ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" жовтня 2015 р.Справа № 922/5275/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Чистякової І.О.

при секретарі судового засідання Сінченко І.В.

розглянувши справу

за позовом Науково - виробничого центру "Сігма" у вигляді Товариства з обмеженою відповідальністю, м. Одеса
до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародна правова компанія "БОНД ОСОБА_1", м. Харків , 2. Дочірнього підприємства "Фуршет Регіон", м. Ірпінь
про стягнення 16622,16 грн.
за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_2, довіреність №б/н від 07.07.2015р.;

1-го відповідача - не з'явився;

2-го відповідача - не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Науково - виробничий центр "Сігма" у вигляді Товариства з обмеженою відповідальністю (позивач) звернувся до господарського суду Харківської області з позовом про солідарне стягнення з 1-го відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародна правова компанія "БОНД ОСОБА_1" та 2-го відповідача - Дочірнього підприємства "Фуршет Регіон" заборгованості в сумі 16622,16 грн., яка складається з основної суми боргу - 10055,64 грн., інфляційного збільшення заборгованості в сумі - 5621,08 грн., неустойки (пені) в сумі - 604,25 грн. та 3% річних в сумі - 341,19 грн. Судові витрати позивач просить суд покласти на відповідачів.

Позовні вимоги вмотивовано неналежним виконанням 2-им відповідачем умов договору №ФР013195 від 01.06.2012р. щодо оплати товару поставленого позивачем за видатковими накладними № 53389 від 14.04.2014 р., №№ 55102, 54471, 54946, 55103, 55138, 55137 від 16.04.2014 р., №№ 58219, 58220, 58218, 58221 від 23.04.2014 р., внаслідок чого у 2-го відповідача виникла заборгованість в сумі основного боргу 10055,64 грн. та за порушення грошового зобов`язання позивачем заявлено вимогу про сплату пені у розмірі облікової ставки НБУ на підставі ч.6 ст. 231 Господарського кодексу України, а також 3% та інфляційних втрат згідно ст. 625 Цивільного кодексу України. Вимоги до 1-го відповідача мотивовані, зокрема тим, що згідно договору поруки № 02/06 від 02.06.2014 р. 1-ий відповідач поручився перед позивачем за виконання 2-им відповідачем усіх грошових зобов`язань, які виникли або можуть виникнути в майбутньому за договором №ФР013195 від 01.06.2012р., в т.ч. по сплаті основного боргу, відсотки за користування, збитки, неустойка, валютні зміни ціни товару), а тому 1-ий відповідач відповідає перед позивачем за порушення 2-им відповідачем своїх зобов`язань за договором №ФР013195 від 01.06.2012р. солідарно.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 11 вересня 2015 року було прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 22 вересня 2015 року о 11:20 годині. Цією ж ухвалою суду витребувано у сторін додаткові докази.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 22 вересня 2015 року розгляд справи відкладено на 06 жовтня 2015 р. о 12:40 год.

28 вересня 2015 року до суду від 2-го відповідача надійшов відзив на позов (вх. №38899), в якому він заперечує проти позову та просить суд припинити провадження у справі №922/5275/15 в частині позовних вимог, пред'явлених до 2-го відповідача - Дочірнього підприємства "Фуршет Регіон", оскільки відносно нього 30 липня 2015 року господарським судом Київської області порушено справу про банкрутство, а відтак вимоги позивача, які заявлені по даній справі до 2-го відповідача мають розглядатися в межах справи про банкрутство.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 06 жовтня 2015 року розгляд справи відкладено на 22 жовтня 2015 р. о 11:30 год.

Позивач 19 жовтня 2015 р. надав додаткові письмові пояснення (вх. №42053), які судом долучено до матеріалів справи.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав позов та просив суд його задовольнити, з підстав викладених у позовній заяві. У наданих до суду письмових поясненнях та в судовому засіданні заперечував проти припинення провадження у справі №922/5275/15 в частині позовних вимог, пред'явлених до 2-го відповідача - Дочірнього підприємства "Фуршет Регіон", оскільки вважає, що заявлені позивачем вимоги є поточними, а тому мають розглядатися в позовному провадженні.

1-ий відповідач в судове засідання свого представника не направив, відзив на позов та докази на виконання ухвали суду про порушення провадження у справі не надав, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується відповідним повідомленням про вручення поштового відправлення.

2-ий відповідач в судове засідання свого представника не направив, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується відповідним повідомленням про вручення поштового відправлення.

Враховуючи те, що норми ст. 65 Господарського процесуального кодексу України, щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, п.4 ч.3 ст. 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом в межах наданих ним повноважень створені належні умови для надання сторонами доказів та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів, та вважає, згідно ст.75 Господарського процесуального кодексу України, за можливе розгляд справи за наявними у справі матеріалами і документами.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно зясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вислухавши пояснення представника позивача, суд встановив наступне.

01.06.2012р. між позивачем - Науково - виробничим центром "Сігма" у вигляді Товариства з обмеженою відповідальністю (Постачальником) та 2-им відповідачем - Дочірнім підприємством "Фуршет Регіон" (Покупцем) було укладено Договір поставки № ФР013195 (надалі - Договор).

Відповідно до п.1.1. Договору постачальник зобов'язується в порядку та на умовах, визначених цим Договором, та у відповідності з Замовленням Покупця, поставити ОСОБА_3, а Покупець зобов'язується в порядку та на умовах, визначених цим Договором, прийняти ОСОБА_3 і оплатити його вартість за цінами, зазначеними в накладній, та які не можуть перевищувати цін, узгоджених в Специфікації. Поставка ОСОБА_3 Постачальником здійснюється з метою його оптово/роздрібної реалізації Покупцем через Мережу магазинів "Фуршет".

Згідно п.3.1. Договору товар поставляється Постачальником у відповідності з Замовленням Покупця по асортименту, кількості та цінам в строк, зазначений в Замовленні.

У п.7.1. Договору сторони погодили, що покупець оплачує ОСОБА_3, що поставляється, за цінами, погодженими Сторонами в Специфікації та підтвердженими у накладних.

Відповідно до п.7.9. Договору оплата за ОСОБА_3 здійснюється в українській національній валюті в безготівковому порядку шляхом перерахування коштів на банківський рахунок Постачальника через 75 (сімдесят п'ять) дні(ів) з моменту приймання-передачі ОСОБА_3 та підписання накладної про прийняття ОСОБА_3. При цьому Сторони домовилися про те, що Покупець здійснює оплату поставленого ОСОБА_3 тільки у випадку, якщо сума за розрахунковий період буде складати не менше, ніж 500,00 (п'ятсот) грн. з кожного магазину.

Згідно п. 7.11. Договору зобов'язання Покупця по оплаті ОСОБА_3 вважається виконаним з моменту списання коштів з його банківського рахунку.

Відповідно п.10.1. Договору договір набирає силу з моменту підписання його Сторонами і діє до 31.12.2015 року.

Позивач в обгрунтування своїх позовних вимог зазначає, що на виконання умов Договору він поставив 2-ому відповідачу ОСОБА_3 за видатковими накладними № 53389 від 14.04.2014р. на суму 1306,49 грн., № 55102 від 16.04.2014р. на суму 123,26 грн., № 54471 від 16.04.2014р. на суму 1551,10 грн., № 54946 від 16.04.2014р. на суму 373,03 грн., № 55103 від 16.04.2014р. на суму 1777,91 грн., № 55138 від 16.04.2014р. на суму 577,20 грн., № 55137 від 16.04.2014р. на суму 372 грн., № 58219 від 23.04.2014р. на суму 117,60 грн., №58220 від 23.04.2014р. на суму 459,60 грн., №58218 від 23.04.2014р. на суму 3345,67 грн. та № 58221 від 23.04.2014р. на суму 779,38 грн.

Також, позивач зазначає, що борг 2-го відповідача за видатковою накладною № 53389 від 14.04.2014р. складає 578,89 грн. та мав бути сплачений не пізніше 28.06.2014 р. Згідно видатковими накладними № 55102 від 16.04.2014р. на суму 123,26 грн., № 54471 від 16.04.2014р. на суму 1551,10 грн., № 54946 від 16.04.2014р. на суму 373,03 грн., № 55103 від 16.04.2014р. на суму 1777,91 грн., № 55138 від 16.04.2014р. на суму 577,20 грн. та № 55137 від 16.04.2014р. на суму 372 грн. сума основного боргу 2-го відповідача складає 4774,50 грн. та мала бути сплачена не пізніше 30.06.2014 р. Згідно видатковими накладними № 58219 від 23.04.2014р. на суму 117,60 грн., №58220 від 23.04.2014р. на суму 459,60 грн., №58218 від 23.04.2014р. на суму 3345,67 грн. та № 58221 від 23.04.2014р. на суму 779,38 грн. сума основного боргу 2-го відповідача складає 4702,25 грн. та мала бути сплачена не пізніше 07.07.2014 р.

Як зазначає, позивач у позовній заяві 2-ий відповідач, в порушення умов договору, за отриманий товар не розрахувався, чим порушив умови договору щодо строків розрахунків за одержаний товар та не здійснив його оплату в повному обсязі та в обумовлені строки, у зв`язку з чим основна сума боргу становить 10055,64 грн.

За порушення 2-им відповідачем грошового зобов`язання позивачем заявлено вимогу про сплату пені у розмірі облікової ставки НБУ на підставі ч.6 ст. 231 Господарського кодексу України в сумі 604,25 грн., а також 3% в сумі 341,19 грн. та інфляційних втрат в сумі 5621,08 грн. згідно ст. 625 Цивільного кодексу України, які розраховані станом на 20.08.2015 року.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Як вбачається з матеріалів справи ухвалою господарського суду Київської області від 30.07.2015р. по справі №911/1892/15 порушено провадження у справі про банкрутство Дочірнього підприємства "Фуршет Регіон".

На офіційному веб - сайті Вищого господарського суду України 31 липня 2015 року було оприлюднено оголошення про порушення справи про банкрутство Дочірнього підприємства "Фуршет Регіон" за № 20895.

Згідно ч. 1 ст. 23 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" конкурсні кредитори за вимогами, які виникли до дня порушення провадження у справі про банкрутство, зобов'язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом тридцяти днів від дня офіційного оприлюднення оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство. Відлік строку на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника починається з дня офіційного оприлюднення оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство. Зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає.

Відповідно до ч. 15 ст. 16 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" з моменту порушення провадження у справі про банкрутство: пред'явлення конкурсними та забезпеченими кредиторами вимог до боржника та їх задоволення може відбуватися лише у порядку, передбаченому цим Законом, та в межах провадження у справі про банкрутство.

Кредитор - юридична або фізична особа, а також органи доходів і зборів та інші державні органи, які мають підтверджені у встановленому порядку документами вимоги щодо грошових зобов'язань до боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли до порушення провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли після порушення провадження у справі про банкрутство; забезпечені кредитори - кредитори, вимоги яких забезпечені заставою майна боржника (майнового поручителя) (ст. 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом").

Як вбачається з матеріалів справи грошові зобов`язання 2-го відповідача за вищезазначеним Договором виникли до дня порушення провадження у справі про банкрутство Дочірнього підприємства "Фуршет Регіон", а тому вимоги позивача до 2-го відповідача не є поточними в розумінні ст. 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", як-то зазначає позивач.

Крім того, суд також зазначає, що згідно ч. 1, ч. 2, ч. 3 ст. 19 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" мораторій на задоволення вимог кредиторів - зупинення виконання боржником грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов'язань та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), застосованих до дня введення мораторію. Мораторій на задоволення вимог кредиторів вводиться одночасно з порушенням провадження у справі про банкрутство, про що зазначається в ухвалі господарського суду. Протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів, зокрема не нараховується неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші фінансові санкції за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань із задоволення всіх вимог, на які поширюється мораторій; не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання, три проценти річних від простроченої суми тощо.

Відповідно до ч.1 ст. 17 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" у разі якщо до боржника, щодо якого порушена справа про банкрутство, предявлений позов, який ґрунтується на грошових зобовязаннях боржника, що виникли до порушення провадження у справі про банкрутство, суди мають у встановленому процесуальним законом порядку приймати такі позовні заяви і вирішувати спір за цією вимогою по суті за правилами позовного провадження до офіційного оприлюднення оголошення про порушення справи про банкрутство.

Як вищевстановлено судом на офіційному веб - сайті Вищого господарського суду України 31 липня 2015 року було опубліковано оголошення про порушення справи про банкрутство за № 20895.

Позовну заяву подано до суду 09 вересня 2015р., тобто після закінчення тридцятиденного строку з моменту офіційного оприлюднення оголошення про порушення справи про банкрутство.

Позивач не звертався із заявою про визнання його грошових вимог до боржника в межах справи про банкрутство.

Проте, згідно ч. 4 ст. 23 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" особи, вимоги яких заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, не є конкурсними кредиторами, а їх вимоги погашаються в шосту чергу в ліквідаційній процедурі. Відповідне правило не поширюється на вимоги кредиторів щодо виплати заробітної плати, авторської винагороди, аліментів, а також на вимоги щодо відшкодування шкоди, заподіяної життю та здоров'ю громадян, сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування і на вимоги Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" та/або її дочірнього підприємства, що здійснювало постачання природного газу на підставі ліцензії, щодо сплати заборгованості (у тому числі неустойки, 3 відсотків річних та інфляційних втрат) за поставлений/спожитий природний газ, що утворилася станом на 1 травня 2015 року.

Таким чином, вимоги позивача до 2-го відповідача виникли до порушення справи про банкрутство, а відтак вони не можуть розглядатись у межах позовного провадження, а тому повинні вирішуватися у межах справи про банкрутство в господарському суді Київської області.

За таких обставин провадження у справі відносно 2-го відповідача підлягає припиненню на підставі п.1 ч.1 ст.80 Господарського процесуального кодексу України, оскільки даний спір не підлягає вирішенню в господарських судах України в порядку позовного провадження, оскільки існують спірні правовідносини пов'язані з вчиненням юридично значимих дій в ході провадження у справі про банкрутство.

Розглянувши позов в частині вимог заявлених до 1-го відповідача, суд відмовляє в його задоволенні , виходячи з наступного.

02.06.2014 р. між позивачем - Науково - виробничим центром "Сігма" у вигляді Товариства з обмеженою відповідальністю (Кредитор) та 1-им відповідачем - Товариством з обмеженою відповідальністю "Міжнародна правова компанія "БОНД ОСОБА_1" (Поручитель) укладено Договір поруки № 02/06 (Договір поруки).

Згідно п.1.1. Договору поруки Поручитель поручився перед Кредитором за виконання Боржником (2-им відповідачем) всіх грошових зобов`язань, які виникли або можуть виникнути в майбутньому за договором поставки № ФР013195 від 01.06.2012 р. (надалі - Основний договір), укладеного між Постачальником (Кредитором за даним Договором) та Покупцем (Боржником за даним Договором).

Відповідно п. 1.2 і п. 1.3 Договору поруки Поручитель відповідає перед Кредитором за невиконання або неналежне виконання Боржником зобов'язань за Основним договором, які забезпечуються Поручителем в повному обсязі (основний борг з урахуванням індексу інфляції, відсотки за користування чужими грошовими коштами, збитки, неустойка, валютні зміни ціни товару).

Згідно п.5.1. Договору поруки цей договір вважається укладеним з дати зазначеної в правому верхньому куті першої сторінки тексту цього Договору (02.06.2014 р.). Порука припиняється 25.09.2015.

Згідно ст. 509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов`язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 Цивільного кодексу України та ст. 174 Господарського кодексу України.

Названі норми передбачають, що господарські зобов'язання можуть виникати безпосередньо з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

За змістом ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом не допускається.

Частиною 3 статті 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ст.193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України, яка містить аналогічні положення, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України зазначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 1 статті 546 Цивільного кодексу України встановлено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Статтею 553 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі.

Відповідно до частини 1 статті 554 Цивільного кодексу України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

На правовідносини, що виникли між позивачем та відповідачем, розповсюджується вимоги ст. 530 ЦК України, а саме якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до п.2.1.1. Договору поруки Поручитель зобов'язується погасити заборгованість Боржника протягом 60-ти календарних днів з моменту отримання письмової вимоги від Кредитора.

Отже, моментом, коли боржник буде вважатися таким, що прострочив виконання, настає зі спливом 60-ти денного строку з моменту отримання письмової вимоги від Кредитора.

З цього ж моменту буде порушення права кредитора і виникнуть підстави для звернення до суду за захистом порушених прав.

Як повідомив позивач він не надсилав 1-ому відповідачу вимоги про сплату заборгованості 2-го відповідача.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права згідно статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", - право на справедливий суд охоплює не лише стадію розгляду справи по суті, але також дотримання всіх процедур, що передбачені національним законодавством і повинні відбуватися до порушення провадження у справі.

За таких обставин, подання позову до 1-го відповідача про захист порушеного права є передчасним.

Позивач не довів наявність тих обставин, на підставі яких він просить позов задовольнити.

Враховуючи викладене, господарський суд не вбачає підстав для задоволення позову до 1-го відповідача.

Щодо доводів позивача, викладених у додаткових письмових поясненнях, стосовно того, що позовні вимоги до 2-го відповідача є поточними та підлягають розгляду в позовному провадженні, то вони спростовані вищевстановленими фактами та не відповідають дійсним обставинам справи.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується положеннями ч.2 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України та покладає на позивача витрати по сплаті судового збору в розмірі 1218 грн.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 33, 34, 43, 44, 49, п.1 ч.1 ст. 80, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, ст.ст. 1, 16, 17, 23 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", суд -

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні позову частково.

Відмовити в задоволенні позову в частині позовних вимог пред'явлених до 1-го відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "БОНД ОСОБА_1".

Врешті частині позову - стосовно позовних вимог пред'явлених до 2-го відповідача - Дочірнього підприємства "Фуршет Регіон" припинити провадження у справі.

Повне рішення складено 26.10.2015 р.

Суддя ОСОБА_4