КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" жовтня 2015 р. Справа№ 910/16032/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Федорчука Р.В.

суддів: Лобаня О.І.

Майданевича А.Г.

при секретарі судового засідання Іващенко М.М.,

за участю представників сторін:

від позивача: Горянін А. О. (довіреність № 19-104 від 10.06.2015; Боєнко О. В. (довіреність № 19-15- від 19.08.2015);

від відповідача: Стилик О. Ю. (довіреність № 01/44-741Д від 25.12.2014)

від третьої особи 1: Руденко І. Є. (довіреність № 19/3-02/4 від 14.012015);

від третьої особи 2: Новікова О. Г. (довіреність № 102 від 18.09.2015).

розглянувши матеріали апеляційної скарги державного підприємства "Енергоринок"

на рішення господарського суду міста Києва від 07.09.2015

у справі № 910/16032/15 (суддя Привалов А.І.)

за позовом публічного акціонерного товариства "Донбасенерго"

до державного підприємства "Енергоринок"

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - публічного акціонерного товариства "Ощадбанк",

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг

про стягнення 44718280,40 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста Києва від 07.09.2015 р. у справі №910/16032/15 позовні вимоги задоволено повністю та стягнуто з державного підприємства "Енергоринок" на користь публічного акціонерного товариства "Донбасенерго" 44718280,40 грн. заборгованості.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відповідач в порушення умов договору № 70/01-ЕР купівлі-продажу електроенергії від 31.08.1999р., не виконав свої зобов'язання по перерахуванню коштів за продану у період з 25.03.2015р. по 31.03.2015р. електричну енергію на суму 44718280,40 грн.

Не погодившись із вказаним рішенням, державне підприємство "Енергоринок" подало до Київського апеляційного господарського суду скаргу, в якій відповідач просить скасувати рішення господарського суду міста Києва від 07.09.2015 р. у справі №910/16032/15 та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

В апеляційній скарзі скаржник зазначає, що розрахунки за електричну енергію здійснюються на підставі постанов Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, якими встановлюється алгоритм, та лише через поточні рахунки зі спеціальним режимом використання, на які заборонено звертати стягнення за зобов'язаннями Оптового ринку електричної енергії України, в тому числі і за зобов'язаннями ДП «Енергоринок». А тому, на думку відповідача, він не вправі погашати заборгованість іншим чином, ніж це визначено законодавством. Відповідач зазначає, що постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 870 від 24.03.2015р., яка діяла в період з 25.03.2015р. по 31.03.2015р., відповідачеві заборонялося перераховувати кошти за електричну енергію виробникам електричної енергії, устаткування та/або електричне обладнання яких знаходиться на території, де органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження. Відповідач наголошує, що постановою НКРЕКП № 1173 від 01.04.2015р., кошти, які були нараховані та не перераховані відповідно до постанови НКРЕКП № 870 від 24.03.2015р. залишено на поточному рахунку із спеціальним режимом використання оптового постачальника електричної енергії до прийняття окремого рішення. Відповідач вказує, що 07.05.2015 Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 263 «Про особливості регулювання відносини у сфері електроенергетики на території, де органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють в повному обсязі свої повноваження», якою з 01.05.2015 врегульовано порядок купівлі-продажу електричної енергії, переміщеної з території, де органи державної влади тимчасового не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження. Відповідач зазначає, що погашення заборгованості у відповідності до вимог чинного законодавства має відбуватися у порядку, визначеному законодавством України, проте на сьогоднішній день такий порядок уповноваженими органами не прийнятий та відповідач не має можливості здійснювати погашення заборгованості виробникам електричної енергії, устаткування та/або електричне обладнання яких знаходиться на території, де органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження. Відповідач наголошує, що позивачем невірно обраний спосіб захисту порушеного права, оскільки у випадку задоволення Господарським судом м. Києва позовних вимог позивача щодо стягнення заборгованості з відповідача не призведе до відновлення начебто порушеного права позивача, оскільки відсутність законодавчо визнаного порядку погашення заборгованості та джерел коштів у відповідача унеможливлює виконання рішення суду. Відповідач зазначає, що відповідно до планової перевірки дотримання відповідачем умов та правил здійснення підприємницької діяльності з оптового постачання електричної енергії за 2014 рік та 1 квартал 2015 року порушень ліцензованої діяльності відповідача не виявлено.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 28.09.2015 року у справі № 910/16032/15 апеляційну скаргу державного підприємства "Енергоринок" прийнято до провадження та призначено розгляд справи на 19.10.2015.

15.10.2015 через відділ діловодства суду від позивача по справі надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому зазначено, що на думку позивача, відповідач підтверджує факт нарахування коштів згідно з алгоритмом оптового ринку електроенергії за продану позивачем у період з 25.03.2015 по 31.03.2015 електричну енергію. Позивач вказує, що у відповідача після 30.04.2015 виник обов'язок перерахувати кошти нараховані позивачем та накопичені на рахунку зі спеціальним режимного використання за період дії тимчасових надзвичайних заходів на ринку електричної енергії. Позивач зауважує, що в рішенні суду першої інстанції вірно зазначено, що виходячи з положень постанови КМУ від 07.05.2015 № 263, відповідач зобов'язаний погасити заборгованість перед виробниками за куплену у них електроенергіє на загальних засадах. Посилання відповідача на постанову НКРЕКП № 1793, як на підставу неперерахування ним нарахованих коштів за період з 25.03.3015 по 31.03.2015 коштів не стосується спірних правовідносин та не скасовує обов'язок відповідача перерахувати нараховані у період з 25.03.2015 по 31.03.2015 відповідно до алгоритму ОРЕ коштів, після закінчення 30.04.2015 року дії тимчасових надзвичайних заходів на ринку електричної енергії. Позивач вважає, що повторне застосування алгоритму ОРЕ, встановлення додаткового алгоритму до вже розподілених коштів або прийняття НКРЕКП додаткового рішення для перерахування вказаних коштів, а ні законом України «Про електроенергетику», а ні постановою НКРЕ від 21.12.2011 №2, а ні ДЧОРЕ, а ні будь-яким іншим нормативним актом не передбачено. Позивач зазначає, що неможливо прийняти до уваги звіти аудитора щодо правильності розподілу коштів за алгоритмом НКРЕКП надані відповідачем, оскільки аудитор не має повноважень здійснення юридичної оцінки правомірності дій відповідача.

19.10.2015 представник відповідача подав клопотання про призначення судово-бухгалтерської експертизи, яке обґрунтовано необхідністю встановлення наявності чи відсутності вини відповідача у порушенні алгоритму розподілу коштів, так як лише за наявності вини у останнього настає відповідальність.

Представник позивача заперечив проти клопотання по призначення судово-бухгалтерської експертизи.

Відповідно до ч.1 ст.41 Господарського процесуального кодексу України для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу.

Проте, в матеріалах справи достатньо доказів для вирішення спору по суті, а отже, за висновками суду, відсутні будь-які підстави для призначення у справі №910/16032/15 судової експертизи, оскільки дослідження всіх обставин даного спору не потребує спеціальних знань, у зв'язку з чим клопотання відповідача є необґрунтованим та підлягає залишенню судом без задоволення.

Ухвалою суду від 19.10.2015 відкладено розгляд справи на 21.10.2015.

Представник апелянта в судовому засіданні 21.10.2015 підтримав подану апеляційну скаргу та просить скасувати рішення господарського суду м. Києва від 07.09.2015 р. у справі №910/16032/15.

Представник позивача в судовому засіданні 21.10.2015 заперечив на апеляційну скаргу та вважає рішення суду від 07.09.2015 р. у справі №910/16032/15 прийняте без порушень норм матеріального та процесуального права.

Представник третьої особи 1 через відділ діловодства суду подав письмові пояснення по справі в яких зазначив, що борг відповідача перед позивачем виник в період з 25.03.2015 по 31.03.2015 за вже вироблену електричну енергію, відповідно погашення такої заборгованості, не обмежується законодавством на відміну від відносин на майбутнє щодо купівлі-продажу електричної енергії з 01.05.2015. Таким чином, третя особа 1 вважає апеляційну скаргу безпідставною, необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, а рішення господарського суду м. Києва по справ № 910/16031/15 законним та обґрунтованим.

Представник третьої особи 2 підтримав подану відповідачем апеляційну скаргу.

Перевіривши матеріали справи, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції встановила наступне.

Як правильно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, між позивачем та ДП "Національна енергетична компанія "Укренерго" (правонаступником якого відповідно до постанови КМУ від 05.05.2000р. № 755 є відповідач) укладено Договір №70/01-ЕР купівлі-продажу електроенергії від 31.08.1999р.

Відповідно до п. 1.1 договору, позивач продає, а відповідач купує електроенергію та здійснює її оплату відповідно до умов Договору.

Сторони визнають свої зобов'язання за Договором між членами оптового ринку електричної енергії України від 15.11.1996р. (п. 2.2 договору).

Платіж за фактично продану позивачем електроенергію здійснюються кожного робочого дня в національній валюті України в грошовій формі згідно Інструкції про порядок використання коштів Оптового ринку енергетики України, яке є додатком до Договору між членами Оптового ринку елекричної енергії України (п. 4.2 договору).

Облік купленої відповідачем від позивача електроенергії та експлуатації систем комерційного обліку виконуються згідно з «Інструкцією про порядок комерційного обліку електричної енергії», яка є додатком до між членами Оптового ринку елекричної енергії України (п. 3.2 договору).

Згідно п. 6.11. Інструкції про порядок використання коштів оптового ринку електроенергії України, розрахунки в оптовому ринку здійснюються кожного календарного дня, а платежі виконуються кожного банківського дня, крім попередньої оплати та авансових платежів.

Як вірно встановлено місцевим судом, згідно з наданими позивачем звітами по розрахунках розпорядника коштів ринку, отриманими ПАТ "Донбасенерго" від ДП "Енергоринок", у період з 25.03.2015 р. по 31.03.2015 р. відповідач нарахував позивачеві платежів на загальну суму 48817599,70 грн. При цьому, у зазначений період відповідач перерахував позивачеві кошти в сумі 4099319,30 грн.

Отже, відповідач нарахував, але не здійснив перерахування позивачеві коштів у сумі 44718280,40 грн.

Постановою НКРЕКП №203 від 18.02.2015 року «Про внесення змін до постанов Національної комісії регулювання електроенергетики України від 03 вересня 2008 року N 1052 та Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики, від 21 грудня 2011 року N 2, від 26 липня 2013 року N 1036»; постановою НКРЕКП №870 від 24.03.2015 року «Про внесення змін до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики, від 21 грудня 2011 року N 2»; постановою НКРЕКП №1173 від 01.04.2015 року «Про внесення змін до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики, від 21 грудня 2011 року N 2» (далі разом по тексту - постанови НКРЕКП) внесені зміни до Алгоритмів розподілу коштів Оптового ринку електроенергії, зокрема щодо нездійснення перерахувань виробникам електричної енергії платежів, які нараховані по установках (устаткуванню та/або енергетичному обладнанню), що знаходяться на території, де органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, відповідно до переліку, визначеного центральним органом виконавчої влади, що формує та забезпечує реалізацію державної політики в електроенергетичному комплексі.

Постановами №203, №870, №1173 призупинено проведення розрахунків з позивачем на Оптовому ринку електричної енергії за договором №70/01-ЕР.

На виконання постанов НКРЕКП №203, №870, №1173, ДП «Енергоринок» здійснювало нарахування коштів на користь позивача за куплену електроенергію, але не перераховувало їх на рахунок компанії.

Відповідно до п. 3 постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики від 24.03.2015р. за № 870, яка втратила чинність 31.03.2015р.

На виконання розпорядження Кабінету Міністрів України від 31.03.2015р. за № 280-р Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики прийнято постанову № 1173, якою передбачено, що кошти, які були нараховані та не перераховані відповідно до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики № 870 від 24.03.2015р. залишити на поточному рахунку із спеціальним режимом використання оптового постачальника електричної енергії до прийняття окремого рішення.

Постанова від 01.04.2015р. за № 1173 діє в період тимчасових надзвичайних заходів на ринку електричної енергії, передбачених розпорядженням Кабінету Міністрів України від 31.03.2015р. за № 280-р.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 31.03.2015р. за № 280-р визначено, що дане розпорядження діє протягом одного місяця з моменту його прийняття.

Постанова Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики від 01.04.2015р. за № 1173 діяла до 30.04.2015 і втратила чинність з моменту втрати чинності розпорядженням Кабінету Міністрів України від 31.03.2015р. № 280-р.

Таким чином, після закінчення строку дії вказаних постанов припис щодо неперерахування нарахованих коштів втратив силу, тому відповідач зобов'язаний був перерахувати кошти виробникам електричної енергії, в тому числі і позивачу.

Згідно з ч. 1 ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч. 1 ст. 173 ГК України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до частин 1, 2 статті 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

За змістом статті 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно вимог ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про електроенергетику», енергія - електрична чи теплова енергія, що виробляється на об'єктах електроенергетики і є товарною продукцією, призначеною для купівлі-продажу.

Згідно з ст. 15 Закону України «Про електроенергетику», купівля всієї електричної енергії, виробленої на електростанціях, потужність чи обсяг відпуску яких перевищують граничні показники (крім випадків, передбачених цим Законом), та весь її оптовий продаж здійснюються на оптовому ринку електричної енергії України. Функціонування інших оптових ринків електричної енергії в Україні забороняється.

Згідно з п. 2.4. Постанови Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України від 8 лютого 1996 року №3 «Про затвердження Умов та Правил здійснення підприємницької діяльності з виробництва електричної енергії», вся електрична енергія, яка вироблена на електростанціях ліцензіата, потужність чи обсяг відпуску яких більші за граничні показники, а також на вітроелектростанціях незалежно від величини встановленої потужності чи обсягів відпуску електричної енергії, повинна продаватися на Оптовому ринку електричної енергії України.

У разі продажу електричної енергії оптовому постачальнику ліцензіат укладає договір купівлі-продажу електричної енергії з оптовим постачальником електричної енергії відповідно до договору, на підставі якого створюється оптовий ринок електричної енергії.

Кошти за продану електричну енергію ліцензіат отримує з поточного рахунку із спеціальним режимом використання оптового постачальника електричної енергії.

Згідно з п.п. 1.7.2. Постанови НКРЕ від 21 грудня 2011 року № 2 «Про алгоритм розподілу коштів з поточного рахунка із спеціальним режимом використання оптового постачальника електричної енергії», ДП "Енергоринок" щоденно із суми коштів, що надходять на поточний рахунок із спеціальним режимом використання оптового постачальника електричної енергії, до 15 числа (включно) розрахункового місяця зобов'язано здійснити остаточний розрахунок з виробниками електричної енергії з альтернативних джерел енергії, забезпечивши їм 100 % оплату фактичної товарної продукції попереднього розрахункового періоду з урахуванням авансових платежів.

Залишення коштів на рахунку ДП "Енергоринок" не підпадає під визначення алгоритму викладеному у ст. ст, 15, 17-1 Закону України «Про електроенергетику», а отже є прямим порушенням приписів встановлених законом.

Листом Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики від 05.05.2015р. за № 4268/17.4/61-15 надала рекомендації залишити нараховані кошти на поточному рахунку із спеціальним режимом використання до прийняття Комісією відповідного рішення.

Відтак, місцевий господарський суд дійшов правомірного висновку, що вказаний лист не є обов'язковим до виконання і не може змінити алгоритм оптового ринку електричної енергії.

Пунктами 6, 8 постанови КМУ від 07.05.2015р. № 263 встановлено, що ДП "Енергоринок" здійснює відповідно до законодавства погашення заборгованості за закуплену у виробників електричну енергію.

А отже, відповідач зобов'язаний погасити заборгованість перед виробниками за куплену у них електроенергію на загальних засадах.

Місцевий господарський суд дійшов вірних висновків, що пункт 13 постанови КМУ № 263 не містить приписів, відповідно до яких механізм накопичення запасів вугільної продукції для проходження осінньо-зимового періоду 2015/16 року, що має бути розробленим Міненерговугілля, Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та ДП "Енергоринок", має передбачати неоплату виробникам електричної енергії, які здійснювали виробництво електроенергії на установках, що знаходяться на неконтрольованій території, нарахованих, накопичених, але не виплачених їм коштів за продану ДП "Енергоринок" електроенергію до 01.05.2015р.

Відповідно до частини першої статті 33 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Отже, враховуючи наведене, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що рішення господарського суду міста Києва від 07.09.2015 р. у справі №910/16032/15 відповідає обставинам справи, є законним та обґрунтованим, а тому не підлягає скасуванню. У зв'язку з цим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Судовою колегією встановлено відсутність належних доказів щодо обставин, передбачених ст. 104 Господарського процесуального кодексу України, які підтверджували б наявність підстав для задоволення апеляційної скарги.

В той же час, доводи скаржника зводяться до намагань надати їм перевагу над встановленими судом першої інстанції обставинами, та переоцінити ці обставини, що не впливає на результат розгляду справи.

Керуючись статтями 33, 34, 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Донбасенерго" на рішення господарського суду міста Києва від 07.09.2015 р. у справі №910/16032/15 залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду міста Києва від 07.09.2015 р. у справі №910/16032/15 залишити без змін.

3. Справу №910/16032/15 повернути до господарського суду міста Києва.

4. Постанова апеляційного господарського суду набирає законної сили з дня її прийняття.

5. Постанову Київського апеляційного господарського суду може бути оскаржено протягом 20 днів до Вищого господарського суду України у порядку, передбаченому ст. 109 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Р.В. Федорчук

Судді О.І. Лобань

А.Г. Майданевич