ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" жовтня 2015 р.Справа № 923/1323/15
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Будішевської Л.О.,

Суддів: Мишкіної М.А., Таран С.В.,

при секретарі судового засідання Шитря О.М.

за участю представників сторін:

від позивача не зявився,

від відповідача не зявився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Південенерго»

на рішення господарського суду Херсонської області від 08 вересня 2015 року

у справі №923/1323/15

за позовом Херсонського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України

до відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Південенерго»

про стягнення 56550 грн.

встановив:

У липні 2015 року Херсонське обласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України (далі-позивач) звернулося до господарського суду Херсонської області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Південенерго» (далі-відповідач) про стягнення з відповідача в дохід Державного бюджету України 30000 грн. штрафу у звязку з порушенням ТОВ «Південенерго» законодавства про захист економічної конкуренції та пені в розмірі 26550 грн. за прострочення сплати цього штрафу, посилаючись на невиконання відповідачем в добровільному порядку рішення адміністративної колегії Херсонського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 31.03.2015р. №30-р/к.

В подальшому позивач звернувся до господарського суду Херсонської області з заявою про збільшення позовних вимог в частині стягнення пені та просив суд стягнути з ТОВ «Південенерго» в дохід Державного бюджету України штраф суму штрафу та пені, яка становить 60000,00 грн.

Рішенням господарського суду Херсонської області від 08 вересня 2015 року (суддя Задорожна Н.О.) позов задоволено повністю, стягнуто з ТОВ «Південенерго» в дохід Державного бюджету України 30000 грн. штрафу та 30000 грн. пені, а також стягнуто з відповідача судовий збір в сумі 1827 грн.

Рішення суду мотивовано наступним.

31.03.2015р. Адміністративною колегією Херсонського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України були розглянуті матеріали справи №90/2-14/1/2-15 про порушення товариством з обмеженою відповідальністю ТОВ «Південенерго» законодавства про захист економічної конкуренції та прийнято рішення №30-р/к, яким позивач визнав, що ТОВ «Південенерго» були вчинені порушення, передбачені п.2 ст.50, ч.2 ст.13 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді зловживання монопольним становищем на ринку. На підставі цього рішення на відповідача було накладено штраф в загальному розмірі 30000 грн. (п.п.4, 5 рішення адмінколегії №30-р/к).

Вказане рішення адміністративної колегії №30-р/к від 31.03.2015р. в порядку ст.58 Закону України «Про захист економічної конкуренції» не переглядалось та відповідно до приписів ст.60 цього Закону не оскаржувалося.

Таким чином, господарський суд з урахуванням приписів ч.ч.2, 5, 7 ст.56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» прийшов до висновку, що вимоги Херсонського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України про стягнення з відповідача штрафу в розмірі 30000,00 грн., а також у звязку з його несплатою у встановлений строк нарахуванням пені в сумі 30000,00 грн., є обґрунтованими та такими, що відповідають вимогам закону.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована порушенням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Як зазначає скаржник, позивач, звертаючись до суду з позовом, в якості доказу додав копію рішення адміністративної колегії Херсонського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 31.03.2015р. №30-р/к. Однак, копія вказаного рішення всупереч вимог п.2.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» та п.5.27 Національного стандарту України «Державна уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів. ДСТУ 4163-2003», не засвідчена належним чином, окрім останнього аркуша, а тому не може бути належним доказом у даній справі.

Відповідно до п.7 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. №15 «Про деякі питання практики застосування конкурентного законодавства» рішення адміністративної колегії повинно бути підписане керівником органу Антимонопольного комітету України або іншою уповноваженою на це посадовою особою та не потребує підписання усіма членами даної колегії.

Також, посилаючись на вказаний п.7 цієї постанови, скаржник зазначив про те, що у разі не підписання рішення уповноваженою особою, таке рішення вважається недійсним. Як вбачається із копії рішення адміністративної колегії Херсонського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 31.03.2015р. №30-р/к, доданої до матеріалів справи, підпис в.о. голови територіального відділення в.о. голови адміністративної колегії ОСОБА_2 відсутній.

Враховуючи викладене, скаржник вважає, що були відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

12.10.2015р. до Одеського апеляційного господарського суду від ТОВ «Південенерго» надійшло клопотання про розгляд справи без участі його представника за наявними в матеріалах справи документами.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач її не визнав, вважає безпідставною, а рішення господарського суду законним та обґрунтованим. Також позивач просив апеляційний суд розглянути справу без участі його представника.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку встановлених судом першої інстанції фактичних обставин справи і їх повноту, застосування норм матеріального та процесуального права, судова колегія апеляційної інстанції не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 31.03.2015р. адміністративною колегією Херсонського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України прийнято рішення №30-р/к за результатами розгляду справи №90/2-14/1/2-15 про порушення законодавства про захист економічної конкуренції.

Вказаним рішенням визнано, що ТОВ «Південенерго» вчинено дії, що призвели до ущемлення інтересів споживачів, які були б неможливими за умов існування значної конкуренції на ринку

Тобто, ТОВ «Південенерго» вчинило порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбачене п.2 ст.50, ч.1 ст.13 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринках послуг з організації та будівництва житлових будинків за адресою: м. Херсон, прос. Сенявіна, 152-а та 152-б.

У звязку з порушенням відповідачем законодавства про захист економічної конкуренції, на нього був накладений штраф у розмірі 30000,00 грн. (п.п.4, 5 рішення 30-р/к).

Вказане рішення адміністративної колегії №30-р/к від 31.03.2015р. було отримано відповідачем 02.04.2015р., що підтверджується поштовим повідомленням та не заперечувалося відповідачем при розгляді справи в суді першої інстанції.

Рішення Антимонопольного комітету України згідно ст.60 Закону України «Про захист економічної конкуренції» може бути оскаржено заявником, відповідачем, третьою особою повністю або частково у двомісячний строк з дня одержання рішення. Цей строк не може бути відновлено.

На час розгляду даної справи рішення адміністративної колегії Херсонського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 31.03.2015р. №30-р/к не скасовано, є чинним, у звязку з чим є обовязковим до виконання відповідачем (ч.2 ст.56 Закону України «Про захист економічної конкуренції»).

Відповідно до ч.3 ст.56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» особа, на яку накладено штраф за рішенням органу Антимонопольного комітету України, сплачує його у двомісячний строк з дня одержання рішення про накладення штрафу.

Відповідно до ч.8 ст.56 вказаного Закону встановлений обовязок субєкта господарювання протягом пяти днів з дня сплати штрафу надіслати до територіального відділення Антимонопольного комітету України документи, що підтверджують сплату штрафу.

Відповідно до ч.1 ст.62 Закону України «Про захист економічної конкуренції» строки, в межах яких вчинюються відповідні дії, зокрема, при розгляді заяв про надання дозволу на узгоджені дії, концентрацію субєктів господарювання, при розгляді справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції тощо встановлюються законодавством про захист економічної конкуренції та органами Антимонопольного комітету України, головою територіального відділення цього комітету. Ці строки визначаються календарною датою, зазначенням події, що повинна неминуче настати, чи періодом часу. Згідно частиною 2 цієї ж статті строк, який обчислюється місяцями, закінчується у відповідне число останнього місяця строку.

Судом першої інстанції встановлено та не заперечувалося відповідачем, що датою отримання рішення адміністративної колегії від 31.03.2015р. №30-р/к є 02.04.2015р. Тобто, календарною датою закінчення строку для сплати відповідачем у добровільному порядку штрафу за вказаним рішенням є 02.06.2015р. включно.

Відповідачем, в порушення норм Закону України «Про захист економічної конкуренції», не було сплачено у встановлений строк штраф в розмірі 30000 грн.

Частиною 5 ст. 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» встановлено, що за кожний день прострочення сплати штрафу стягується пеня у розмірі 1,5% від суми штрафу. Розмір пені не може перевищувати розміру накладеного штрафу.

Позивачем при розрахунку розміру пені за прострочення сплати штрафу був застосований період з 03.06.2015р. по 08.09.2015р. (з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог) та загальна кількість днів становила 98, а сума пені 44100,00 грн. Оскільки сума штрафу складала 30000 грн., позивач правомірно просив суд стягнути суму пені в розмірі 30000 грн.

Із змісту апеляційної скарги, а також із додаткових пояснень до неї вбачається лише те, що відповідач не згоден з тим, як саме було оформлене рішення адміністративної колегії Херсонського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 31.03.2015р. №30-р/к, яке надано позивачем до позовної заяви в якості належного доказу та невідповідністю вказаного рішення Національному стандарту України «Державна уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів. ДСТУ 4163-2003».

ОСОБА_3 твердження відповідача не заслуговують на увагу суду, оскільки згідно наказу Міністерства юстиції України №1000/5 від 18.05.2015р. «Про затвердження Правил організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях», а саме п/п.8, 9, 11 п.10 Правил копія набуває юридичної сили лише в разі її засвідчення в установленому порядку. Напис про засвідчення копії складається зі слів «Згідно з оригіналом», назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії. Напис про засвідчення копії скріплюється відбитком печатки відповідного структурного підрозділу установи або печатки «Для копій».

Сторінки копії документів нумеруються і відмітка про засвідчення копії може доповнюватися відміткою «Всього в копії» ___ арк.». За рішенням установи або на вимогу установи, якій надається копія документа, допускається засвідчувати копії документів поаркушно.

Особистий підпис посадової особи, яка підписала оригінал документа може бути відсутнім у разі надсилання копій іншим установам (п/п11 п.10 Правил).

Отже, надана позивачем до матеріалів справи копія рішення адміністративної колегії Херсонського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 31.03.2015р. №30-р/к є належним та допустимим доказом у справі в розумінні ст.34 Господарського процесуального кодексу України.

Таким чином, при розгляді справи судом апеляційної інстанції відповідачем не надано ніяких додаткових пояснень та відповідних доказів, які б спростували висновки, викладені в рішенні суду першої інстанції.

З урахуванням наведених правових положень та встановлених обставин даної справи, колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги необґрунтованими, оскільки вони спростовуються зібраними по справі доказами та не відповідають вимогам закону, що регулює спірні правовідносини.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції було повно та всебічно зясовано обставини, що мають значення для справи, надано їм належну правову оцінку та винесено рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, що дає підстави для залишення його без змін.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.99, 101-103, 105

Господарського процесуального кодексу України,

апеляційний господарський суд

постановив:

Рішення господарського суду Херсонської області від 08 вересня 2015 року у справі №923/1323/15 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку.

Повний текст постанови складено та підписано 26.10.2015р.

Головуючий суддя: Будішевська Л.О.

Судді: Мишкіна М.А.

ОСОБА_3