ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

20.10.2015 Справа № 908/5375/15

Суддя Носівець Вікторія Вікторівна розглянувши матеріали

за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (69001, м. Запоріжжя, провулок Коксовий, буд. 8)

до відповідача концерну «Міські теплові мережі» (69091, м. Запоріжжя, бул. Гвардійський, буд. 137)

про розірвання договору

Встановив, що позовні матеріали підлягають поверненню виходячи з наступного:

Згідно до ст. ст. 54 та 57 ГПК України зміст та форма позовної заяви повинні відповідати приписам вказаних норм законодавства. Позовна заява повинна містити, зокрема, повне найменування сторін, зміст позовних вимог та виклад обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, зазначення доказів, що підтверджують позов; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; законодавство на підставі якого подається позов.

Виходячи з положень ст.ст. 54, 57 ГПК України у позовній заяві мають бути зазначені норми права на підставі яких подається позов. Також необхідно зазначити докази, які підтверджують певні юридичні факти з викладенням їх суті. Зазначені обставини необхідно не лише зазначити, а й обґрунтувати відповідним чином, що випливає зі змісту ст. 33 ГПК України, згідно з якою кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Аналіз ст. 32 ГПК України вказує, що доказом є не факт чи обставина, а фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Факт це явище об'єктивної соціальної дійсності. Факти існують незалежно від того, чи знають про них особи, які здійснюють судовий розгляд. Фактичні дані, тобто відомості про факт, це інформація, за допомогою якої можна пізнати факт. За допомогою доказів відбувається пізнання фактів, що мають значення для правильного вирішення справи. Отже, основним способом пізнання обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, є встановлення їх за допомогою доказів, тобто доказування. Доказування у господарському процесі це врегульована правовими нормами діяльність господарського суду та учасників господарського процесу зі збирання і закріплення, дослідження і оцінки доказів. Процесуальна форма і правовий порядок збирання, закріплення, перевірки й оцінки доказів є гарантіями досягнення істинного знання. Доказування як пізнавальна діяльність має свій предмет. Предмет доказування це те, що необхідно доказувати у кожній господарській справі, тобто коло фактів, які необхідно встановити для прийняття обґрунтованого рішення у господарській справі. До таких фактів належать обставини, якими обґрунтовуються позовні вимога чи заперечення або які мають інше значення для вирішення справи (причини пропущення позовної давності тощо) та які належить встановити при ухваленні судового рішення у справі. Предмет доказування конкретизується з урахуванням особливостей кожної господарської справи.

Однак, позов не містить ані посилання на докази, що підтверджують факт наявності правових підстав для розірвання договору, внаслідок невиконання однією із сторін прийнятих зобовязань, ані норми права, які порушені відповідачем та які дають підстави для розірвання договору.

Згідно з ч. 3 ст. 63 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо у позовній заяві не вказано обставин, на яких ґрунтується позовна вимога, доказів, що підтверджують викладені в заяві обставини, обґрунтований розрахунок стягуваної чи оспорюваної суми.

Суд звертає увагу учасників судового процесу на те, що вимоги до змісту та розташування реквізитів документів встановлені п. 5 Уніфікованої системи організаційно-розпорядчої документації (ДСТУ 4163-2003), затвердженої Наказом Держспоживстандарту України 07.04.2003 року № 55. Пунктом 5.27 цієї Уніфікованої системи встановлено, що відмітку про засвідчення копії документа складають зі слів Згідно з оригіналом, назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії і проставляють нижче реквізиту 23 (підпису).

Зазначені положення Уніфікованої системи необхідно обовязково враховувати учасникам судового процесу при засвідченні копій документів, що подаються до суду.

Надані позовні матеріали не містять встановлених Уніфікованою системою відміток про засвідчення копій документів.

Також суд зазначає, що належним доказом направлення сторонам копії позовної заяви та доданих до неї документів є оригінали фіскального чеку (квитанції) та опису вкладення, в якому назначені: повне найменування адресата, його поштова адреса та поіменний перелік документів, що надсилається на його адресу (додаток до позовної заяви). Доданий до позовної заяви опис вкладення у цінний лист містить виправлення щодо назви адресату та його адреси, а саме замість «господарський суд Запорізької області, 69001, м. Запоріжжя, вул. Шаумяна, 4» виправлено на «Концерн «МТМ», 69091, м. Запоріжжя, бул. Гвардійський, буд. 137» та дописано власноруч невідомою особою у п. 6 опису позовна заява (на 2 арк.).

Зазначений опис вкладення містить суперечливі данні, наявні в ньому виправлення не засвідченні належним чином «виправленому вірити, підпис уповноваженої особи поштового звязку», внаслідок чого не свідчить про дотримання позивачем положень ГПК України щодо надання суду доказів, які підтверджують відправлення відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів та Правил надання послуг поштового звязку.

Суд вважає за необхідне роз'яснити заявнику, що у відповідності до ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею у господарський суд у загальному порядку після усунення допущеного порушення.

Керуючись ст.ст. 54, 57, п. 3 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ :

Позовну заяву з додатками повернути позивачу без розгляду.

Додаток: на 15 аркушах, в тому числі оригінали квитанції № 12787311-1 від 16.10.2015 р. про сплату судового збору у розмірі 1218,00 грн., фіскального чеку № 9950 та опису вкладення у цінний лист від 16.10.2015 р.

Суддя В.В. Носівець