РІШЕННЯ

29 жовтня 2015 року Справа № 913/687/15

Провадження №16/913/687/15

За позовом Приватної компанії з обмеженою відповідальністю Міллман Лімітед, Сполучене королівство Великої Британії та Північної Ірландії

до Товариства з обмеженою відповідальністю Східно-Українська Енергетична Компанія, м. Щастя Луганської області

про стягнення 10 541 288 грн.42 коп.

Суддя господарського суду Луганської області Шеліхіна Р.М.,

Секретар судового засідання-Дмітрієва К.С.

У засіданні брали участь:

від позивача ОСОБА_1, довіреність від 12.08.2015 №1;

від відповідача - представник не прибув,

в с т а н о в и в:

Суть спору: Приватною компанією з обмеженою відповідальністю Міллман Лімітед заявлено вимогу про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю Східно-Українська Енергетична Компанія заборгованості за контрактом від 11.11.2013 № 4/11 у сумі 491 894 грн. 00 коп.

Позивач, посилаючись на норми статей 174, 193, 218, 216 Господарського кодексу України (далі ГК України), статей 693, 712 Цивільного кодексу України ( далі ЦК України), обґрунтовує позовні вимоги неналежним виконанням відповідачем умов укладеного сторонами у справі контракту щодо своєчасної поставки оплаченого товару.

Заявою від 23.10.15 позивач зменшив розмір позовних вимог і просить стягнути з відповідача 486089 доларів США, що еквівалентно 10414797,09грн. за курсом НБУ на день звернення з позовом до суду.

Через канцелярію суду представником позивача було надано клопотання від 12.10.2015 про долучення письмових доказів в підтвердження вимог про стягнення судових витрат за послуги перекладача в сумі 4 306 грн. 88 коп.

Відповідач не забезпечив участь свого уповноваженого представника в судове засідання, хоча про час і місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином. Відповідач позов не оспорив, доказів перерахування заборгованості не надав. Неприбуття відповідача у судове засідання не перешкоджає розгляду спору по суті. Відповідно до ст.75 ГПК України справу розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Між сторонами у справі укладено контракт від 11.11.2013 № 4/11, на підставі якого постачальник (відповідач) зобов'язується передати згідно з умовами даного договору покупцю (позивачу) товар вугілля за ціною, у кількості, по відповідній якості та в асортименті, вказаних в договорі та в додатках до договору, а покупець (відповідач) зобов'язується прийняти, оплатити товар в порядку та на умовах, встановлених даним договором з авансовим платежем у розмірі 95% вартості партії товару, 5% - протягом 35 днів після прибуття товару в порт призначення (умови п.5.3 договору, а.с.40,т.1).

Розрахунки за товар проводяться в доларах США банківським переказом.

Кінцевий строк поставки товару встановлено в специфікації №2 (а.с.49,т.1) 15 лютого 2014 року.

За своєю правовою природою вказаний договір є договором поставки і відповідає вимогам правового інституту поставки (ст.ст.265-267 ГК України) з авансовим платежем у розмірі 95% вартості партії товару.

Згідно умов п.9.2 контракту при врегулюванні розбіжностей між сторонами застосовується право держави відповідача. На день звернення Приватної компанії з обмеженою відповідальністю Міллман Лімітед, Сполучене королівство Великої Британії з даним позовом до господарського суду Луганської області, як покупцем (іноземним елементом) до продавця Товариства з обмеженою відповідальністю Східно-Українська Енергетична Компанія, м. Щастя Луганської області (відповідача), обовязки продавця за контрактом від 11.11.2013 № 4/11 було виконано у повному обсязі, а обовязки постачальника (продавця) відповідач не виконав. За таких підстав і з урахуванням приписів ст..5, ч. ст..32, ст..43, ч.1 ст..73, п.2 ч.1 ст.76, Закону України «Про міжнародне приватне право» до вирішення даного спору застосовується право України.

Стосовно арбітражного застереження в контракті (п.9.2) суд зазначає. Сторони контракту (позивач і відповідач у справі) встановили, що спір підлягає розгляду у суді при Торгово-промисловій палаті держави відповідача. Як було вказано вище за текстом рішення, зобовязаною особою в даному спорі є продавець (відповідач) субєкт підприємницької діяльності України. Відтак, до вирішення спору застосовується право України. У разі використання сторонами спору норми ст..8 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж», даний спір мав бути розглянутий Міжнародним комерційним арбітражним судом при Торгово-промисловій палаті України. Сторони не попросили господарський суд Луганської області про передачу спору для вирішення по суті до Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України (ст..8 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж»).

Згідно правил ст..76 Закону України «Про міжнародне приватне право» суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом, якщо на території України відповідач у справі має місце проживання або місцезнаходження, або рухоме чи нерухоме майно, на яке можна накласти стягнення, або знаходиться філія або представництво іноземної юридичної особи відповідача.

Таким чином, даний спір вирішено з застосуванням права України господарським судом Луганської області.

На виконання умов договору позивач переказав відповідачу грошові кошти на суму 743700 доларів США на підставі предявленого відповідачем рахунку (а.с.54,т.1), а відповідач відвантажив продукцію за вказаним договором, але не у повному обсязі отриманої передоплати, а на суму 257611 доларів США. Дані обставини підтверджено платіжними дорученнями від 29.11.13 на суму 412200 доларів США, від 07.12.13 на суму 178500 доларів США, від 14.12.13 на суму 153000 доларів США (а.с.34-45,т.2). Часткова поставка відповідачем товару на суму 257611 доларів США підтверджена: специфікаціями до контракту, в яких вказано ціну на різновид товару; залізничними накладними (а.с.47-59,т.2), в яких відображено період поставки, тип і масу товару, вантажними накладними з додатками та розшифровками, які також містять інформацію про період, масу і вид товару, що поставлявся (а.с.63-104,т.1).

Так, відповідач не повністю поставив товар у встановлені договором строки, а тільки на суму 257611 доларів США, у звязку з чим позивач звернувся з даним позовом до суду, вказуючи про порушення відповідачем вимог закону і умов укладеного договору, і просить стягнути з відповідача передоплату в сумі відповідача 486089 доларів США, що еквівалентно 10414797,09грн. за курсом НБУ на день звернення з позовом до суду.

Враховуючи вищевикладене, повно, всебічно і обєктивно дослідивши матеріали та обставини справи, вислухав представника позивача оцінивши надані сторонами докази своїх вимог і заперечень до суті спору, їх належність, допустимість, достовірність кожного окремо і у сукупності без надання жодному доказу пріоритету або вищої сили, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.

Згідно ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених Господарським кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно ст. 610 Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обовязковим для виконання сторонами. Контрактом від 11.11.2013 № 4/11, укладеним сторонами по справі, визначено порядок виконання відповідачем зобовязань по поставці продукції.

Позивач переказав відповідачу грошові кошти на суму 7437000 доларів США, що належним чином в порядку ст.ст.33,34 ГПК України - довів суду позивач. Відповідач частково поставив продукцію, у звязку з чим у відповідача виник обовязок повернути позивачу грошові кошти в сумі 486089 доларів США.

Приписи 265-267 ГК України, ст.ст.655-693 ЦК України зобовязують відповідача виконати обовязок по поставці продукції у відповідності до вимог закону та умов договору. У разі невиконання обовязку по поставці продукції, відповідач зобовязаний повернути позивачеві грошові кошти (ст..693 ЦК України).

Таким чином, позивач у відповідності до умов договору та вимог закону має право на стягнення передоплати з відповідача в сумі 486089 доларів США. За таких підстав з відповідача слід стягнути борг в сумі 486089 доларів США, що еквівалентно 10414797,09грн. за курсом НБУ на день звернення з позовом до суду.

Відповідно до ст.49 ГПК України судові витрати слід покласти на відповідача. До судових витрат на підставі приписів ст..44-49 ГПК України слід включити витрати позивача на послуги перекладача в сумі 4306,88грн., що підтверджено матеріалами справи (а.с.4-11,т.2).

На підставі викладеного, 265-267 ГК України, ст.ст.655-693 ЦК України, керуючись статтями 22, 33, 34, 43, 44-49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Східно-Українська Енергетична Компанія, АДРЕСА_1, ід. Код 37706498 на користь Приватної компанії з обмеженою відповідальністю Міллман Лімітед, Сполучене королівство Великої Британії та Північної Ірландії, Суррей, Уокінг, ОСОБА_2 Роад. 14, ід. Код 2609249 суму боргу 486089 доларів США, що еквівалентно 10414797,09грн. за курсом НБУ на день 27.08.2015 року , витрати на судовий збір в сумі 73080грн., витрати на послуги перекладача в сумі 4306,88грн. Видати наказ.

Рішення підписане 03.11.15

Суддя Р. Шеліхіна