РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.10.2015Справа №910/24696/15
Суддя Господарського суду міста Києва Князьков В.В.

За участю секретаря судового засідання Кот Т.М.

Розглянув у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Чистий Світ Технологій", м. Київ
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Група Рітейлу України", м. Київ
провизнання недійсним договору в частині
за участю представників сторін:

від позивача: Логвинський О.Л. (довіреність б/н від 06.07.2015р.)
від відповідача:Хода Ю.В. (довіреність б/н від 02.06.2015р.)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Чистий Світ Технологій" (надалі - ТОВ "Чистий Світ Технологій") звернулось до господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Група Рітейлу України" (надалі - ТОВ "Група Рітейлу України") про визнання недійсним п. 2.1.4 договору №23/03 від 01.04.2015р. в частині забезпечення схоронності купівельних візків та дитячих візків (фан-мобілів) та п. 5.3 договору №23/03 від 01.04.2015р.

Ухвалою від 17.09.2015р. за вказаним позовом господарським судом міста Києва порушено провадження у справі №910/24696/15 та призначено розгляд справи на 30.09.2015р.

30.09.2015р. через відділ діловодства (канцелярія) господарського суду від позивача надійшли документи для залучення до матеріалів справи.

30.09.2015р. у судовому засіданні представником відповідача подано відзив на позовну заяву. Відповідно до якого ТОВ "Група Рітейлу України" зазначає, що сторонами при укладанні договору сторони досягли згоди щодо всіх істотних умов договору, договір укладено та спрямовано на надання послуг та відповідно отримання плати за ці послуги, в договорі чітко встановлено строк дії договору та строк надання відповідних послуг.

У судовому засіданні 30.09.2015р. оголошено перерву до 21.10.2015р. та зобов'язано позивача надати докази повідомлення відповідача про неможливість зберігання купівельних візків та не надання сторонами документів передбачених п. 2.1.11 та 2.3.8 договору.

13.10.2015р. через відділ діловодства господарського суду відповідачем подано документи на виконання вимог ухвали суду.

В судовому засіданні 21.10.2015р. представник позивача позовні вимоги підтримав та просив задовольнити позов.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував з підстав наведених у відзиві.

Клопотань про відкладення розгляду справи в порядку ст.77 Господарського процесуального кодексу України від відповідача до Господарського суду міста Києва не надходило.

Відповідно до ст.75 Господарського процесуального кодексу України справа розглянута за наявними в ній матеріалами.

За результатами дослідження доказів, наявних в матеріалах справи, суд у нарадчій кімнаті, у відповідності до ст.ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, ухвалив рішення по справі № 910/24696/15.

Розглянувши матеріали справи Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

За приписами ст.202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно із ст.11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтею 174 Господарського кодексу України передбачено, що господарські зобов'язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

01.04.2015р. між ТОВ "Група Рітейлу України" (замовник, відповідач) та ТОВ "Чистий Світ Технологій" (виконавець, позивач) укладено договір №23/03 про надання послуг, за змістом якого виконавець надає замовнику послуги з обслуговування купівельних візків замовника, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити належним чином надані послуги на умовах, визначених цим договором.

Відповідно до п. 1.2. договору під послугами з обслуговування купівельних візків (надалі - послуги), в межах цього договору, сторони розуміють: збирання, транспортування купівельних візків з території будівлі Торгівельно-розважального комплексу "Караван" за адресою: м. Київ, вул. Лугова буд. 12 та прилеглої території до спеціально відведених місць ("Паркінг боксів"). Територія обслуговування та розташування паркінг боксів зазначені в Дислокації (Додатку №1) до цього договору.

Перелік прийнятих виконавцем послуг з обслуговування купівельних візків затверджується сторонами в Додатках до цього договору, які підписуються уповноваженими представниками сторін (п. 1.3. договору).

Пунктом 2.1.1. договору сторони погодили, що виконавець зобов'язаний щоденно в період з 08.00 до 24.00 надавати послуги на умовах, визначених цим договором.

Згідно п. 2.1.2. виконавець зобов'язаний прийняти в обслуговування купівельні візки та дитячі візки (фан-мобілі) за переліком відповідно до п. 1.3. цього договору. В разі змін у кількості або складі прийнятих в обслуговування купівельних візків, сторони узгоджують новий перелік та підписують акт інвентаризації. Інвентаризація проводиться сторонами до 30 числа кожного поточного місяця обслуговування.

У п. 2.1.4. договору сторони визначили обов'язок виконавця забезпечувати своєчасне збирання, транспортування та схоронність купівельних візків та дитячих візків (фан- мобілів) замовника.

Відповідно до п. 2.1.5. договору виконавець зобов'язаний своєчасно здійснювати збір купівельних візків по всій території ТРК "Караван" та прилеглої території; своєчасно транспортувати купівельні візки до Паркінг боксів; рівномірно та впорядковано заповнювати Паркінг бокси купівельними візками.

У п. 2.1.9. сторони погодили, що виконавець зобов'язаний своєчасно та в письмовій формі повідомляти замовника про знищення, пошкодження або протиправні посягання третіх осіб на купівельні візки та дитячі візки та дитячі візки (фан-мобілі), які знаходяться в обслуговуванні виконавця, зважаючи, що факт повідомлення не є підставою для коригування облікової кількості купівельних візків та дитячих візків при проведенні їх інвентаризації.

Згідно п. 2.1.10. договору виконавець зобов'язаний до 5-го числа кожного місяця, наступного за звітним, складати та направляти замовнику 2 підписаних екземпляра акту приймання-передачі наданих послуг.

Ціна послуг за цим договором складає 34500,00 грн., враховуючи ПДВ, за один місяць обслуговування (п. 3.1. договору).

Розрахунок за надані послуги замовник здійснює щомісяця на підставі актів приймання-передачі наданих послуг, не пізніше 5-ти днів з моменту підписання актів. Розрахунок за надані послуги замовник здійснює в національній валюті України шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок виконавця (п. 3.2. договору).

Пунктом 5.3. договору сторони погодили, що в тому випадку, якщо за наслідками інвентаризації буде встановлена нестача купівельних візків, яка буде перевищувати 2 (дві) штуки виконавець сплачує замовнику штраф в розрахунку 5010,00 грн. (п'ять тисяч десять грн.) ПДВ - 20% - 835,00 грн. за кожен наступний втрачений купівельний візок.

Відповідно до п. 4.1. договору цей договір набирає чинності в день підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення підписів печатками і діє протягом одного року.

Як вказано вище, обґрунтовуючи вимоги щодо визнання недійсним договору в частині, позивач зазначає, що з моменту підписання договору сторони не призначали осіб уповноважених від імені сторін передавати/приймати в обслуговування купівельні візки та проводити акти інвентаризації (п. 2.1.3., 2.1.11., 2.3.2, 2.3.8. договору), оскільки сторонами не було погоджено суттєві умови зберігання купівельних візків, в зв'язку з чим виконавець не може забезпечити їх схоронність з 00:00 (24:00) годин до 08:00 години. Укладений між сторонами договір по правовій природі є змішаним договором, а саме: містить елементи договору надання послуг та договору зберігання, при цьому сторонами не визначено строку забезпечення схоронності купівельних візків, а майно (візки) перебуває у користуванні третіми особами та працівниками замовника з 08:00 год. до 24:00 год. кожного дня, що унеможливлює забезпечення схоронності візків. Отже, договір в частині схоронності візків не спрямований на настання реальних наслідків, а тому в цій частині підлягає визнанню недійсним.

За висновками суду, вказані твердження позивача є необґрунтованими з огляду на наступне:

За приписом ч.1 ст.203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

За змістом ч.3 ст.203 Цивільного кодексу України волевиявлення учасників правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

За приписами частин першої і п'ятої статті 203 Цивільного кодексу України (далі -ЦК України) зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Статтею 217 ЦК України встановлено, що недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини.

Отже, вирішуючи спори про визнання угод недійсними, господарський суд повинен встановити наявність тих обставин, з якими закон пов'язує визнання угод недійсними і настання відповідних наслідків, а саме: відповідність змісту угод вимогам закону; додержання встановленої форми угоди; правоздатність сторін за угодою; у чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. З урахуванням положень ст.ст.203, 215 Цивільного кодексу України, ст.4-3 Господарського процесуального кодексу України при заявленні вимог про визнання недійсним договору позивачем повинно бути доведено факт порушення норм закону під час його укладання.

Як вбачається із умов договору, укладений між сторонами договір є договором про надання послуг.

Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання.

Згідно ст. 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату - замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Отже, предметом договору про надання послуг є послуга, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності.

Так, судом встановлено, що Договір за своєю правовою природою є договором надання послуг, в якому сторони досягли згоди щодо всіх істотних його умов, а саме :

- визначено предмет договору - надання послуг із збирання, транспортування купівельних візків з території будівлі Торгівельно-розважального комплексу "Караван" за адресою: м. Київ, вул. Лугова буд. 12 та прилеглої території до спеціально відведених місць ("Паркінг боксів");

- строк дії - діє з 01.04.2015р. протягом одного року;

- ціну - ціна послуг за цим договором складає 34500,00 грн., враховуючи ПДВ, за один місяць обслуговування.

При цьому сторонами у п. 2.1.1 чітко визначено час надання послуг з 08:00 до 24:00 години щоденно, а також визначено, що транспортування купівельних візків відбувається з території будівлі Торгівельно-розважального комплексу "Караван" за адресою: м. Київ, вул. Лугова буд. 12 та прилеглої території до спеціально відведених місць ("Паркінг боксів"), зазначених в Дислокації (додаток №1 до договору).

З урахуванням вищенаведеного, господарський суд приходить до висновку, що договір укладено та спрямовано на надання послуг та відповідно отримання плати за ці послуги.

Разом з тим, господарський суд зауважує, що сторони дійшли помилкового висновку щодо змішаного договору, оскільки зберігання - це діяльність зберігача, спрямована на забезпечення наявності у нього предмета зберігання, його недоторканості, зовнішньої незмінності та незмінності функціональних властивостей цього предмета по відношенню до моменту передачі його зберігачеві.

З урахуванням встановлених обставин, врахувавши положення ч. 5 ст. 203 ЦК України, згідно якого правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, господарський суд дійшов висновків про відповідність п. 2.1.4. та п. 5.3. договору вимогам ч. 5 ст. 203 ЦК України.

Доводи позивача щодо не визначеності строку зберігання візків є необґрунтованими з огляду на п. 2.1.1 договору (з 08:00 до 24:00 години щоденно на протязі одного року).

Щодо доводів позивача про озвучення при підписанні договору побоювань про неможливість збереження купівельних візків, судом відхиляються за недоведеністю.

Відповідно до ст.4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство в господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

За приписом ст.33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог або заперечень.

Господарський суд міста Києва, врахувавши наведені правові норми, не вбачає правових підстав для визнання п. 2.1.4. та п. 5.3. договору недійсними, з огляду на що вбачає за необхідне у задоволенні позову відмовити.

За приписами статті 49 ГПК України судові витрати зі справи покладаються на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. У позові Товариства з обмеженою відповідальністю "Чистий Світ Технологій" відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено - 26.10.2015р.

Суддя В.В. Князьков