ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" жовтня 2015 р. Справа № 926/1415/15

За позовом підприємства комунальної власності області «Фармація», м. Миколаїв

до обласного комунального підприємства «Буковина-Фарм», м. Чернівці

про стягнення заборгованості 33667,61 грн.

Суддя О.В. Гончарук

Представники:

від позивача не зявився;

від відповідача ОСОБА_1, довіреність від 19.04.2015.

СУТЬ СПОРУ: підприємство комунальної власності області «Фармація» звернулося до обласного комунального підприємства «Буковина-Фарм» з позовом про стягнення заборгованості в сумі 32827,13 грн., з яких 24574,76 грн. основного боргу та 8252,37 грн. пені.

Свій позов позивач обґрунтовує фактом неналежного виконання відповідачем умов договору поставки №2-н/14 від 15.04.2014, оскільки він здійснив на користь позивача неповну поставку товару, вартість якого позивач оплатив відповідачу як попередню оплату.

За умовами п.п. 9.3. договору від 15.04.2014, яким передбачено, що за порушення постачальником строку поставки ОСОБА_2, визначеного сторонами, покупець має право нарахувати та стягнути з постачальника пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості несвоєчасно поставленого (не поставленого) товару за кожен випадок такого прострочення, позивач просить також стягнути з відповідача штрафні санкції у вигляді пені за період з 28.11.2014 по 31.07.2015.

Ухвалою господарського суду Чернівецької області від 01.09.2015 порушено провадження у справі з призначенням її до розгляду на 15.09.2015.

Ухвалою від 15.09.2015, за клопотанням відповідача, розгляд справи відкладено на 29.09.2015.

У судовому засіданні 29.09.2015 представник позивача просив задовольнити заяву про збільшення розміру позовних вимог до 33667,61 грн., з яких 25425,24 грн. основного боргу та 8252,37 грн. пені. Судом, з огляду на відповідність зазначеної заяви вимогам статті 22 ГПК України, її задоволено, а відтак сума позову становить 33667,61 грн.

Представник позивача наполягав на задоволенні позову з підстав, зазначених у позовній заяві.

Представник відповідача проти позову заперечував, посилаючись на обставини, зазначені у відзиві на позовну заяву (вх. № 4386), зокрема на те, що за умовами договору розрахунок пені повинен розраховуватись від вартості несвоєчасно поставленого товару, а не від суми неповернутої передоплати, як це зазначає позивач у своєму розрахунку; нарахування пені повинно здійснюватись на слідуючий день після поставки товару; враховуючи шестимісячний обмеження нарахування пені, встановлений статтею 232 Господарського кодексу України, розмір пені може становити тільки 4845,91 грн.; передбачена умовами договору штрафна санкція за своєю правовою природою є штрафом, а не пенею.

У судовому засіданні 29.09.2015 оголошено перерву до 20.10.2015.

На день вирішення спору, 20.10.2015, представник позивача у судове засідання не зявився, що не перешкоджає розгляду справи без його участі, оскільки його заслухано у судовому засіданні 29.09.2015.

Представник відповідача надав відповіді на поставлені судом запитання.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна вимога, дослідивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд в с т а н о в и в.

15 квітня 2014 року між сторонами укладено договір поставки №2-н/14 від 15.04.2014 (Договір), згідно з умовами якого постачальник зобовязується передавати в обумовлені сторонами строки у власність покупця окремими партіями ОСОБА_2, а покупець приймати такий товар та здійснити оплату за поставлений товар в порядку передбаченому Договором. Предметом поставки є наркотичні та психотропні лікарські засоби (ОСОБА_2), найменування та кількість якого зазначається в накладних та /або в рахунках-фактурах.

Відповідно до п.п. 3.2., 3.3. Договору, загальна вартість ОСОБА_2, переданого у власність покупця розраховується шляхом складення вартості всього ОСОБА_2, переданого у власність покупця протягом дії цього Договору.

У листі від №895/01 від 07.10.2014 позивач просив відповідача поставити, зазначені в цьому листі лікарські препарати, та, згідно з платіжними дорученнями від 01.10.2014, 02.10.2014 за №№5251, 5274, перерахував в якості попередньої оплати на рахунок відповідача грошові кошти в розмірі 50000 грн.

У відповідності до видаткової накладної №92 від 22.10.2014, відповідач поставив на користь позивача ОСОБА_2 на загальну суму у розмірі 24574,76 грн.

Різниця між сумою, здійсненої позивачем попередньої оплати вартості товару та сумою непоставленого відповідачем товару становить 25425,24 грн.

Відповідно до частини першої статті 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно приписів статей 525, 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з частиною другої статті 693 Цивільного кодексу України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

У розумінні приписів цієї норми покупцю належить право вимагати, крім іншого, повернення передоплати за непоставлений товар. При цьому, попередньою оплатою є часткова або повна оплата товару до його передання продавцем.

Листом від 25.11.2014 позивач звернувся до відповідача з вимогою про повернення 25425 грн. попередньої оплати, яку відповідач не повернув та яку, враховуючи умови Договору та вимоги вищезазначеного законодавства, позивач правомірно просить стягнути з відповідача.

У відповідності до п.п. 9.3. Договору, за порушення постачальником строку поставки ОСОБА_2, визначеного сторонами, покупець має право нарахувати та стягнути з постачальника пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості несвоєчасно поставленого (не поставленого) товару за кожен випадок такого прострочення.

Частиною третьою статті 549 Цивільного кодексу України визначено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Разом з тим, як зазначається у постанові Верховного Суду України від 16.09.2014 у справі № 3-90гс14, стягнення з постачальника суми попередньої оплати, перерахованої за договором на поставку товару, не вважається грошовим зобовязанням у розумінні статті 625 ЦК України.

За такі дії постачальник несе відповідальність, передбачену частиною 3 статті 693 ЦК України, коли на суму попередньої оплати нараховуються проценти відповідно до статті 536 цього Кодексу від дня, коли товар мав бути переданий, до дня фактичного передання товару покупцеві або повернення йому суми попередньої оплати. Договором може бути встановлено обовязок продавця сплачувати проценти на суму попередньої оплати від дня одержання цієї суми від покупця

Крім того, навіть у грошовому зобовязанні одночасне стягнення процентів за користування чужими грошовими коштами, нарахованих за кожен день прострочення невиконаного зобовязання, та пені, обчисленої у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання, є подвійним стягненням пені за несвоєчасне виконання зобовязання покупцем, що не узгоджується з приписами статті 61 Конституції України, згідно з якою ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення (постанови Верховного Суду України від 1 липня 2014 у справах № 3-31гс14, 3-32гс14).

З встановлених судом обставин вбачається, що між сторонами виникли правовідносини з поставки, в межах яких відповідач повинен був поставити товар. Зобов'язання поставити товар за своєю природою не є грошовим зобов'язанням.

Та обставина, що умовами Договору за порушення постачальником строку поставки ОСОБА_2, покупець має право нарахувати та стягнути з постачальника пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості несвоєчасно поставленого (не поставленого) товару за кожен випадок такого прострочення, не перетворює цю неустойку в пеню за порушення грошового зобов'язання, так само, як і обов'язок постачальника поставити товар не стає грошовим зобов'язанням.

Відтак, у господарського суду при розрахунку пені відсутні підстави для застосування законодавства України, яким встановлюється відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань, а тому у позові в частині стягнення пені слід відмовити.

За таких обставин, позов підлягає частковому задоволенню: з відповідача слід стягнути на користь позивача 25425,24 грн. заборгованості з попередньої оплати та відмовити в задоволенні позову в інші частині.

Судовий збір стягується з відповідача на користь позивача пропорційно задоволеним вимогам.

Враховуючи викладене, керуючись, статтями 33, 34, 43, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд,

В И Р І Ш И В :

1. Задовольнити заяву позивача про збільшення розміру позовних вимог (вх.№ 1557 від 25.09.2015).

2. Позов задовольнити.

3. Стягнути з обласного комунального підприємства «Буковина-Фарм» (м. Чернівці, провулок Текстильників, 1, код 21435200) на користь підприємства комунальної власності області «Фармація» (м. Миколаїв, вул. Миколаївська, 16, код 25380558) 25425,24 грн. заборгованості та 1379,72 грн. судового збору.

4. У задоволенні іншої частини позову відмовити.

5. Після набрання судовим рішенням законної сили видати наказ.

Повне рішення складено 26.10.2015.

Суддя О.В. Гончарук