КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" жовтня 2015 р. Справа№ 910/15665/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тарасенко К.В.

суддів: Іоннікової І.А.

Тищенко О.В.

за участі представників:

від позивача: Кучерявий Д.В.- представник

від відповідача: Степаненко Р.О. - представник

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на рішення Господарського суду міста Києва від 16.07.2015 року у справі № 910/15665/15 (суддя - Мандриченко О.В.)

за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Проект-А»

про стягнення 1 246 832,59 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 16.07.2015 року у справі № 910/15665/15 в задоволенні позовних вимог ПАТ «Укрсоцбанк» відмовлено в повному обсязі.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням суду, ПАТ «Укрсоцбанк» звернулося до Київського апеляційного Господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 16.07.2015 року у справі № 910/15665/15 та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» задовольнити в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуване рішення не відповідає вимогам чинного законодавства, винесене з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права, а висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 10.08.2015 апеляційну скаргу прийнято до провадження, розгляд справи призначено на 23.09.2015 у складі Головуючого судді: Тарасенко К.В. суддів: Зубець Л.П., Яковлєв М.Л.

Розпорядженням Секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду від 23.09.2015 у зв'язку з виходом суддів Іоннікової І.А. та Тищенко О.В., які входять до постійного складу судової колегії, сформовано для розгляду апеляційної скарги колегію суддів у складі: Головуючого судді Тарасенко К.В. суддів: Іоннікова І.А., Тищенко О.В.

23.09.2015 в судовому засіданні було оголошено перерву на 29.09.2015.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 29.09.2015 розгляд справи відкладено на 21.10.2015

21.10.2015 представником позивача подано клопотання про залучення до участі у справі третіх осіб та про витребування додаткових доказів у зазначених осіб.

Заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що позивачем не доведено необхідність залучення зазначених осіб та витребування зазначених у клопотанні доказів.

Представники сторін у судове засідання з'явились та надали пояснення по суті спору.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи та проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, судова колегія встановила наступне.

Між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», у зв'язку зі зміною організаційно-правової форми юридичної особи Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», (позикодавець) та Акціонерним товариством закритого типу «Спільне підприємство Ен Ес Ай Констракшн», у зв'язку із зміною організаційно-правової форми юридичної особи - Приватне акціонерне товариство «Спільне підприємство Ен Ес Ай Констракшн», (позичальник) 13.06.2007 року було укладено договір про надання невідновлюваної кредитної лінії №18/062-КН.

У подальшому в кредитний договір були внесені зміни та доповнення згідно з додатковою угодою №і8/062-КН/1 від 24.01.2008, додатковою угодою №18/062-КН/2 від 18.03.2008, додатковою угодою №18/062-КН/З від 27.06.2008 та додатковою угодою № 18/062-КН/4 від 23.04.2010.

В якості забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» та Приватним акціонерним товариством «Спільне підприємство Ен Ес Ай Констракшн» було укладено іпотечні договори:

- іпотечний договір від 13.06.2007, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М., зареєстрований в реєстрі за № 1423, згідно з умовами якого в іпотеку банку було передано - адміністративно-побутову будівлю загальною площею 860,70 кв.м., розташовану за адресою: м. Київ., вул. Амосова Миколи 12 (Літера А);

- іпотечний договір від 24.01.2008, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М., зареєстрований в реєстрі за № 17, згідно з умовами якого в іпотеку банку передано - право оренди земельної ділянки площею 1,8374 га, кадастровий номер :72:214:0008, розташованої за адресою: м. Київ, вул. Миколи Грінченка, 4 (нині вул. Амосова, 12) у Солом'янському районі м. Києва з цільовим призначенням: для експлуатації та обслуговування комплексу нежитлових будівель виробничої бази з подальшою реконструкцією, та адміністративно-побутовий комплекс, що стане власністю іпотекодавця в майбутньому.

Будівництво адміністративно-побутового комплексу на земельній ділянці площею 1,8374 га, кадастровий номер :72:214:0008, розташованої за адресою: м. Київ, вул. Миколи Грінченка, 4 (нині вул. Амосова, 12) у Солом'янському районі м. Києва відбувалось в 2 черги.

Відповідно до Свідоцтва від 29.12.2009 № про відповідність збудованого об'єкта проектній документації, вимогам державних стандартів, будівельних норм і правил, виданого на підставі акта готовності об'єкта до експлуатації від 08.12.2009, загальна площа будівлі становить 18 405,0 кв.м. (1 черга будівництва)

Згідно до Сертифіката від 01.06.2011 серії КВ №7, виданого на підставі акта готовності об'єкта до експлуатації від 10.06.2011№ 2, загальна площа корпусу № 2 становить 20 372,9 кв.м., загальна площа корпусу № 3 - 3 388,4 кв.м. (2 черга будівництва).

26.09.2008, незважаючи на наявність обмежень щодо обтяження зобов'язаннями предмету іпотеки, в т.ч. щодо залучення до будівництва третіх осіб (інвесторів) згідно з умовами раніше укладених договору про надання невідновлювальної кредитної лінії № 18/062-КН від 13.06.2007 та іпотечного договору від 24.01.2008, в порушення власних зобов'язань за вказаними договорами перед Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» і без відома останнього, Публічним акціонерним товариством «Спільне підприємство Ен Ес Ай Констракшн» укладено інвестиційно-підрядний договір із Закрити акціонерним товариством «Проект-А».

Відповідно до п. 1.1. ст. 1 вказаного інвестиційно-підрядного договору Публічне акціонерне товариство «Спільне підприємство Ен Ес Ай Констракшн» зобов'язувалось здійснити реконструкцію об'єкту, а саме: частини комплексу нежитлових будівель із знесенням ветхого ангару та будівництво адміністративно-побутового комплексу (І-а черга) за адресою вул. Грінченка, 4 (нинішня назва -вул.. М.Амосова, 12) у Солом'янському районі міста Києва, ввести об'єкт в експлуатацію та передати у власність Закритому акціонерному товариству «Проект-А», тобто інвестору, а інвестор, в свою чергу зобов'язувався інвестувати грошові кошти для здійснення реконструкції об'єкту, та отримати об'єкт у власність.

14.12.2009 Товариство з обмеженою відповідальністю «Проект-А» звернулось до суду з позовною заявою, в якій просило суд визнати за ним право власності на збудований адміністративно-побутовий комплекс.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 24.12.2009 у справі № 2/349 позовні вимоги задоволено повністю, визнано право власності на адміністративно-побутовий комплекс (літера С) загальною площею 18 405 кв.м., розташований за адресою: м. Київ, вул. Амосова Миколи, 12 та зобов'язано припинити дії, що порушують законні права власника адміністративно-побутового комплексу.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 14.11.2011 у справі № 2/349, залишеною без змін Постановою Вищого господарського суду України від 30.05.2012, рішення Господарського суду міста Києва від 24.12.2009 у справі № 2/349 скасовано та прийнято нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Поряд з цим, 24.02.2010 Товариство з обмеженою відповідальністю «Проет-А» отримало свідоцтво про право власності на адміністративно-побутовий комплекс (літера С) загальною площею 18 405 кв.м., розташований за адресою: м. Київ, вул. Амосова, 12.

17.02.2012 Публічним акціонерним товариством «Фінексбанк» в якості іпотекодержателя та Товариством з обмеженою відповідальністю «Проет-А» в якості іпотекодавця було укладено іпотечний договір, зареєстрований приватним нотаріусом Київського міського нотаріального окреме Новохатньою Н.С., за яким було обтяжено адміністративно-побутовий комплекс (літера С) загальною площею 18 405 кв.м., розташований за адресою: м. Київ, вул. Амосова, 12.

У зв'язку з порушенням позичальником грошових коштів зобов'язань за договором про надання невідновлюваної кредитної лінії від 13.06.2007 № 18/062-КН у червні 2012 року Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» звернулося до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності за позикодавцем відповідно до іпотечних договорів від 24.01.2008 № 17 та від 13.06.2007 № 1423.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 10.09.2012 у справі № 5011-66/7999-2012 за позовом до Приватного акціонерного товариства «Спільне підприємство «Ен Ес Ай Констракшн» і Товариства з обмеженою відповідальністю «Проект-А» за участю Публічного акціонерного товариства «Фінексбанк» в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача позовні вимоги було задоволено, а саме: в рахунок часткового погашення заборгованості Приватного акціонерного товариства «Спільне підприємство «Ен Ес Ай Констракшн» перед Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» розмірі 458 796 000,00 грн. за договором про надання невідновлюваної кредитної лінії № 18/062-КН від 13.06.2007 звернуто стягнення на предмети іпотеки згідно з іпотечним договором від 24.01.2008, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М., зареєстрованим в реєстрі за № 17, та іпотечним договором від 13.06.2007, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М., зареєстрованим в реєстрі за № 1423 - адміністративно-побутову будівлю загальною площею 860,70 кв.м. розташовану за адресою: м. Київ, вул. Амосова, 12 (Літера А); нежитловий будинок загальною площею 18 405,0 кв.м. розташований за адресою: м. Київ., вул. Амосова, 12 (Літера С); нежитловий будинок загальною площею 20 372,9 кв.м. розташований за адресою: м. Київ., вул. Амосова, 12; нежитловий будинок загальною площею 3 388,4 кв.м. розташований за адресою: м. Київ., вул. Амосова, 12 шляхом визнання права власності на предмет іпотеки за Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» та шляхом визнання за Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» права власності на адміністративно-побутову будівлю загальною площею 860,70 кв.м.. розташовану за адресою: м. Київ., вул. Амосова, 12 (Літера А), нежитловий будинок загальною площею 18 405,0 кв.м. розташований за адресою: м. Київ., вул. Амосова, 12 (Літера С); нежитловий будинок загальною площею 20 372,9 кв.м. розташований за адресою: м. Київ., вул. Амосова, 12; нежитловий будинок загальною площею 3 388,4 кв.м. розташований за адресою: м. Київ., вул. Амосова, 12.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 14.11.2012 рішення місцевого господарського суду у справі № 5011-66/7999-2012 залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду від 26.02.2013 вказані судові рішення судів першої та другої інстанції у справі № 5011-66/7999-2012 залишено без змін.

Позов мотивовано тим, що 01.04.2013 право власності на вказане нерухоме майно згідно з рішеннями судів було зареєстроване за ним в Державному реєстрі прав на нерухоме майно за реєстровими номерами 996480000 та 0, проте після реєстрації права власності позивача відповідач продовжував здавати в оренду приміщення нежитлового будинку загальною площею 18 405,0 кв.м. та нежитлового будинку загальною площею 20 372,9 кв.м. по вул. Амосова, 12 у місті Києві та отримувати грошові кошти від здачі їх в оренду, що порушує конституційні права Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на власність та відповідні недоторкані права власника, втому числі на отримання доходу від свого майна.

Розраховуючи суму позову, позивач виходив з розміру орендованого орендарями приміщення, розміру орендної плати за місяць за 1 кв.м. за квітень, травень і червень 2013 року виходячи з того, що орендні правовідносини щодо даного майна у відповідача мали місце з Товариством з обмеженою відповідальністю «АОН Україна», Представництвом «АОН Фіндленд Оі», Товариством з обмеженою відповідальністю «Євразія Транс Сервіс», Публічним акціонерним товариством «ІНГ Банк Україна», Товариством з додатковою відповідальністю «Сініат», Представництвом Американської торгівельної палати в Україні, Представництвом «Файзер Ейч. Сі. Пі. Корпорейшн».

Заперечуючи проти позовних вимог, відповідач зазначає, що не був обізнаний з моментом переходу до позивача права власності, дізнався про такий факт лише з листування з орендарями у липні 2013 року, а тому вважає, що позивач сам допустив прострочення у спірних правовідносинах, адже не вжив своєчасно дій щодо набуття прав орендодавця за вищевказаними договорами, оскільки не ніс обов'язків орендодавця, як-то утримання майна, сплата комунальних послуг, забезпечення охорони об'єкту, вивезення побутових відходів, опалення, водопостачання тощо.

Нормами ст. 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об'єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, зокрема, право власності на нерухоме майно.

Положеннями ч. 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

При цьому, датою і часом державної реєстрації прав та їх обтяжень вважається дата і час реєстрації відповідної заяви (ч. 12 ст. 15 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що чинне українське законодавство пов'язує виникнення права власності на нерухоме майно з моменту його державної реєстрації, проте не вбачає у цій нормі підстав для задоволення позовних вимог, оскільки матеріалами справи підтверджується, що правомірність наявності у відповідача права власності на адміністративно-побутовий комплекс (літера С) загальною площею 18 405,0 кв.м. у місті Києві по вул. Амосова, 12 був предметом дослідження Господарського суду міста Києва у справі № 5011-33/8037-2012 за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Проект-А», Публічного акціонерного товариства «Фінексбанк» за участю третіх осіб - Приватного акціонерного товариства «Спільне підприємство «Ен Ес Ай Констракшн», приватного нотаріуса київського міського нотаріального округу Новохатньої Н.С. про визнання договору іпотеки недійсним.

Рішенням від 17.09.2012 у справі № 5011-33/8037-2012, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 29.10.2012 та постановою Вищого господарського суду України від 04.02.2013, позов задоволено частково, зокрема, визнано недійсним іпотечний договір від 17.02.2012, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Проект - А» та Публічним акціонерним товариством «Фінексбанк».

Крім того, у квітні 2013 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Проект-А» звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом, яким просило скасування рішення Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві про державну реєстрацію прав та їх обтяжень щодо реєстрації права власності на будівлю адміністративно-побутового комплексу (літера С), загальною площею 18 405,0 кв.м., розташованого за адресою: м. Київ, вул. Амосова, 12 за третьою особою - Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк», зобов'язати Реєстраційну службу Головного управління юстиції у м. Києві внести до Державного реєстру прав відповідний запис про реєстрацію права власності на будівлю адміністративно-побутового комплексу (літера С), загальною площею 18 405,0 кв.м., розташованого за адресою: м. Київ, вулиця Амосова, 12 за Товариством з обмеженою відповідальністю «Проект-А» на підставі заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень (реєстраційний номер: 16730, дата і час реєстрації заяви: 11.01.2013 14:39:51) та рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (індексний номер: 47738 від 16.01.2013 р. 14:12:31).

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.06.2013, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 19.09.2013 та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 26.03.2015, у задоволенні позову Товариству з обмеженою відповідальністю «Проект-А» було відмовлено.

Можливість оскарження в апеляційному порядку судового рішення, з яким не погоджується одна зі сторін судового процесу є таким же невід'ємним і непорушним правом особи, як і право власності, а тому, на думку суду, наявність тривалих судових спорів між сторонами щодо спірного нерухомого майна і оскарження відповідачем всіх судових рішень, що пов'язані з переходом права власності на таке майно до позивача у даній справі свідчить про відсутність в діях Товариства з обмеженою відповідальністю «Проект-А» умислу на привласнення доходів позивача від здачі в оренду такого майна, адже орендні правовідносини у відповідача з його контрагентами виникли правомірно, як у належного власника і орендодавця.

Враховуючи наведене та чинність договорів оренди, отримані в період з квітня по червень 2013 року суми орендної плати за договорами з Товариством з обмеженою відповідальністю «АОН Україна», юридичною особою за законодавством Фінляндії «АОН Фінленд Оі», Товариством з обмеженою відповідальністю «Євразія Транс Сервіс», Публічним акціонерним товариством «ІНГ Банк Україна», Товариством з додатковою відповідальністю «Сініат», Американською торгівельною палатою в Україні не можна вважати доходами, отриманими Товариством з обмеженою відповідальністю «Проект-А» без достатньої правової підстави.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що зобов'язання відповідача передати позивачу спірні кошти, які є предметом спору у даній справі, видається діями, спрямованими на ущемлення процесуальних прав Товариства з обмеженою відповідальністю «Проект-А» на встановлення істини у питанні правомірності переходу до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» права власності на нерухоме майно (приміщення нежитлового будинку загальною площею 18 405,0 кв.м. та нежитлового будинку загальною площею 20 372,9 кв.м. по вул. Амосова, 12 у місті Києві), незалежно від наслідків вирішення спору між сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Нормами ч. 1 ст. 1214 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов'язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави. З цього часу вона відповідає також за допущене нею погіршення майна.

З аналізу законодавчих норм, що регулюють правовідносини із зобов'язань щодо набуття або збереження майна без достатньої правової підстави, слідує, що такі зобов'язання мають місце за наявності таких умов: по-перше, є набуття або збереження майна. Це означає, що особа набуває нові цінності, збільшує кількість та вартість належного їй майна або зберігає майно, яке неминуче мало б вибути із її володіння; по-друге, мало місце набуття або збереження майна за рахунок іншої особи. Тобто збільшення або збереження майна у особи є наслідком втрати або недоотримання цього майна іншою особою; по-третє, обов'язково має бути відсутність правової підстави для набуття або збереження майна за рахунок іншої особи як-то через помилку, обман, випадковість або інші підстави набуття або збереження майна, які не можна віднести до підстав виникнення цивільних прав та обов'язків.

У межах спірних правовідносин у даній справі відповідач мав правові підстави для володіння, користування і розпорядження цим майном до певного часу, що не заперечується позивачем і, при цьому він не набував майна позивача, а лише продовжував реалізовувати правомочності орендодавця за договорами зі своїми контрагентами до того часу, поки такі правомочності не прийняв на себе позивач, між сторонами спору не мав місце обман, випадковість чи певна помилка, а тому стягнення з відповідача спірних коштів не видається правомірним і справедливим.

Крім того, матеріали справи не містять фактичних даних, які свідчать про вчинення банком у період з квітня по червень 2013 року дій, спрямованих на оформлення переходу від Товариства з обмеженою відповідальністю «Проект-А» до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» прав та обов'язків орендодавця, в матеріалах справи відсутнє відповідне листування, договори, пов'язані з обслуговуванням нерухомого майна та його експлуатацією, що укладені позивачем саме у спірний період.

Зважаючи на викладене, висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову є законним та обґрунтованим.

Відповідно до статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, а господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Заперечення скаржника, викладені у апеляційній скарзі, не приймається колегією суддів до уваги, оскільки не підтверджуються матеріалами справи та не спростовують висновків суду першої інстанції.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає рішення суду першої інстанції по даній справі обґрунтованим та таким, що відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи, підстав для його скасування чи зміни не вбачається, апеляційна скарга позивача є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 16.07.2015 року по справі № 910/15665/15 залишити без змін.

2. Матеріали справи № 910/15665/15 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий суддя К.В. Тарасенко

Судді І.А. Іоннікова

О.В. Тищенко