ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" жовтня 2015 р. Справа № 922/5243/15

Колегія суддів у складі: головуючого судді Бородіної Л.І., судді Лакізи В.В., судді Гетьмана Р.А.,

при секретарі Катренко І.С.

за участю представників:

від позивача ОСОБА_1 за довіреністю від 29.07.2015р.;

від відповідача не зявився;

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Східно-Українське промислове товариство", м. Харків

на ухвалу господарського суду Харківської області від 10.09.2015р.

у справі № 922/5243/15

за позовом Товариство з обмеженою відповідальністю "Східно-Українське промислове товариство", м. Харків

до відповідача ОСОБА_2 акціонерного товариства "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат", м. Марганець

про розірвання договору

.

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою господарського суду Харківської області від 10.09.2015р. у справі №922/5243/15 (суддя Светлічний Ю.В.) передано справу №922/5243/15 до розгляду до господарського суду Дніпропетровської області.

Ухвала місцевого господарського суду з посиланням на статті 15,17 ГПК України мотивована тим, що відповідач знаходиться у м. Марганець Дніпропетровської області, а отже справа повинна розглядатись за місцем знаходження відповідача, тобто у господарському суді Дніпропетровської області.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Східно-Українське промислове товариство" з ухвалою суду першої інстанції не погодилось та звернулось до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду Харківської області від 10.09.2015р. у справі №922/5243/15, справу направити на розгляд до господарського суду Харківської області.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги скаржник вказує на те, що зобовязаною стороною за договором поставки від 09.09.2013р. №352 є Товариство з обмеженою відповідальністю «Східно-Українське промислове товариство», яке знаходиться за адресою: м.Харків, пр. Леніна 31-А, за таких обставин, на думку апелянта, за приписами статті 15ГПК України справа повинна розглядатись господарським судом Харківської області.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник апелянта підтримав вимоги апеляційної скарги та просив ухвалу господарського суду Харківської області від 10.09.2015р. у справі №922/5243/15 скасувати, справу передати на розгляд до місцевого господарського суду.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, про причини неявки не повідомив, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, про що свідчить відтиск штампу на останньому аркуші ухвали суду апеляційної інстанції від 09.10.2015р. у даній справі.

Враховуючи належне повідомлення сторін про час та місце засідання суду, а також те, що явка представників сторін не була визнана судом обовязковою, та приймаючи до уваги 15-денний термін, встановлений ч.2 ст.102 ГПК України для розгляду апеляційної скарги на ухвалу місцевого господарського суду, та відсутність правових підстав для відкладення розгляду справи, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності представника відповідача за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши доводи і пояснення представника апелянта, дослідивши матеріали справи, правильність їх юридичної оцінки та застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Східно-Українське промислове товариство» звернулось до господарського суду Харківської області з позовом до ОСОБА_2 акціонерного товариства «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат» про розірвання договору поставки від 09.09.2013р. №352,укладеного між сторонами спору.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що між сторонами спору 09.09.2013р. укладений договір поставки №352, за умовами п.1.1. якого позивач зобовязується поставити відповідачеві товар у відповідності до специфікацій до договору, а відповідач - прийняти поставлений товар та оплатити його вартість в порядку і на умовах, передбачених договором, умови оплати визначені у п.2.6 цього договору. Однак, відповідач не може виконати умов специфікації №2, за умовами якої товар має бути виготовлений ТОВ «НВК «ЛЕМЗ-ОГМК» у 2014році, оскільки це товариство знаходиться на території проведення антитерористичної операції, за адресою: м. Луганськ, вул. Краснознамьонная, 16, а отже позивач в порядку п.8.6 договору поставки від 09.09.2013р. №352 має право розірвати його в односторонньому порядку. Крім того, зазначає, що наявність форс-мажорних обставин підтверджується сертифікатами про засвідчення форс-мажорних обставин № 897 та №904.

З доданих до позовної заяви документів вбачається, що 09.09.2013р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Східно-Українське промислове товариство» (позивачем) та ОСОБА_2 акціонерним товариством «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат» (відповідачем) укладений договір поставки №352, п.1.1 якого встановлено, що позивач зобовязується поставити (передати у власність) відповідачеві товар у відповідності до специфікацій до цього договору, а відповідач - прийняти поставлений товар та оплатити його вартість в порядку і на умовах, передбачених цим договором.

Згідно із п.2.6 цього договору порядок оплати та форма розрахунків вказується сторонами в специфікаціях до цього договору.

Пунктом 2.8 договору встановлено, що у випадку, якщо сторони у специфікації встановили термін оплати після моменту поставки, покупець (відповідач) проводить оплату за товар після надання постачальником (позивачем) всіх документів, які підлягають наданню покупцю в обовязковому порядку відповідно до умов цього договору. При простроченні надання таких документів термін оплати збільшується на термін прострочення надання документів.

Відповідно до п.п.3.1,3.2 цього договору постачальник (позивач у справі) здійснює поставку товару покупцеві (відповідачеві) на умовах та у спосіб, зазначений у специфікації до договору. Строки поставки товару узгоджуються сторонами у специфікаціях на поставку товару. Дострокова поставка товару допускається тільки за погодженням сторін.

Пунктом 1 специфікації від 09.09.2013р. №1 до договору поставки від 09.09.2013р. №352 встановлено, що постачальник (позивач) зобовязується поставити товар дробарку СМД-175А за ціною 4645104грн. протягом 200 календарних днів з моменту відкриття акредитиву.

У пункті 4 специфікації зазначено, що розрахунок за поставлений товар здійснюється шляхом відкриття акредитиву на користь постачальника. Покупець зобовязується відкрити акредитив протягом 15 календарних днів після надання постачальником банківської гарантії. В разі якщо протягом 30календарних днів з моменту надання постачальником банківської гарантії, відкриття акредитиву не здійснено, покупець зобовязується повернути банківську гарантію постачальнику. В день постачання товару постачальник зобовязується надати рахунок, накладну, податкову накладну, оформлену відповідно до вимог згідно ст.ст.187, 201 ПК України, а також документи, зазначені в п.3.3 договору.

Ухвалою місцевого господарського суду від 10.09.2015р. у даній справі передано справу №922/5243/15 на розгляд до господарського суду Дніпропетровської області з підстав, викладених вище (а.с.1,3).

Предметом спору у даній справі є розірвання договору поставки від 09.09.2013р. №353.

Відповідно до частини 1 статті 1 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

За приписами ст. 13 ГПК України місцеві господарські суди розглядають у першій інстанції усі справи, підвідомчі господарським судам. При цьому, компетенція господарського суду щодо розгляду певної справи визначається за правилами, вказаними в ст. ст. 15, 16 ГПК України.

Відповідно до статей 13, 15 цього ж Кодексу підсудність справ визначається за предметними і територіальними ознаками. Виняток з цього правила становить виключна підсудність справ, закріплена в положеннях ст. 16 ГПК України.

За приписами частини 1 статті 15 ГПК України справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні господарських договорів, справи у спорах про визнання договорів недійсними розглядаються господарським судом за місцезнаходженням сторони, зобов'язаної за договором здійснити на користь другої сторони певні дії, такі як: передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо.

Згідно зі статтею 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. 1Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

За приписами частини 3 статті 626 ЦК України договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору.

Двостороннім правочинами притаманна наявність взаємоузгодженого волевиявлення двох осіб, спрямованого на виникнення єдиного правового результату, покликаного забезпечити реалізацію обопільної чи самостійної мети кожної з цих осіб.

З аналізу вимог Цивільного та Господарського кодексів України вбачається, що договір поставки за своєю правовою природою є двостороннім договором.

З умов спірного договору поставки від 09.09.2009р. №352 вбачається, що ТОВ «Східно-Українське промислове товариство» (позивач у справі) зобовязується поставити ПАТ «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат» (відповідачеві у справі) у відповідності до специфікацій (додатків) до цього договору товар, а покупець (відповідач у справі) - прийняти поставлений товар та оплатити його вартість в порядку і на умовах, передбачених цим договором.

Таким чином, з умов оскаржуваного договору поставки від 09.09.2013р. №352 вбачається, що кожна із сторін є зобовязаною за договором здійснити на користь другої сторони певні дії, а саме: позивач передати товар та відповідні документи на нього у строк, визначений умовами договору, а відповідач - прийняти та оплатити його у визначений сторонами строк.

Пунктом 20.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду від 24.10.2011р. № 10 "Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам" визначено, що спори, пов'язані з укладанням, зміною умов, розірванням чи визнанням недійсними договорів, підлягають вирішенню господарським судом за місцем знаходження однієї з сторін, до якої звернувся заявник. У питаннях визначення підвідомчості і підсудності справ зі спорів про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними слід врахувати також викладене у пункті 1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013р. №11 "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними".

У пункті 1.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013р. № 11 "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" зазначено, що за загальним правилом, закріпленим у частині першій статті 15 Господарського процесуального кодексу України, територіальна підсудність господарським судам справ у спорах про визнання договорів недійсними визначається за місцезнаходженням сторони, зобов'язаної за договором здійснити на користь другої сторони певні дії, такі як: передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо. Якщо зобов'язаною за договором є кожна із сторін, справа розглядається господарським судом за місцезнаходженням відповідача.

Відповідно до вимог статті 93 ЦК України, статті 1 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців" місцезнаходження юридичної особи - адреса органу або особи, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені (далі - виконавчий орган).

Місцезнаходження юридичної особи або місце проживання фізичної особи підприємця визначається на підставі відомостей, внесених до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (стаття 17 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» та п. 3.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції»).

Як встановлено судом першої інстанції, не заперечується апелянтом і вбачається з відомостей, внесених до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, місцезнаходженням відповідача є: вул. Рядянська, 62,м. Марганець, Дніпропетровська область.

Враховуючи вищевикладене в сукупності, спір про розірвання договору поставки від 09.09.2013р. №352 підлягає вирішенню за місцезнаходженням відповідача ОСОБА_2 акціонерного товариства "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат", а саме господарським судом Дніпропетровської області.

Приписами частини 1 статті 17 Господарського процесуального кодексу України, якщо справа не підсудна даному господарському суду, матеріали справи надсилаються господарським судом за встановленою підсудністю не пізніше п'яти днів з дня надходження позовної заяви або винесення ухвали про передачу справи.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що з метою дотримання правил підсудності, встановлених чинним процесуальним законодавством, господарським судом Харківської області правомірно передано позовну заяву про визнання недійсним договору поставки від 09.09.2013р. за місцезнаходженням відповідача, тобто за підсудністю до господарського суду Дніпропетровської області.

З огляду на викладене, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду вважає, що під час розгляду справи господарським судом першої інстанції встановлені фактичні обставини справи та правильно визначено предмет спору і підстави позову, висновки суду відповідають цим обставинам та їм надана правильна юридична оцінка з правильним застосуванням норм процесуального права, а тому підстави для скасування ухвали суду першої інстанції відсутні.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження при апеляційному перегляді справи та не можуть бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали у даній справі, у зв'язку з чим ухвалу господарського суду Харківської області від 10.09.2015р. у справі №922/5243/15 слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 99, 101, п.1 ч.1 ст.103, ст.ст. 105, 106 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду

ПОСТАНОВИЛА:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Східно-Українське промислове товариство", м. Харків залишити без задоволення.

2. Ухвалу господарського суду Харківської області від 10.09.2015р. у справі №922/5243/15 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів.

Повний текст постанови складений 27.10.2015р.

Головуючий суддя Бородіна Л.І.

Суддя Гетьман Р.А.

Суддя Лакіза В.В.