ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

26 жовтня 2015 року Справа № 910/8381/15

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Дунаєвської Н.Г. - головуючого,

Воліка І.М,,

Кролевець О.А.,

розглянувши касаційну скаргу Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, в особі Хорольської міжрайонної виконавчої дирекції Полтавського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, на постанову Київського апеляційного господарського суду від 10 вересня 2015 року у справі № 910/8381/15 Господарського суду міста Києва за позовом Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, в особі Хорольської міжрайонної виконавчої дирекції Полтавського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, Полтавська область, до Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра", м. Київ, про зобов'язання вчинити дії та стягнення 149,55 грн.,

В С Т А Н О В И В:

Подана Фондом соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, в особі Хорольської міжрайонної виконавчої дирекції Полтавського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, касаційна скарга не відповідає вимогам розділу ХІІ1 Господарського процесуального кодексу України та підлягає поверненню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 4 ст. 111 ГПК України до касаційної скарги додаються, зокрема, докази сплати судового збору.

01.11.2011 набрав чинності Закон України від 08.07.2011 № 3674-VI "Про судовий збір" (далі - Закон), який визначає правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Зокрема, за подання касаційної скарги до господарського суду на рішення суду (у редакції Закону від 22.05.2015, чинної на момент звернення заявника із касаційною скаргою) ставки судового збору встановлюються у розмірі 120 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги (п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону).

За подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 150 розмірів мінімальної заробітної плати, у разі подання заяви немайнового характеру - 1 розмір мінімальної заробітної плати (п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону).

Доказів сплати судового збору у встановленому законом розмірі заявник касаційної скарги не надав, посилаючись на те, що станом на дату подання до господарського суду позовної заяви у даній справі Фонд соціального страхування з тимчасової втрати працездатності був звільнений від сплати судового збору. У зв'язку з цим заявник вважав, що ставка судового збору за подачу касаційної скарги повинна розраховуватися, виходячи з нульової ставки, встановленої на момент подачі позовної заяви у даній справі.

Утім, така позиція скаржника не заслуговує на увагу, оскільки ґрунтується на невірному тлумаченні положень Закону.

Станом на день подачі касаційної скарги 30.09.2015 набрали чинності зміни до Закону України "Про судовий збір" (згідно Закону від 22.05.2015 № 484-VIII), відповідно до яких Фонд соціального страхування виключено з переліку осіб, які мають пільги щодо сплати судового збору.

Таким чином, при зверненні 30.09.2015 до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою на постанову суду апеляційної інстанції у даній справі, Фонд соціального страхування повинен був сплатити судовий збір, виходячи із ставок, встановлених п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону та предмету заявленого ним позову.

Правовий аналіз положень Закону України "Про судовий збір" свідчить про те, що розрахунок судового збору повинен здійснюватися, виходячи зі ставок, встановлених цим Законом на момент подачі касаційної скарги, оскільки обов'язок зі сплати судового збору виникає саме у зв'язку із подачею такої скарги.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1113 ГПК України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, якщо до скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Згідно ч. 3 ст. 1113 ГПК України після усунення обставин, зазначених в пункті 4 частини першої цієї статті, сторона у справі має право повторно подати касаційну скаргу в загальному порядку та з відповідним клопотанням про відновлення процесуального строку на касаційне оскарження.

Клопотання чи заява про відновлення процесуального строку повинна містити роз'яснення причин пропуску і підстави, з яких заявник вважає ці причини поважними. В клопотанні чи заяві повинні бути докази того, що здійснити відповідні процесуальні дії у визначений строк у заявника не було можливості.

Зважаючи на те, що касаційна скарга не відповідає вимогам Господарського процесуального кодексу України, скарга не дає підстав для перегляду постанови апеляційного господарського суду.

На підставі викладеного, керуючись ст. 86, п. 4 ч. 1 ст. 1113 ГПК України, Вищий господарський суд України -

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, в особі Хорольської міжрайонної виконавчої дирекції Полтавського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, на постанову Київського апеляційного господарського суду від 10 вересня 2015 року у справі № 910/8381/15 разом з доданими до неї документами повернути скаржнику, а справу - Господарському суду міста Києва.

Головуючий суддя: Н.Г. Дунаєвська

Судді: І.М. Волік

О.А. Кролевець