ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.10.2015 року Справа № 904/4721/15

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Сизько І.А. (доповідач),

суддів: Герасименко І.М., Кузнецової І.Л.,

при секретарі судового засідання: Мудрак О.М.,

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 представник, довіреність №б/н від 10.06.2015р.;

представник відповідача у судове засідання не зявився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства БАНК ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ в особі Криворізької філії публічного акціонерного товариства БАНК ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 21.07.2015р. по справі №904/4721/15

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю ПРОМГРУП, м.Кривий Ріг, Дніпропетровська область

до публічного акціонерного товариства БАНК ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ в особі Криворізької філії публічного акціонерного товариства БАНК ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область

про зобовязання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

В червні 2015 року товариство з обмеженою відповідальністю ПРОМГРУП (далі ТОВ ПРОМГРУП) звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до публічного акціонерного товариства БАНК ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ в особі Криворізької філії публічного акціонерного товариства БАНК ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ (далі ПАТ БАНК ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ в особі Криворізької філії) про зобовязання ПАТ БАНК ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ в особі Криворізької філії закрити поточний рахунок у національній валюті ТОВ ПРОМГРУП №5980, відкритий у ПАТ БАНК ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ в особі Криворізької філії, та перерахувати залишок коштів на вказаному рахунку в сумі 53 016, 48 грн. на поточний рахунок ТОВ ПРОМГРУП №1333, відкритий в публічному акціонерному товаристві ДЕРЖАВНИЙ ОСОБА_2 УКРАЇНИ в особі філії в місті ОСОБА_3, код банку 305589.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 21.07.2015р. по справі №904/4721/15 (суддя Золотарьова Я.С.) позов задоволено: зобовязано ПАТ БАНК ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ в особі Криворізької філії закрити поточний рахунок ТОВ ПРОМГРУП у національній валюті №5980, відкритий в ПАТ БАНК ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ в особі Криворізької; зобовязано ПАТ БАНК ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ в особі Криворізької філії перерахувати залишок грошових коштів у розмірі 53 016, 48 грн. з рахунку ТОВ ПРОМГРУП №5980 на поточний рахунок №1333; строк виконання зобовязання ПАТ БАНК ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ в особі Криворізької філії щодо перерахування грошових коштів у сумі 53 016, 48 грн. встановлено 1 день; стягнуто з ПАТ БАНК ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ в особі Криворізької філії на користь ТОВ ПРОМГРУП судовий збір у розмірі 2 436, 00 грн.

Рішення господарського суду мотивовано неналежним виконанням відповідачем умов договору на розрахунково-касове обслуговування №4295 від 12.06.2014р. щодо своєчасного закриття поточного рахунку та перерахування грошових коштів.

Не погодившись з рішенням суду, ПАТ БАНК ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ в особі Криворізької філії звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Дніпропетровської області від 21.07.2015р. по справі №904/4721/15 та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову ТОВ ПРОМГРУП відмовити повністю.

В апеляційній скарзі скаржник посилається на те, що представник відповідача не був присутній при розгляді справи в господарському суді через зайнятість у інших судових процесах, участь в яких є обовязковою для відповідача; наведені відповідачем у відзиві на позов доводи не були взяті до уваги судом першої інстанції при прийнятті рішення; станом на момент прийняття рішення судом першої інстанції та станом на теперішній час платіжне доручення, про яке йдеться в позовній заяві, на виконанні банку не перебуває; позивачем до позовної заяви не додано копію платіжного доручення, яке було ним направлене банку, не надано належних доказів отримання банком до виконання спірного платіжного доручення; відповідач знаходиться під впливом обєктивно обумовлених негативних макроекономічних факторів, які необхідно враховувати з метою всебічного повного дослідження обставин справи; позивач порушив умови застосування заходів досудового врегулювання спору та не мав законних підстав звертатись з позовом до суду.

В відзиві на апеляційну скаргу ТОВ ПРОМГРУП просить рішення господарського суду Дніпропетровської області від 21.07.2015р. по справі №904/4721/15 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Представник відповідача в судові засідання 13.10.2015р. та 29.10.2015р. не зявився, про час та місце судових засідань ПАТ БАНК ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ в особі Криворізької філії було повідомлене належним чином (а.с.98, 99, 114, 115).

За положеннями ст. 22 Господарського процесуального кодексу України явка в судове засідання представників сторін - це право, а не обов'язок, тому справа може розглядатись без їх участі, якщо нез'явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи вищенаведене та факт належного сповіщення сторін про час та місце судового засідання, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу можливо розглянути в цьому судовому засіданні за відсутності представника відповідача.

Дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

12.06.2014р. між ПАТ БАНК ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ в особі Криворізької філії (банк) та ТОВ ПРОМГРУП (клієнт) укладений договір №4295 на розрахунково-касове обслуговування, за умовами якого банк відкриває клієнту поточний рахунок №5980 в гривнях та зобовязується здійснювати його розрахунково-касове обслуговування, а клієнт зобовязується оплачувати послуги банку відповідно до тарифів банку на розрахункове-касове обслуговування рахунків в порядку і на умовах, визначених договором (п. 1.1 договору).

За п. 2.1 договору, банк здійснює розрахунково-касове обслуговування рахунків в операційний день банку в порядку і на умовах, визначених чинним законодавством України та банківськими правилами.

Відповідно п. 3.2.1 договору, клієнт має право самостійно розпоряджатися грошовими коштами на рахунках, крім випадків обмеження такого права, встановлених чинним законодавством України.

В п. 3.3.2 договору встановлено, що банк зобовязується вести комплексне розрахунково-касове обслуговування рахунків та виконувати за дорученням клієнта розрахункові, касові і інші операції, які не суперечать та передбачені для даного виду рахунків чинним законодавством України та банківськими правилами.

13.02.2015р. ТОВ ПРОМГРУП доручив банку перерахувати в межах коштів на рахунку №5980 грошові кошти на загальну суму 52 716, 05 грн., що підтверджується платіжними дорученнями: №11 від 13.02.2015р. на суму 5 648, 96 грн., №12 від 13.02.2015р. на суму 2 009, 94 грн., №13 від 13.02.2015р. на суму 208, 50 грн., №14 від 13.02.2015р. на суму 6 154, 50 грн., №15 від 13.02.2015р. на суму 2 410, 65 грн., №16 від 13.02.2015р. на суму 247, 50 грн., №17 від 13.02.2015р. на суму 36 036, 00 грн.

На день виставлення наведених платіжних доручень на рахунку позивача було достатньо коштів для їх виконання, проте відповідач платіжні доручення не виконав у строк, встановлений чинним законодавством та умовами договору.

В листі №1696 від 01.04.2015р. Криворізька філія ПАТ БАНК ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ повідомила, що залишок коштів на поточному рахунку позивача станом на 01.04.2015р. становить 53 016, 48 грн. (а.с.28).

25.05.2015р. позивачем надіслано відповідачу заяву про закриття поточного рахунку №5980 та перерахування залишку коштів на поточний рахунок позивача №1333, а також платіжне доручення №18 від 25.05.2015р. про перерахування залишку коштів. Відповідно курєрської накладної заява та платіжне доручення отримані відповідачем 25.05.2015р. (а.с.27).

Відповідач заяву про закриття рахунку не задовольнив, рахунок позивача не закрив, грошові кошти не перерахував.

Згідно ч. 1, ч. 2 та ч. 3 ст. 1066 Цивільного кодексу України, за договором банківського рахунка банк зобовязується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком; банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами; банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Відповідно п. 8.1 ст. 8 Закону України Про платіжні системи та переказ коштів в Україні, банк зобовязаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження.

Пунктом 1.12 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України №22 від 21.01.2004р., встановлено, що банк (філія, відділення), який не може виконати розрахунковий документ на списання/примусове списання/стягнення коштів з рахунку клієнта банку в установлений законодавством України термін, якщо немає/недостатньо коштів на своєму кореспондентському рахунку зобовязаний: узяти розрахунковий документ платника/стягувача на обліковування за відповідним позабалансовим рахунком; надіслати письмове повідомлення платнику/стягувачу про невиконання його розрахункового документа із зазначенням причини: Немає/недостатньо коштів на кореспондентському рахунку банку; ужити заходів для відновлення своєї платоспроможності.

Дії, передбачені п. 1.12 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, відповідачем виконані не були.

Відповідно п. 2.19 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, розрахункові документи, що надійшли до банку протягом операційного часу, банк виконує в день їх надходження; розрахункові документи, що надійшли після операційного часу, банк виконує наступного операційного дня.

Операційний час - частина операційного дня банку або іншої установи - члена платіжної системи, протягом якої приймаються від клієнтів документи на переказ і документи на відкликання, що мають бути оброблені, передані та виконані цим банком протягом цього самого робочого дня; тривалість операційного часу встановлюється банком або іншою установою - членом платіжної системи самостійно та зазначається в їх внутрішніх правилах (п. 1.4 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті).

Статтями 525, 526 Цивільного кодексу України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом; зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За положеннями ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Згідно ст. 1074 Цивільного кодексу України, обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути повязані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом.

Частинами 1 та 3 ст. 1075 Цивільного кодексу України передбачено, що договір банківського рахунка розривається за заявою клієнта у будь-який час; залишок грошових коштів на рахунку видається клієнтові або за його вказівкою перераховується на інший рахунок в строки і в порядку, встановлені банківськими правилами.

Пунктом 20.5 Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12.11.2003р. № 492 визначено, що закриття поточного рахунку за бажанням клієнта здійснюється на підставі його заяви про закриття поточного рахунку, складеної в довільній формі із зазначенням таких обов'язкових реквізитів: найменування банку; найменування (прізвища, ім'я, по батькові), коду за ЄДРПОУ (реєстраційного номера облікової картки) власника рахунку; номера рахунку, який закривається; дати складання заяви. Заява про закриття поточного рахунку юридичної особи підписується керівником юридичної особи або іншою уповноваженою на це особою і засвідчується відбитком печатки (за наявності) юридичної особи.

В п. 20.6 Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах зазначено, що банк за наявності коштів на поточному рахунку, який закривається на підставі заяви клієнта, здійснює завершальні операції за рахунком [з виконання платіжних вимог на примусове списання (стягнення) коштів, виплати коштів готівкою, перерахування залишку коштів згідно з дорученням клієнта тощо]. Датою закриття поточного рахунку вважається наступний після проведення останньої операції за цим рахунком день.

Отже, отримавши 25.05.2015р. заяву позивача про закриття банківського рахунку у відповідача виник обов'язок закрити вказаний банківський рахунок та повернути залишок коштів на ньому позивачу.

Щодо посилання скаржника на те, що позивачем не було надано платіжне доручення, про яке йдеться в позовній заяві, не надано належних доказів отримання банком до виконання спірного платіжного доручення, то позивачем надані платіжні доручення №11 від 13.02.2015р. на суму 5 648, 96 грн., №12 від 13.02.2015р. на суму 2 009, 94 грн., №13 від 13.02.2015р. на суму 208, 50 грн., №14 від 13.02.2015р. на суму 6 154, 50 грн., №15 від 13.02.2015р. на суму 2 410, 65грн., №16 від 13.02.2015р. на суму 247, 50 грн., №17 від 13.02.2015р. на суму 36 036, 00 грн., а також платіжне доручення №18 від 25.05.2015р. про перерахування коштів (отримане відповідачем відповідно курєрської накладної 25.05.2015р. (а.с.27)), які до теперішнього часу відповідачем не виконані всупереч умов договору.

Щодо доводів скаржника про недотримання позивачем вимог досудового врегулювання спору, то Конституційний Суд України в Рішенні від 09 липня 2002р. №15-рп/2002 у справі №1-2/2002 за конституційним зверненням Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий Дім Кампус Коттон клаб щодо офіційного тлумачення положення ч. 2 ст. 124 Конституції України (справа про досудове врегулювання спорів) зазначив, що положення ч. 2 ст. 124 Конституції України щодо поширення юрисдикції судів на всі правовідносини, що виникають у державі, в аспекті конституційного звернення необхідно розуміти так, що право особи (громадянина України, іноземця, особи без громадянства, юридичної особи) на звернення до суду за вирішенням спору не може бути обмежене законом, іншими нормативно-правовими актами. При цьому Конституційний Суд України вказав, що встановлення законом або договором досудового врегулювання спору за волевиявленням суб'єктів правовідносин не є обмеженням юрисдикції судів і права на судовий захист.

Щодо доводів відповідача про стан банківської системи в умовах сьогодення, перебування відповідача під впливом обєктивно обумовлених негативних макроекономічних факторів, то відповідно частин 1, 4, 5 ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, яке є непорушним; примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Статтею 177 Цивільного кодексу України до об`єктів цивільних прав віднесено речі, в тому числі, і гроші (грошові кошти). Частинами 1 та 2 ст. 321 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності є непорушним; ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні; особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Стосовно доводів скаржника про розгляд справи без участі представника ПАТ БАНК ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ в особі Криворізької філії слід зазначити, що:

- рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення свідчать про отримання відповідачем ухвал господарського суду про призначення справи до розгляду в судових засіданнях на 23.06.2015р., на 13.07.2015р. та на 21.07.2015р. (а.с.36, 37, 48, 49, 72, 73);

- ухвалами господарського суду від 23.06.2015р. та від 13.07.2015р. розгляд справи відкладався господарським судом у звязку з неявкою представника відповідача;

- відповідач був належним чином повідомлений господарським судом про час та місце проведення судових засідань, проте, не скористався своїм правом на участь у судовому засіданні.

Доводи апеляційної скарги щодо порушення судом норм матеріального та процесуального права не знайшли свого підтвердження та спростовуються викладеними обставинами, тому їх слід залишити поза увагою.

Частиною 1 ст. 104 Господарського процесуального кодексу України, яка визначає вичерпний перелік підстав для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду, не передбачено можливості скасування (зміни) рішення суду першої інстанції у зв'язку із зміною обставин, що існували станом на день прийняття рішення місцевого господарського суду. Інше означало б можливість скасування апеляційною інстанцією рішення місцевого господарського суду за відсутності підстав для такого скасування, передбачених ст. 104 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 102, 103, 104, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства БАНК ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ в особі Криворізької філії публічного акціонерного товариства БАНК ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 21.07.2015р. по справі №904/4721/15 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України через апеляційний господарський суд.

Головуючий суддя І.А.Сизько

Суддя І.М.Герасименко

Суддя І.Л. Кузнецова

(Повний текст постанови складений 30.10.2015р.)