ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" жовтня 2015 р. Справа № 911/4295/15

Господарський суд Київської області у складі судді Лилака Т.Д., розглянувши справу

за позовом публічного акціонерного товариства «Київський Маргариновий Завод», м. Київ
до товариства з обмеженою відповідальністю «Край-1», Київська обл., с. Бузова
про стягнення коштів,
за участю представників:

позивача:ОСОБА_1, довіреність №05/15-15 від 15.05.2015 року;
відповідача:не зявилися;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У вересні 2015 року публічне акціонерне товариство «Київський Маргариновий Завод» (позивач) звернулося до господарського суду Київської області з позовною заявою до товариства з обмеженою відповідальністю «Край-1» (відповідач) про стягнення 151 609,84 грн. основного боргу та 1 208,72 грн. 3% річних у звязку з неналежним виконанням останнім зобовязань з оплати поставленого товару за договором №68 купівлі-продажу від 01.01.2007 року.

Ухвалою господарського суду Київської області від 21.09.2015 року порушено провадження у справі та призначено до розгляду на 08.10.2015 року.

Ухвалою господарського суду Київської області від 08.10.2015 року розгляд справи було відкладено на 22.10.2015 року.

Представник відповідача у судове засідання 22.10.2015 року не зявився, відзив на позов не надав, про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Відповідно до Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 15 березня 2010 року №01-08/140 «Про деякі питання запобігання зловживанню процесуальними правами у господарському судочинстві» особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною у позовній заяві.

Згідно з пп. 3.9.2 п. 3.9 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», у випадку незявлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи те, що незявлення представника відповідача не перешкоджає розгляду справи по суті, а матеріали справи є достатніми для вирішення спору в даному судовому засіданні, суд вважає за можливе розглянути позов у відсутності представника відповідача, за наявними у справі матеріалами згідно з вимогами статті 75 Господарського процесуального кодексу України.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно зясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

01.01.2007 року між відкритим акціонерним товариством «Київський Маргариновий Завод», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Київський Маргариновий Завод» (продавець) та товариством з обмеженою відповідальністю «Край» (покупець) було укладено договір №68 купівлі-продажу (договір), за умовами. 1.1. якого, продавець зобовязується передавати товар у власність покупця, а покупець зобовязується приймати і оплачувати товар на умовах і в порядку передбаченому цим договором.

Відповідно до п. 2.7. договору, право власності на товар переходить від продавця до покупця з моменту фактичного прийняття покупцем товару або підписання накладної на цей товар.

Згідно п. 3.2. договору, покупець зобовязаний оплатити товар за цінами, вказаними в накладних.

Відповідно до п. 3.3. договору, покупець зобовязується оплатити повну вартість товару терміном 10 (десять) днів з моменту переходу права власності на цей товар до покупця.

Згідно п. 5.0. договору (в редакції додаткової угоди від 30.04.2015 року про внесення змін до договору) цей договір набирає чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками і діє до 30 серпня 2015 року (включно).

У відповідності до ч. 1 статті 510 Цивільного кодексу України визначено, що сторонами у зобовязанні є боржник і кредитор.

Відповідно ст. 520 Цивільного кодексу України, боржник у зобов'язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом.

Згідно ч. 1 статті 513 Цивільного кодексу України встановлено, що правочин щодо заміни кредитора у зобовязанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобовязання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Судом встановлено, що між відкритим акціонерним товариством «Київський Маргариновий Завод», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Київський Маргариновий Завод» (постачальник), товариством з обмеженою відповідальністю «Край» та товариством з обмеженою відповідальністю «Край-2» було укладено додаткову угоду від 27.08.2010 року про заміну сторони у зобовязанні, згідно якої сторони дійшли згоди про заміну сторони сторони покупця з ТОВ «Край» на ТОВ «Край-2» у зобовязаннях по договору поставки з 02.09.2010 року.

Також, між публічним акціонерним товариством «Київський Маргариновий Завод» (постачальник), товариством з обмеженою відповідальністю «Край-2» (первісний боржник) та товариством з обмеженою відповідальністю «Край-1» (новий боржник) було укладено додаткову угоду №б/н від 01.11.2014 року про заміну сторони у зобовязанні, згідно якої сторони дійшли згоди про заміну сторони покупця з ТОВ «Край-2» на ТОВ «Край-1» у зобовязаннях по договору поставки з дати підписання акту звірки взаєморозрахунків, який є невідємною частиною цієї додаткової угоди.

На виконання умов договору позивачем у період з березня 2015 року по травень 2015 року поставлено відповідачу товар на загальну суму 154 130,74 грн., що підтверджується видатковими накладними копії, яких наявні в матеріалах справи.

Отже, позивач виконав взяті на себе зобовязання з поставки товару за договором, а відповідач не виконав належним чином взяті на себе зобовязання з оплати отриманого товару та має перед позивачем після часткової оплати заборгованість у сумі 151 609,84 грн.

Доказів сплати відповідачем зазначеної суми боргу суду не надано.

Згідно статті 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується з ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України відповідно до якої суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України)

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ч. 1 ст. 629 ЦК України).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

За таких обставин, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача боргу в сумі 151 609,84 грн. є обґрунтованими, і тому підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи, що відповідач прострочив виконання зобовязання з оплати поставленого товару за договором, вимога позивача про стягнення відсотків річних на підставі ст. 625 ЦК України підлягає стягненню частково в розмірі 461,06 грн., які нараховані судом відповідно до вимог закону та умов договору.

В іншій частині позовних вимог про стягнення 3% річних за несвоєчасну оплату товару в позові слід відмовити.

Відповідно до ч. 1 статті 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно з ч. 1 статті 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судовий збір, сплачений позивачем у розмірі 2 281,07 грн. відповідно до положень статті 49 ГПК України підлягає стягненню з відповідача пропорційно розмір задоволених вимог.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 33, 49, 75, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Край-1» (08120, Київська обл., Києво-Святошинський район, с. Бузова, вул. Леніна, буд. 215А, кім. 3, код 22863249) на користь публічного акціонерного товариства «Київський Маргариновий Завод» (03039, м. Київ, проспект Науки, 3, код 00333581) 151 609 (сто пятдесят одну тисячу шістсот девять) грн. 84 коп. основного боргу, 461 (чотириста шістдесят одну) грн. 06 коп. 3% річних, 2 281 (дві тисячі двісті вісімдесят одну) грн. 07 коп. судового збору.

В іншій частині в позові відмовити.

Після вступу рішення в законну силу видати наказ.

Рішення набирає законної сили відповідно до вимог ст. 85 ГПК України.

Повне рішення складено: 27.10.2015 р.

Суддя Т.Д. Лилак