ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

19.10.15р. Справа № 904/7903/15

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "СНП-Україна", м. Дніпропетровськ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Еліта", с. Придніпровське, Дніпропетровська область

про стягнення 4 168 243,91 грн.

Суддя Колісник І.І.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність № 12/02 від 12.02.2014 рок, представник;

від відповідача: ОСОБА_2, довіреність № 28 від 01.09.2015 року, представник; ОСОБА_3, довіреність № 29 від 01.09.2015 року, представник.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство обмеженою відповідальністю "СНП-Україна" звернулося до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Еліта" про стягнення заборгованості у сумі 4 168 243,91 грн., з яких: 813 900,08 грн. - основний борг, 430 810,44 грн. - інфляційні втрати, 23 833,15 грн. - 3% річних, 2 899 700,24 грн. - пеня. Судові витрати позивач просить покласти на відповідача.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням Товариством з обмеженою відповідальністю "Агро-Еліта" договору купівлі-продажу № 16/01 від 16.09.2014 року в частині своєчасної оплати товару, у зв'язку з чим позивач розрахував за вказаним договором заборгованість на загальну суму 4 168 243,91 грн., з яких:

- основний борг у сумі 813 900,08 грн.;

- пеня у сумі 2 899 700,24 грн. за період з 01.11.2014 року по 27.08.2015 року;

- 3% річних у сумі 23 833,15 грн. за період з 01.11.2014 року по 27.08.2015 року;

- інфляційні втрати у сумі 430 810,44 грн. за період з листопада 2014 року по липень 2015 року.

У судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги позову з наведених у ньому підстав.

Відповідач у відзиві на позов частково заперечує проти задоволення позовних вимог та просить суд відмови у задоволенні позову в частині стягнення пені у сумі 2 704 055,88 грн., 3% річних у сумі 16,45 грн. та інфляційних втрат у сумі 21 747,51 грн. у звязку з невірними розрахунками.

Провадження у справі порушено ухвалою господарського суду від 04.09.2015 року з призначенням її до розгляду на 28.09.2015 року, після чого розгляд справи відкладався на 19.10.2015 року.

У судовому засіданні 19.10.2015 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши докази у їх сукупності, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

16.09.2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "СНП-Україна" (далі - Продавець, Позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Агро-Еліта" (далі - Покупець, Відповідач) укладений договір купівлі-продажу № 16/01 (далі - Договір) відповідно до пункту 1.1. якого продавець продає, а покупець приймає у власність майно зазначене у Додатку № 1 до цього договору, а покупець зобовязується оплатити це майно у строк, передбачений цим договором.

Загальна вартість майна складає 886 583,40 грн. без ПДВ, 1 063 900,08 гривень з ПДВ (пункт 2.1. договору).

Ціна продажу майна складає 1 063 900,08 грн. з урахуванням ПДВ 20% (пункт 2.2. договору).

Відповідно до пункту 2.3. договору покупець зобовязується у строк до 01 листопада 2014 року провести повну оплату за цим договором у сумі 1 063 900,08 грн.

Майно, зазначене у Додатку № 1 до цього договору, повинно буде передано продавцем за актом приймання передачі покупцю протягом 3-х днів з моменту проведення оплати відповідно до пункту 2.3. цього договору (пункт 2.4. договору).

У Додатку № 1 сторони погодили асортимент, кількість, ціну та вартість майна на суму 886 583,40 гривень без ПДВ, 1 063 900,08 гривень з ПДВ (а.с. 9 том 1).

На виконання умов договору відповідачем була здійснена частково попередня оплата у сумі 250 000,00 грн., а саме 23.01.2015 року - 100 000,00 грн., 09.07.2015 року - 150 000,00 грн., що підтверджується відповідними банківськими виписками за 23.01.2015 року та 09.07.2015 року (а.с. 11, 12 том 1).

Залишок несплаченої попередньої оплати складає 813 900,08 грн. (1 063 900,08 250000,00 = 813900,08), що і є причиною виникнення спору.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (частина перша статті 655 Цивільного кодексу України).

Субєкти господарювання повинні виконувати господарські зобовязання належним чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору (частина перша статті 193 Господарського кодексу України).

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно з абзацом першим частини першої статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

З урахуванням пункту 2.3. договору повна оплата відповідачем мала бути здійснена у строк до 01.11.2014 року.

Отже, за умовами договору строк оплати є таким, що настав.

Доказів повної оплатиї за спірним договором відповідач суду не надав, хоча з огляду на свої процесуальні права та обов'язки, передбачені статтями 22, 33 Господарського процесуального кодексу України, таку можливість мав.

Таким чином, заявлена позивачем до стягнення заборгованість у сумі 813 900,08 грн. розрахована правильно та підлягає стягненню на користь позивача.

Згідно з частиною першою статті 199 Господарського кодексу України виконання господарських зобовязань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. До відносин щодо забезпечення виконання зобовязань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

За частиною першою статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до пункту 3.2. договору покупець несе відповідальність перед продавцем за затримку розрахунку по сплаті суми, передбаченої за продаж майна (пункти 2.1., 2.2., 2.3. цього договору) в розмірі одного відсотка від суми, що не сплачена ним, що буде нарахована на залишок несплаченої суми за кожен день прострочки.

Заявлена позивачем до стягнення з відповідача пеня у сумі 2 899 700,24 грн. розрахована за період з 01.11.2014 року по 27.08.2015 року із заборгованості з урахуванням часткової спати.

Перевіркою здійсненого позивачем розрахунку пені встановлено, що він здійснений невірно внаслідок неправильного визначення закінчення шестимісячного строку нарахування, передбаченого частиною шостою статті 232 Господарського процесуального кодексу України. Також, позивачем не враховано, що за змістом статей 1, 3 Закону України від 22.11.1996 року № 543/96-ВР (із змін. і доп.) "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. При цьому розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відтак пеня підлягає перерахунку і з урахуванням меж позовних вимог, передбачених статтею 83 Господарського процесуального кодексу України, буде складати 197 152,14 грн.:

- із заборгованості у сумі 1 063 900,08 грн. за період з 01.11.2014 року по 20.01.2015 року 65 058,22 грн.;

- із заборгованості у сумі 963 900,08 грн. за період з 21.01.2015 року по 01.05.2015 року 132 093,92 грн.;

Таким чином, загальна сума пені, що підлягає стягненню на користь позивача, складає 197 152,14 грн.

Згідно зі статтею 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до пункту 3.2. постанови пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013 року "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою, за період прострочення, починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

У застосуванні індексації можуть враховуватися рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, викладені в листі Верховного Суду України від 03.04.1997 № 62-97р.

За змістом пункту 2 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 17.07.2012 № 01-06/928/2012 "Про практику застосування Вищим господарським судом України у розгляді справ окремих норм матеріального права" якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця.

За наслідками перевірки розрахунку заявлених до стягнення 3% річних у сумі 23 833,15 грн. встановлено, що він здійснений невірно, а тому заявлені до стягнення 3% річних підлягають зменшенню та будуть складати 23 816,71 грн.:

- із заборгованості у сумі 1 063 900,08 грн. за період з 01.11.2014 року по 20.01.2015 року 7 082,95 грн.;

- із заборгованості у сумі 963 900,08 грн. за період з 21.01.2015 року по 08.07.2015 року 13 388,97 грн.;

- із заборгованості у сумі 813 900,08 за період з 09.07.2015 року по 27.08.2015 року 3344,79 грн.

За наслідками перевірки розрахунку заявлених до стягнення інфляційних втрат у сумі 430 810,44 грн. за загальний період з листопада 2014 року по липень 2015 року порушень не встановлено.

З урахуванням викладеного з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 1465 679,37 грн., з яких: основний борг у сумі 813 900,08 грн., пеня у сумі 197 152,14 грн., 3% річних у сумі 23 816,71 грн., інфляційні втрати у сумі 430 810,44 грн.

Щодо розподілу судового збору суд зазначає таке.

Згідно з частиною другою статті 44 Господарського процесуального кодексу України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

За статтею 4 Закону України "Про судовий збір" (в редакції на час подання позову 01.09.2015 року) за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору встановлюється у розмірі 1,5 відсотки ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 150 розмірів мінімальних заробітних плат.

Статтею 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" установлено з 1 січня 2015 року мінімальну заробітну плату: у місячному розмірі - 1 218 грн.; у погодинному розмірі - 7,29 грн.

З урахуванням ціни позову судовий збір повинен складати 62 523,66 грн. (4168 243,91 х 1,5% = 62 523,66). Під час звернення з позовом до суду позивач сплатив судовий збір у сумі 73 080,00 грн. за платіжним дорученням № 3887 від 31.08.2015 року (а.с. 7 том 1).

Отже, надмірно сплачена позивачем сума судового збору складає 10 556,35 грн. (73080,00 62 523,65 = 10 556,35).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Позивач не подав до суду клопотання про повернення надмірно сплаченого судового збору у сумі 10 556,35 грн., у зв'язку з чим правові підстави для вирішення питання щодо повернення його на час вирішення спору відсутні.

За змістом статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судовий збір у сумі 21 985,19 грн. покладається на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 4, 32-34, 36, 43-44, 49, 82-85, 115-117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Еліта" (53280, Дніпропетровська область, Нікопольський район, с. Придніпровське, вул. Високовольтна, буд. 34, ідентифікаційний код 33215143) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "СНП-Україна" (49000, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна ОСОБА_4, буд. 15А, кімната № 29, ідентифікаційний код 33339466) основний борг у сумі 813 900, 08 грн., пеню у сумі 197 152,14 грн., 3% річних у сумі 23 816,71 грн., інфляційні втрати у сумі 430 810,44 грн., судовий збір у сумі 21 985,19 грн.

У решті позову відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 26.10.2015 року.

Суддя ОСОБА_5