що послуги з питного водопостачання надаються споживачам підприємством питного водопостачання на підставі договору з підприємствами, установами, організаціями, що безпосередньо користуються централізованим питним водопостачанням. Договір про надання послуг з питного водопостачання укладається безпосередньо між підприємством питного водопостачання або уповноваженою ним юридичною чи фізичною особою і споживачем, визначеним у частині першій цієї статті.

Судом встановлено, що 16.08.2002 між ВАТ «АК «Київводоканал» (постачальник), правонаступником якого є позивач та ЗАТ «Лакма» (споживач), правонаступником якого є відповідач, укладено договір №00958/5-05 на послуги питного водопостачання та водовідведення, за яким постачальник зобов'язався надавати абоненту послуги з постачання питної води та водовідведення, а абонент зобов'язався розраховуватися за вищезазначені послуги згідно умов договору та правил користування системами комунального водопостачання та водовідведення в містах та селищах України, затверджених наказом Держжитлокомунгоспу України від 01.07.1994 № 65.

Відповідно до п.п. 1.1, 1.2 договору постачальник забезпечує постачання питної води, якість якої відповідає ДОСТу 2874-82 «Вода питна» та приймає каналізаційні стоки, які не перевищують гранично допустимих концентрацій шкідливих речовин. Абонент сплачує вартість наданих послуг за тарифами, встановленими в порядку, передбаченому чинним законодавством; представляє перелік об'єктів, в тому числі субабонентів , яким подається вода /приймаються стоки.

Пунктом 3.1 договору передбачено, що кількість води, що подається постачальником та використовується абонентом, визначається за показаннями водолічильників, зареєстрованих постачальником. Зняття показників водо лічильників здійснюється, як правило, щомісячно представником постачальника спільно з представником абонента.

Згідно положень п.п.3.5, 3.7 договору абонент розраховується за надані послуги у порядку, встановленому органами виконавчої влади у п'ятиденний термін з дня представлення постачальником платіжних документів до банківської установи. Щомісячно постачальник виставляє платіжну вимогу за надані послуги згідно цього договору. Оплата проводиться шляхом зарахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника.

У разі незгоди щодо кількості або вартості отриманих послуг абонент зобов'язаний у п'ятиденний термін з з дня представлення постачальником платіжних доручень до банківської установи, направити повноважного представника з обгрунтовуючими документами для проведення звірки розрахунків та підписання відповідного акта в цей же термін. При невиконанні цієї умови дані постачальника вважаються прийнятими абонентом (п.3.6 договору).

Згідно положень розділу 7 договору вказаний договір є безстроковим, діє на весь час надання послуг до моменту його розірвання і набуває чинності з моменту його підписання сторонами. Даний договір може бути розірваний за згодою сторін, за умови письмового попередження стороною, яка бажає розірвати договір іншої сторони за один місяць.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема наданих представником позивача реєстру дебетових повідомлень, що надсилались на адресу ПАТ «Лакма» за період з 01.12.2013 по 30.04.2015, актів № 5-407-18 про зняття показань приладу обліку за вказаний період, розшифровки рахунків абонента, та розрахунку заборгованості, відповідачем за період з 01.12.2013 по 30.04.2015 спожито послуг з водопостачання питної води та водовідведення на суму 134101,83 грн.

Відповідачем не заперечується підписанням актів зняття показань з приладу обліку з спірний період уповноваженим представником. Доказів звернення відповідача до позивача щодо кількості, якості, ціни наданих послуг, у порядку, визначеному договором, суду не надано.

Статтею 22 Закону встановлено, що споживачі питної води зобов'язані своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення.

Згідно до п.1 ст.193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Статтею 526 ЦК України визначено, що, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Враховуючи, що внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх зобов'язань в частині оплати наданих послуг водопостачання та водовідведення утворилась заборгованість в розмірі 134101,83 грн., розмір якої підтверджується матеріалами справи суд приходить до висновку, що вказана заборгованість підлягає стягненню на користь позивача.

Відповідно до ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У відповідності до положень статті 625 ЦК України, позивачем нараховано відповідачу 3% річних в розмірі 2642,56 грн. та інфляційні втрати в розмірі 67123,91 грн. за період з 23.12.2013 по 30.04.2015. Перевіривши наданий розрахунок на предмет арифметичної правильності та відповідності вимогам закону, суд вважає, що вказані нарахування також підлягають стягненню з відповідача.

Положеннями пунктів 4.1, 4.2 договору сторони погодили, що за безпідставну відмову від оплати наданих послуг, абонент сплачує штраф у розмірі 10% від несплаченої суми. За несвоєчасну оплату послуг, абонент сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої суми за кожен день прострочення.

На підставі положень договору позивачем нараховано відповідачу пеню в розмірі 3433,69 грн. та штраф в розмірі 13410,18 грн. Вказані санкції нараховано позивачем по кожному платежу, починаючи з листопада 2014 року по 30.04.2015.

Оскільки нарахування пені та штрафу здійснено у відповідності до положень закону та договору, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову в частині стягнення пені та штрафу.

Щодо доводів відповідача про те, що ПАТ «Лакма» не є власником будівлі, за адресою якої надавались послуги позивачем, та не є споживачем вказаних послуг, у зв'язку з чим відсутній обов'язок відповідача оплатити надані послуги суд зазначає таке.

Судом встановлено, що послуги з постачання питної води та водовідведення надавались за адресою: м. Київ, вул. Коноплянська, 12. Вказане підтверджується адресою, вказаною в актах зняття показань лічильників води, за якою знімались покази та адресою відповідача, зазначеною в договорі.

Згідно наданих відповідачем відомостей про державну реєстрацію прав №36969423 від 25.12.2012, право власності на майновий комплекс, загальною площею 18818,3 кв.м, розташований за адресою: м. Київ, вул. Коноплянська, 12, зареєстровано за ПАТ «Банк Кіпру» на підставі рішення господарського суду м. Києва від 29.11.2012 та постанови Київського апеляційного господарського суду від. 20.12.2012.

Положеннями пункту1.2 підпункту є) договору передбачено, що абонент при відчуженні належних йому об'єктів водоспоживання вносить про це зміни до договору в семиденний термін з моменту підписання акту прийому-передачі майна та сповіщає нового власника про обов'язок оформитися у постачальника абонентом.

Проте, відповідачем, у порушення умов договору, не було повідомлено позивача про зміну власника об'єкту нерухомості, за адресою якого надавались послуги, заяви про розірвання договору у зв'язку з відсутністю потреби у послугах позивача внаслідок зміни власника об'єкту нерухомості, відповідачем у порядку, встановленому договором також не надсилалось. Відтак, суд приходить до висновку, про дійсність спірного договору протягом періоду, за який утворилась заборгованість.

Більше того, відповідач підписував акти зняття показів з лічильників без заперечень, та сплачував вартість спожитих послуг після зміни власника будівлі, що свідчить про визнання відповідачем обсягу та вартості наданих йому послуг позивачем.

Крім того, зі змісту листа відповідача на адресу ПАТ «Неос Банк» від 15.12.2014 та наданого позивачем додаткового договору №4 до договору про надання комунальних та експлуатаційних послуг від 01.08.2013, а також пояснень представника відповідача, вбачається, що між відповідачем та Банком існують договірні відносини щодо надання комунальних послуг відповідачем Банку.

Також, згідно наданої відповідачем довідки №11/1 від 24.07.2015, після реєстрації права власності на будівлю за Банком, відповідач залишився власником та балансоутримувачем системи водообігу та каналізації у вказаному приміщенні.

Відповідно до положень п.п.1.2, 3.9 Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених Наказом Мінжитлокомунгоспу від 27.06.2008 N 190 (Правила) субспоживач - суб'єкт господарювання, який одержує воду з комунальної водопровідної мережі або скидає стічні води в комунальну мережу водовідведення через мережі споживача. Рахунки за воду і за скидання стічних вод до мережі водовідведення виписуються виробником споживачам. Якщо субспоживач має особисті рахунки, то він розраховується за питну воду та скидання стічних вод з виробником.

Отже, відповідач, як власник водопровідних та каналізаційних мереж у будівлі, належній Банку, надавав Банку комунальні та експлуатаційні послуги, при цьому сам залишався абонентом і відповідно до умов укладеного договору, який не було розірвано у встановленому порядку, приймав надані послуги водопостачання шляхом підписання відповідних актів.

Доказів укладення аналогічного договору на водопостачання та водовідведення між позивачем та Банком суду не надано. Посилання відповідача на договір про приймання додаткових стічних вод до уваги судом не приймається, оскільки вказаним договором сторони врегулювали оплату вартості приймання окремого обсягу стічних вод, не пов'язаного з укладеним договором між позивачем та відповідачем.

Згідно зі статтею 33 ГПК України, обов'язок доказування тих обставин, на які посилається сторона, як на підставу своїх вимог і заперечень, покладається на цю сторону.

Відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів на спростування викладених у позові обставин.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову.

На підставі положень ст. 49 ГПК України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача у повному обсязі.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 32-38, 47, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Лакма» (04074, м. Київ, вул. Коноплянська, 12; ідентифікаційний код 00204625) на користь Публічного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» (01015, м. Київ, вул. Лейпцизька, 1-А; ідентифікаційний код 03327664) 134101 (сто тридцять чотири тисячi сто одну) грн. 83 коп. заборгованості за договором, 67123 (шістдесят сім тисяч сто двадцять три) грн. 91 коп. інфляційних, 2642 (двi тисячi шістсот сорок дві) грн. 56 коп. 3% річних, 3433 (три тисячi чотириста тридцять три) грн. 69 коп. пені, 13410 (тринадцять тисяч чотириста десять) грн. 18 коп. штрафу та витрати по сплаті судового збору в сумі 4414 (чотири тисячi чотириста чотирнадцять) грн. 24 коп.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя Я.В. Маринченко