номер провадження справи 35/114/15
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про припинення провадження у справі

28.10.2015 справа № 908/4757/15

Суддя господарського суду Запорізької області Топчій О.А.

при секретарі Коцар А.О.

За участю представників сторін:

від позивача за первісним позовом: ОСОБА_1, свідоцтво №851 від 04.02.2014р.; договір про надання правової допомоги б/н від 09.10.15р.

від відповідача за первісним позовом: 21.10.2015р. - ОСОБА_2, довіреність №48 від 05.06.2015р. - після закінчення перерви 28.10.2015р. - не зявився; ОСОБА_3, дов. № 5 від 05.01.2015р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за первісним позовом: Приватного підприємства Деликом, м. Суми

до Комунального підприємства Водоканал, м. Запоріжжя

про визнання акту рахунку №7623/1 від 26.02.2014р. недійсним

за зустрічним позовом: Комунальне підприємство Водоканал, м. Запоріжжя

до Приватного підприємства Деликом, м. Суми

про стягнення 31607,34 грн.

ВСТАНОВИВ:

28.08.2015р. до господарського суду Запорізької області з позовною заявою звернулось Приватне підприємство Деликом до Комунального підприємства Водоканал про визнання акту рахунку № 7623/1 від 26.02.2014р. недійсним.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач зазначає, що 27.07.2006р. між сторонами укладено договір № 7623 про надання послуг з питного водопостачання та приймання стічних вод у системи каналізації. 26.02.2014 року представниками КП «Водоканал» було проведено перевірку водогосподарської діяльності ПП «Деликом» на ділянці за адресою: м. Запоріжжя, вул. Сталеварів, 14 а, за результатами якої було складено акт технічного обстеження водопроводу № 611 від 26.02.2014 року та на підставі якого позивачу було виписано акт - рахунок № 7623/1 від 26.02.2014 р. за період з 18.02.2014р. по 26.02.2014р. на загальну суму 31 607 грн. 34 коп. Позивач вважає акт технічного обстеження № 611 від 26.02.2014р. безпідставним та таким, що порушує законні права позивача, а відтак, виставлений на підставі акту № 611 акт рахунок № 7623/1 від 26.02.2014 р. також є безпідставним та таким, що порушує вимоги чинного законодавства, в звязку з чим, позивач просить суд визнати акт рахунок № 7623/1 від 26.02.2014р. недійсним.

28.08.2015р. автоматизованою системою документообігу господарського суду здійснено розподіл справ між суддями та визначено позовну заяву до розгляду судді Топчій О.А.

Ухвалою від 31.08.2015р. судом порушено провадження у справі № 908/4757/15 та присвоєно вищевказаній справі номер провадження 35/114/15. У сторін витребувані документи, які необхідні для всебічного та обєктивного розгляду і вирішення справи по суті, судове засідання призначено на 21.10.2015р. о/об 11 год. 00 хв.

20.10.2015р. через канцелярію господарського суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній заперечує проти позовних вимог та зазначає, що спірний акт не носить характеру обовязкового для виконання ненормативного акту і не може бути обєктом оскарження, а тому даний спір не підлягає вирішенню в господарських судах України. Просить припинити провадження по справі.

20.10.2015р. на адресу господарського суду надійшла зустрічна позовна заява Комунального підприємства Водоканал до Приватного підприємства Деликом про стягнення 31607,34 грн.

20.10.2015р. протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду, зустрічну позовну заяву передано до розгляду судді Топчій О.А.

Ухвалою від 21.10.2015р. зустрічний позов прийнято до розгляду разом із первісним, судове засідання призначено на 21.10.2015р.

В судовому засіданні, відкритому 21.10.2015р. було оголошено перерву до 28.10.2015р.

28.10.2015р. через канцелярію господарського суду від відповідача за зустрічним позовом надійшов відзив, в якому останній заперечує проти зустрічного позову та зазначає, що акт не є підтвердженням фактичного споживання води та не є підставою для виникнення зобовязань у відповідача та вимог у КП «Водоканал» в розумінні Цивільного кодексу України. Вважає, що оскільки КП «Водоканал» не встановлено ані самовільного приєднання до мереж, ані самовільного без облікового використання води з боку відповідача, а тому відсутні підстави для застосування приписів п. 4.3 «Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України». Просить відмовити в зустрічному позові в повному обсязі.

Після закінчення перерви, оголошеної в судовому засіданні 21.10.2015р. розгляд справи продовжено 28.10.2015р.

В судовому засіданні 28.10.2015р. представник позивача за первісним позовом підтримав свої вимоги в повному обсязі та заперечив проти позовних вимог за зустрічним позовом.

Представник відповідача в судовому засіданні 28.10.2015р. за первісним позовом заперечив проти первісних позовних вимог та підтримав позовні вимоги за зустрічним позовом.

За заявою представників сторін справа розглядалася без застосування засобів технічної фіксації судового процесу.

Розглянувши матеріали справи суд дійшов висновку щодо припинення провадження за первісним позовом у справі № 908/4757/15 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 80 ГПК України, відповідно до якого господарський суд припиняє провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в господарських судах України, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно із ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Способи захисту, передбачені ст. 16 Цивільного кодексу України, за своїм змістом є видами матеріально-правових вимог, які може заявити особа в суді.

Пунктом 10 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України передбачено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання незаконними рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади АР Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадових чи службових осіб.

Згідно ч. 2 ст. 20 Господарського кодексу України кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб'єктів захищаються шляхом, зокрема, визнанням повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб'єктів, що суперечать законодавству, ущемляють права та законні інтереси суб'єкта господарювання або споживачів.

Стаття 16 ЦК України передбачає 10 способів правового захисту із якими особа може звернутися до суду з метою їх захисту від незаконних посягань. Пунктом 10 ч. 2 ст. 16 ЦК України передбачено такий спосіб захисту як визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Подібний спосіб захисту передбачений і ч. 2 ст. 20 ГК України, зокрема, визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб'єктів, що суперечать законодавству.

Акт державного чи іншого органу - це юридична форма рішень цих органів, тобто офіційний письмовий документ, який породжує певні правові наслідки, спрямований на регулювання тих чи інших суспільних відносин і має обов'язковий характер для суб'єктів цих відносин.

Залежно від компетенції органу, який прийняв такий документ, і характеру та обсягу відносин, що врегульовано ним, акти поділяються на нормативні і такі, що не мають нормативного характеру, тобто індивідуальні.

Нормативний акт - це прийнятий уповноваженим державним чи іншим органом у межах його компетенції офіційний письмовий документ, який встановлює, змінює чи скасовує норми права, носить загальний чи локальний характер та застосовується неодноразово. Що ж до актів ненормативного характеру (індивідуальних актів), то вони породжують права і обов'язки тільки у того суб'єкта (чи визначеного ними певного кола суб'єктів), якому вони адресовані.

Отже, акт-рахунок, який було виписано контролером відповідача за первісним позовом не є правовим актом, який в силу законодавства України має обов'язкову силу, якщо у випадку його невиконання, може мати наслідок примусового їх виконання відповідними суб'єктами, на які цей обов'язок покладено.

Згідно із ст. 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Статтею 12 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарським судам підвідомчі, зокрема, спори про визнання недійсними актів з підстав, зазначених у законодавстві.

Разом, з цим, ст. 12 Господарського процесуального кодексу України не передбачений той спосіб захисту, про який просить позивач за первісним позовом просить в своєму позові.

Як зазначено в Роз'ясненнях Президії Вищого арбітражного суду України від 26.01.2000 р. № 02-5/35 «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних з визнанням недійсними актів державних чи інших органів» не можуть оспорюватися в господарському суді акти ревізій, документальних перевірок, дії службових осіб, вчинені у процесі чи за результатами перевірок тощо, оскільки ці акти не мають обов'язкового характеру.

У разі надходження заяв про визнання недійсними актів, зазначених у цьому підпункті, господарський суд повинен відмовити у їх прийнятті з посиланням на пункт 1 частини першої статті 62 ГПК, а у разі помилкового прийняття позову - припинити провадження у справі згідно з пунктом 1 статті 80 ГПК.

Припинення провадження у справі це форма завершення справи, яке зумовлене передбаченими законом обставинами, що повністю відкидають можливість судочинства.

Існування норм, що регулюють припинення провадження у справі, викликано необхідністю вилучати з процесу судочинства справи, порушені за позовами, що подані на підставі помилкового уявлення особи про її право на звернення до господарського суду, або внаслідок розпорядчих дій сторін. При виявленні встановлених законодавством обставин відсутня необхідність розгляду справи по суті та винесення рішення. Припинення провадження у справі відбувається у випадках, коли неможливий судовий захист особи у господарському суді.

Суд за наявності викладених у ГПК підстав зобовязаний припинити провадження у справі незалежно від того, чи подали сторони відповідне клопотання.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 80 ГПК України, господарський суд припиняє провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в господарських судах України.

У випадках припинення провадження у справі повторне звернення до господарського суду зі спору між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав не допускається.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Приватного підприємства Деликом до Комунального підприємства Водоканал про визнання акту рахунку № 7623/1 від 26.02.2014р. недійсним не підлягають вирішенню в господарських судах України, а тому провадження у справі в цій частині підлягає припиненню на підставі п. 1 ч. 1 ст. 80 ГПК України.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 80, ст. 86 ГПК України, господарський суд -

У Х В А Л И В :

Провадження у справі № 908/4757/15 за первісним позовом Приватного підприємство Деликом до Комунального підприємства Водоканал про визнання акту рахунку № 7623/1 від 26.02.2014р. недійсним припинити.

Суддя О.А. Топчій