РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.10.2015Справа №910/20864/15

Господарський суд міста Києва в складі:

головуючого судді Привалова А.І.

при секретарі Островській О.С.

розглянувши справу № 910/20864/15

за позовом комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва»;

до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1;

про стягнення 11 557,60 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: Євдокименко В.М., довіреність б/н від 14.07.2015р.;

від відповідача: ОСОБА_3, довіреність № 846 від 31.07.2014р.

обставини справи:

До Господарського суду міста Києва звернулось комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва» (надалі - позивач) з позовом до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (надалі - відповідач) про стягнення 11 557,60 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач в порушення умов укладеного між сторонами Договору № 35/2012 про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду від 01.12.2012р. у визначений строк не розрахувався за користування об'єктом оренди, внаслідок чого виникла заборгованість у сумі 10 508,50 грн., за прострочення оплати якої нараховані пеня в сумі 724,88 грн., 3% річних - 52,99 грн. та інфляційні втрати в розмірі 271,23 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.08.2015р. порушено провадження у справі № 910/20864/15, розгляд справи призначений на 24.09.2015р.

06.10.2015р. через відділ діловодства суду від представника позивача надійшли частково витребувані докази по справі.

У судовому засіданні 06.10.2015р. представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги та просив продовжити строк вирішення спору.

Ухвалою від 06.10.2015р. суд, на підставі ст. 69 ГПК України, продовжив строк вирішення спору на п'ятнадцять днів та відклав розгляд справи на 26.10.2015р.

12.10.2015р. через відділ діловодства від представника позивача отримано пояснення по справі на вимогу ухвали суду.

Присутнім у судовому засіданні 26.10.2015р. представником позивача підтримано заявлені позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні звернувся до суду з клопотанням про залучення до участі у справі Комунальне підприємство «Дирекція з управління та обслуговування нежитлового фонду Дарницького району м. Києва» в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

Судом відмовлено в задоволенні вказаного клопотання відповідача, в зв'язку з його необґрунтованістю, оскільки рішення в даній справі не вплине на права та обов'язки Комунального підприємства «Дирекція з управління та обслуговування нежитлового фонду Дарницького району м. Києва».

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення прийнято господарським судом за результатами оцінки доказів, поданих позивачем і відповідачем, у нарадчій кімнаті.

Згідно ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, в засіданні суду була оголошена вступна та резолютивна частини рішення.

Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

01.12.2012р. між Дарницькою районною в місті Києві державною адміністрацією (за договором - орендодавець), відповідачем (за договором - орендар) та комунальним підприємством «Дирекція з управління та обслуговування нежитлового фонду» Дарницького району міста Києва (за договором - підприємство) було укладено договір № 35/2012 про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду, відповідно до п.1.1 якого орендодавець за погодженням постійної комісії Київради з питань власності (протокол засідання від 27.09.2012 № 130), розпорядженням Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації від 21.11.2012р. № 588 передає, а орендар приймає в оренду нерухоме майно (нежитлові приміщення), що належать до комунальної власності територіальної громади міста Києва (далі - об'єкт оренди), а саме: нежиле приміщення, розташоване за адресою АДРЕСА_2, загальною площею 32,72 кв. м., в т.ч. на 1 поверсі 32,72 кв. м. (п.2.1 договору).

Відповідно до п.3.1 договору, за користування об'єктом оренди відповідач сплачує орендну плату, розрахунок якої здійснюється на підставі Методики розрахунку орендної плати за користування майном територіальної громади м. Києва, затвердженої рішенням Київради від 22.09.2011р. № 34/6250, та на дату підписання договору за перший місяць оренди становить без ПДВ 64,79 грн. за 1 кв.м. орендованої площі, що в цілому складає 2119,92 грн. (Додаток № 2 до договору).

Так, сторонами було підписано Додаток № 2 до договору, в якому наведено розрахунок орендної плати, що склав 64,79 грн. без ПДВ за 1 кв.м.

Розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається з урахуванням індексу інфляції за попередній місяць, опублікованому у поточному місяці (п.3.2 договору).

Згідно з п.3.4 договору, додатково до орендної плати нараховується податок на додану вартість у розмірах та порядку, визначених законодавством України, який сплачується відповідачем разом з орендною платою.

01.12.2012р. орендодавець передав, а відповідач прийняв в оренду нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_2, загальною площею 32,72 кв. м. для використання під перукарню, що підтверджується Актом приймання-передачі об'єкта оренди від 01.12.2012р. (додаток № 3 до договору), підписаного повноважними представниками сторін та скріпленого печатками.

Пунктом 3.6. договору передбачено, що орендна плата сплачується відповідачем незалежно від наслідків господарської діяльності орендаря щомісячно не пізніше 20 числа наступного місяця.

Орендна плата сплачується відповідачем на зазначений в договорі рахунок Комунального підприємства «Дирекція з управління та обслуговування нежитлового фонду» Дарницького району міста Києва, починаючи з дати підписання акта приймання-передачі (п. 3.5 Договору).

В матеріалах справи наявний лист Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації (орендодавця) за вих. № 101.1512/01 від 20.02.2015р., отриманий відповідачем нарочно 23.02.2015р., в якому міститься прохання до відповідача, починаючи з лютого 2015 року, сплачувати орендні платежі на рахунок позивача, а саме: р/р 0576 в ТВБВ № 10026/045 філії ГУ по м.Києву та Київській області АТ «Ощадбанк», МФО 322669.

У подальшому, 27.05.2015р. між орендодавцем, відповідачем та позивачем (за угодою - новий балансоутримувач) було укладено додаткову угоду № 1-35/2012 до договору, відповідно до умов якої сторони домовились замінити сторону балансоутримувача/отримувача коштів за договором з комунального підприємства «Дирекція з управління та обслуговування нежитлового фонду» Дарницького району міста Києва» на комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва», та передати новому балансоутримувачу всі права та обов'язки первісного балансоутримувача/отримувача коштів за договором № 35/2012 від 01.12.2012р.

В п.3 даної угоди сторони визначили, що після підписання цієї угоди новий балансоутримувач стає стороною договору № 35/2012 від 01.12.2012р. та має всі права та обов'язки первісного балансоутримувача/отримувача коштів за договором.

Пунктом 5 угоди було внесено зміни в редакцію п.2.4 договору та визначено, що об'єкт оренди належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва та знаходиться на балансі позивача.

Окрім цього, п.8 угоди вносить зміни в п.3.5 договору в частині балансоутримувача/отримувача коштів, замінивши назву балансоутримувача та рахунок балансоутримувача, відкритий в банківській установі.

Також, в умовах п.12 угоди відповідач підтвердив свої зобов'язання, які виникли перед первісним балансоутримувачем/отримувачем коштів, протягом дії договору до набрання чинності даною додатковою угодою та зобов'язується оплатити заборгованість з орендної плати та інших обов'язкових платежів, перерахував кошти на рахунок позивача, а саме: р/р 4367 в АТ «Ощадбанк», МФО 322669. До того, умовами п.11 угоди сторони виклали в новій редакції розділ 10 договору, в якому зазначено юридичні адреси та банківські реквізити сторін.

В порушення взятих на себе зобов'язань, відповідач належним чином не виконує умови договору оренди (зі змінами), у зв'язку з чим у останнього за період з лютого 2015 року по 12.08.2015р. утворилась заборгованість у загальній сумі 10 508,50 грн.

У зв'язку з чим, позивач звернувся до суду та просить стягнути з відповідача заборгованість з оплати за об'єкт оренди в сумі 10 508,50 грн.

Договір оренди є одним з видів майнового найму, правовідносини за яким регламентуються загальними нормами зобов'язального права та майнового найму.

Своєчасне внесення орендної плати за користуванням майном є одним з основних обов'язків наймача (орендаря), належне виконання якого вимагається законом.

Відповідно до ст. 759 Цивільного кодексу України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язаний передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

За користування майном з наймодавця справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму (ч. 1 ст. 762 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 286 Господарського кодексу України, орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством.

Згідно з ч. 3 ст. 18 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», орендар зобов'язаний вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі.

Відповідно до п. 5. ст. 762 Цивільного кодексу України, плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Приписами статті 33 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідач заперечив проти задоволення позовних вимог, зазначаючи, що в зв'язку з встановленим в п.3.2. договору визначенням орендної плати за кожний наступний місяць з урахуванням індексу інфляції за попередній місяць, орендна плата за договором з 2119,92 грн. на місяць сягнула до 4386,38 грн. у квітні 2015 року, у зв'язку з цим відповідач звертався до Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації з проханням про внесення змін до договору в частині зміни орендної ставки в бік зменшення. У відповідь орендодавець надіслав лист вих. № 101-101/с-3839, в якому повідомлялось про погодження зменшення орендної ставки, про що буде підготовлена та направлена пропозиція до Київради щодо зміни істотних умов спірного договору.

Крім того, в усних поясненнях, представник відповідача визнав, що здійснював перерахування орендної плати на рахунок попереднього балансоутримувача, та зауважив, що не був повідомлений про реквізити рахунку нового балансоутримувача (позивача).

Зазначені заперечення судом відхиляються, оскільки додаткова угода від 27.05.2015р. до договору № 35/2012 від 01.12.2012р., в якій було здійснено заміну попереднього балансоутримувача на нового балансоутримувача (позивача) та змінено реквізити рахунку для перерахування орендної плати, підписана відповідачем, відтак останній був належним чином повідомлений про рахунок, на який необхідно спрямовувати орендні платежі за договором. Також, суд не приймає до уваги прохання відповідача щодо перерахунку орендної плати в бік зменшення, оскільки в матеріалах справи відсутня погоджена та підписана сторонами додаткова угода про внесення змін в частині розміру орендної плати. Відтак, станом на день розгляду справи редакція спірного договору чинна, зокрема, відповідно до п. 3.2 договору розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається з урахуванням індексу інфляції за попередній місяць, опублікованому у поточному місяці.

При цьому, відповідачем надано суду на підтвердження оплати оренди у червні, серпні та вересні 2015 року банківські чеки №№ 4109, 1622, 0519, загалом на суму 11 720,00 грн., у зв'язку з чим, відповідач вважає, що у нього існує переплата за оренду по спірному договору.

Як вбачається з означених чеків, грошові кошти в сумі 11 720,00 грн. перерахована на р/р 4367, в той час, як відповідачем 27.07.2015р. було підписано додаткову угоду до договору № 35/2012 від 01.12.2012р., в умовах якої відповідач затвердив нові реквізити банківського рахунку балансоутримувача для здійснення оплати оренди за договором. А тому, зазначені документи не приймаються судом як належні докази сплати відповідачем оренди за спірним договором у сумі 11 720,00 грн. Водночас, суд звертає увагу, що згідно банківської квитанції № 0.0.388456635.1 від 20.05.2015р. на суму 3500,00 грн., відповідач перерахував кошти за оренду на вірний рахунок балансоутримувача (позивача) та така оплата врахована позивачем у розрахунку позовних вимог, що також спростовує твердження відповідача щодо неосвіченості про нові банківські реквізити для здійснення орендної плати.

Враховуючи вищевикладене, на час розгляду спору у господарському суді відповідачем не надано доказів оплати оренди, відтак, позовна вимога про стягнення з відповідача заборгованості по орендній платі в сумі 10 508,50 грн. є обґрунтованою, документально підтвердженою, а відтак підлягає задоволенню.

Також, у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем договірних зобов'язань, позивач просить суд стягнути з відповідача 724,88 грн. - пені, 3% річних - 52,99 грн. та інфляційні втрати в розмірі 271,23 грн.

Відповідно до положень ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до п.6.2. договору, за несвоєчасну сплату орендних платежів відповідач сплачує на користь позивача пеню в розмірі 0,5 % від розміру несплачених орендних платежів за кожний день прострочення, але не більше розміру, встановленого законодавством України.

Згідно з ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання. У разі, якщо інше не передбачено законом або договором, суб'єкт господарювання за порушення господарського зобов'язання несе господарсько-правову відповідальність.

Відповідно до ч. 1. ст. 216 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

У сфері господарювання, згідно з ч. 2 ст. 217 та ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, застосовуються господарські санкції, зокрема, штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною шостою статті 232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Згідно з частиною 2 статті 343 ГК України платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Крім того, статтею 3 Закону України «Про відповідальність за неналежне виконання грошових зобов'язань» встановлено, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до ст. 55 Господарського процесуального кодексу України, суд, перевіривши правильність нарахування пені в сумі 724,88 грн. визнає його обґрунтованим.

Згідно ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Тобто, у разі неналежного виконання боржником грошового зобов'язання виникають нові додаткові зобов'язання, які тягнуть за собою втрату матеріального характеру.

За своїми ознаками, індекс інфляції є збільшенням суми основного боргу, у зв'язку з девальвацією грошової одиниці України, а 3% річних є платою за користування чужими коштами в цей період прострочки виконання відповідачем його договірного зобов'язання, і за своєю правовою природою вони є самостійними від неустойки способами захисту цивільних прав і забезпечення виконання цивільних зобов'язань, а не штрафною санкцією.

Відповідно до ст. 55 Господарського процесуального кодексу України, суд, перевіривши правильність нарахування 3% річних, задовольняє останні за розрахунком позивача, який доданий до позовної заяви та який є арифметично вірним.

Статтею 61 Конституції України Суд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача інфляційних втрат у сумі 271,23грн. є безпідставною та задоволенню не підлягає, враховуючи, що за умовами п. 3.2. договору, орендна плата за кожний місяць вже визначається з урахуванням індексу інфляції, тобто майнові вимоги позивача є захищеними від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів.

Крім того, подвійне стягнення втрат від інфляції порушує приписи статті 61 Конституції України, якою встановлено, що ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Судові витрати, відповідно до ст. 49 ГПК України, покладаються на відповідача, пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (02140, АДРЕСА_1; ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва» (02091, м. Київ, Харківське шосе, 148-А; ) 10 508 грн. 50 коп.- основного боргу, 724 грн. 88 коп. - пені, 52 грн. 99 коп. - 3% річних та 1784 грн. 12 коп. - витрат по сплаті судового збору. Видати наказ.

3. В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття, оформленого відповідно до вимог ст. 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 30.10.2015р.

Суддя А.І. Привалов