РІШЕННЯ

"01" жовтня 2015 р.Справа № 921/794/15-г/4

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Бурди Н.М.

Розглянув матеріали справи

за позовом Заступника прокурора міста Тернополя, вул. Листопадова, 4, м. Тернопіль, 46000 в інтересах держави в особі ОСОБА_1 обласної державної адміністрації, вул. Грушевського, 8, м. Тернопіль, 46021

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача : ОСОБА_1 державного науково-технічного підприємства "Промінь", вул. Текстильна, 28, м. Тернопіль, 46000

до відповідача ОСОБА_1 міської ради, вул. Листопадова, 5, м. Тернопіль,46001

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача : Комунального підприємства фірми Тернопільбудінвестзамовник", вул Опільського, 6, м. Тернопіль, 46001

про визнання недійсним рішення ОСОБА_1 міської ради №6/53/153 від 28.11.2014р.

За участю представників:

прокурор: Клюха С.М. (посвідчення №034594 від 20.07.15 р.);

позивача: начальник юридичного відділу апарату облдержадміністрації - ОСОБА_2. (довіреність № 01-2831/16-20 від 23.06.15 р.);

третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: уповноважена ОСОБА_3 (довіреність № 500 від 03.07.15 р.);

відповідача: юрисконсульт відділу претензійно-позовної роботи та представництва інтересів в судових інстанціях управління правого забезпечення ОСОБА_4, довіреність № 4176/01 від 03.12.13 р.

третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: не з'явився.

Суть справи:

Учасникам судового процесу роз'яснено їх процесуальні права та обов'язки згідно ст.ст. 20,22, 29, 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Заступник прокурора міста Тернополя звернувся в інтересах держави до господарського суду Тернопільської області з позовною заявою в особі ОСОБА_1 обласної державної адміністрації до відповідача ОСОБА_1 міської ради про визнання недійсним рішення ОСОБА_1 міської ради №6/53/153 від 28.11.2014р.

Ухвалою про порушення провадження у справі від 10 серпня 2015 року до участі у справі № 921/794/15-г/4 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача залучено ОСОБА_1 державне науково-технічне підприємство "Промінь", вул. Текстильна, 28, м. Тернопіль, 46000 та в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Комунальне підприємство фірму "Тернопільбудінвестзамовник", вул Опільського, 6, м. Тернопіль, 46001.

У судових засіданнях прокурор та уповноважений представник позивача підтримали позовні вимоги у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві.

Прокурор та представник позивача в судових засіданнях підтримали заявлені позовні вимоги у повному обсязі і з підстав викладених у позовній заяві.

Представником ОСОБА_1 державного науково-технічного підприємства "Промінь" через канцелярію суду подано позовну заяву №706 від 24.09.2015 року про вступ у справу у якості третьої особи, що заявляє самостійні вимоги на предмет спору, розглянувши яку господарський суд дійшов висновку про необхідність її повернення без розгляду на підставі п.п. 1, 4, 5, 6 ст.63 ГПК України, про що 24.09.2015р. винесено відповідну ухвалу.

Представник відповідача заперечила проти заявлених позовних вимог з підстав, викладених у відзиві на позов без номеру та без дати, зареєстровані канцелярією суду за вхідним номером 20478 від 24.09.2015 року. Так, зокрема, як на підставу своїх заперечень посилається на те, що :

- рішенням ОСОБА_1 міської ради N» 6/53/153 від 28.11.2014 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 5,7575 га під будівництво та обслуговування гаражів за адресою: вул. Текстильна КП фірмі «Тернопільбудінвестзамовник» прийняте на підставі нотаріально засвідченої згоди землекористувача ОСОБА_1 державною науково - технічного підприємства «Промінь» та згоди Державного концерну «Укроборонпром» (п.20 Статуту) в межах повноважень та не суперечить нормам чинного законодавства, що підтверджено ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 22.08.2013р. у справі №876/5035/13 про визнання незаконним та скасування рішення сесії ОСОБА_1 міської ради № 6/26/96 (яке прийнято 23.11.2012 року) .

Отже, відповідач вважає, що правовідносини щодо надання земельної ділянки КП фірмі «Тернопільбудінвестзамовник» у постійне користування розпочалися у 2012 році, коли норма Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності», яка стосується державної реєстрації права власності на земельні ділянки ще не набрала чинності. Завершення процесу надання земельної ділянки відбулось із прийняттям рішення сесії №6/30/1 від 22.03.2013р. Оскільки вищезазначена норма Закону не має зворотної дії в часі, то не повинна регулювати відносини, які виникли до її введення в дію, так як згідно ст. 5 Цивільного кодексу України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ним чинності;

- також , згідно зі ст.123 Земельного кодексу України, підставою відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише його невідповідність вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правовим актам, тоді як про відповідність проекту землеустрою вимогам законів та нормативно-правовим актам свідчать підписи керівників інспектуючи служб, скріплені печатками, погодження комісії, з огляду на що, законних підстав для відмови у затвердженні проекту землеустрою у ОСОБА_1 міської ради не було;

- крім того, вважає, що відповідач, приймаючи оскаржуване рішення, реалізував своє право розпорядження землями комунальної власності, як належний її власник, що відповідає вимогам ст.ст. 316, 319, 324 Цивільного кодексу України, що підтверджує свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 26.04.2013 року серії САЕ № 950311, згідно з яким право власності на земельну ділянку кадастровий N :04:003:0040 площею 5,7575 га, що знаходиться за адресою: вул. Текстильна зареєстровано Реєстраційною службою ОСОБА_1 міського управління юстиції Тернопільської області за ОСОБА_1 міською радою, посилаючись при цьому на ст. 125 Земельного кодексу України, у відповідності до якої право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Комунальне підприємство фірма "Тернопільбудінвестзамовник" (третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача) явку свого уповноваженого представника у судовому засіданні не забезпечило, витребуваних судом матеріалів не подало, причини неявки суду не повідомило, хоча про час та місце розгляду справи повідомлене належним чином, телефонограммою від 28.09.2015р. , яка знаходиться в матеріалах справи.

В судових засіданнях у відповідності до ст. 77 ГПК України розгляд справи неодноразово відкладався та оголошувалась перерва (востаннє на 09.10.2014р.) для надання можливості сторонам - подати додаткові докази у справу; третій особі, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - прийняти участь у її розгляді та подати письмові пояснення по суті поданого позову.

Технічна фіксація (звукозапис) судового процесу у відповідності до ст. 81-1 ГПК України не здійснювалась за відсутності відповідного клопотання представників сторін та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення та доводи представників сторін, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, господарським судом встановлено наступне:

- 28.11.2014р. пятдесят третьою сесією ОСОБА_1 міської ради шостого скликання №6/53/153 від 28 листопада 2014 року прийняв рішення «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 5,7575 га для будівництва та обслуговування гаражів за адресою вул. Текстильна КП фірмі «Тернопільбудінвестзамовник» ОСОБА_1 міської ради», яким вирішено:

1. Затвердити комунальному підприємству фірмі «Тернопільбудінвестзамовник» ОСОБА_1 міської ради проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 5,7575 га для будівництва та обслуговування гаражів за адресою вул. Текстильна.

2 . Припинити право користування ОСОБА_1 державному науково-технічному підприємству «Промінь» частиною земельної ділянки площею 5,7796 га за адресою вул. Текстильна, враховуючи письмову згоду землекористувача; надано у постійне користування КП фірмі «Тернопільбудінвестзамовник» ОСОБА_1 міської ради земельну ділянку площею 5,7575га (кадастровий номер 040030040) для будівництва та обслуговування гаражів за адресою вул. Текстильна.

3. Віднести вищевказану земельну ділянку до земель житлової та громадської забудови.

4. Зобовязати КП фірму «Тернопільбудінвестзамовник» ОСОБА_1 міської ради в двомісячний термін зареєструвати право постійного користування у встановленому законодавством порядку.

5. Зобовязати ОСОБА_1 державне науково-технічне підприємство «Промінь» внести зміни в державний акт на право постійного користування землею, зареєстрований 05.12.2000 року за №556.

6. Зобовязати комунальне підприємство фірму «Тернопільбудінвестзамовник» укласти договори на обслуговування гаражів та прилеглої території з користувачами зазначених обєктів.

Згідно довідки Відділу Держземагенства у м. Тернополі Тернопільської області №10-1919-0.9-3355/2-15 від 22.07.2015р. нормативно-грошова оцінка вказаної земельної ділянки станом на даний час становить 11 615 756,25 грн.

Обгрунтовуючи заявлені вимоги про визнання недійсним рішення ОСОБА_1 міської ради №6/53/153 від 28.11.2014р., прокурор, як на підставу своїх вимог, посилається на те, що:

- 05.12.2000року ОСОБА_1 державному науково-технічному підприємству "Промінь" , на підставі рішення ОСОБА_1 ради від 16.11.2000 року, видано Державний акт ІІ-ТР №001553 на право постійного користування земельною ділянкою, площею 24,13096 га по вул. Текстильній у м. Тернополі для будівництва підприємства;

- із зазначеного Державного акта на право постійного користування землею вбачається, що спірна земельна ділянка площею 5,7575 га є частиною вищевказаної земельної ділянки, на якій розташовані асфальтовані дороги, щебеневе покриття, повітряні лінії автостоянок, огорожа, шлагбаум, туалет, електроопори, які є нерухомим майном і перебувають на балансі ТДНТП «Промінь», а отже, як стверджує позивач, є державною власністю, на підтвердження чого останнім подано:

- довідку ТДНТП «Промінь»№738 від 03.11.14

- довідку відділу Держземагенства у м. Тернополі №07-09/749 від 21.05.14р, згідно якої земельна ділянка площею 5,7575 га до її вилучення перебувала у користуванні ТДНТП «Промінь» на підставі державного акта (по формі власності згідно державної статистичної звітності 2-ЗЕМ - землі державної власності);

- висновок Головного Управління Держземагенства у Тернопільській області №0325/126 від 14.02.2013р. «Про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки КП фірмі «Тернопільбудінвестзамовник» ОСОБА_1 міської ради під будівництво та обслуговування гаражів» за адресою: м. Тернопіль, вул. Текстильна», у п.6 якого зазначено форму власності земельної ділянки державна.

І так як, згідно статуту ОСОБА_1 державного науково-технічного підприємства «Промінь», вказане підприємство є державним підприємством, основним видом діяльності якого є діяльність в оборонній сфері, а тому земельна ділянка площею 5,7575 га за адресою по вул. Текстильна у м. Тернополі, яка рішенням пятдесят третьої сесії ОСОБА_1 міської ради шостого скликання №6/53/153 від 28.11.2014 року передана у користування КП фірмі «Тернопільбудінвестзамовник», згідно Державного акту на право постійного користування землею ІІ-ТР №001553 від 05.12.2000року перебуває у постійному користуванні підприємства оборони ОСОБА_1 державного науково-технічного підприємства «Промінь», а відтак, є землею оборони, яка може перебувати лише у державній власності, про що свідчать норми ст. 77 Земельного кодексу України;

І оскільки позивач вважає спірну земельну ділянку такою, що перебуває у державній власності, а тому, з врахуванням ст.17 Земельного кодексу України, повноваження щодо нею належить саме місцевим державним адміністраціям.

Відповідно до ч.5 ст.122 Земельного кодексу України, обласні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами третьою, четвертою і восьмою цієї статті, у власність або у користування у межах міст обласного значення та за межами населених пунктів, а також земельні ділянки, що не входять до складу певного району, або у випадках, коли районна державна адміністрація не утворена, для всіх потреб.

Водночас, згідно ст.12 Земельного кодексу України, до повноважень міської ради належить розпорядження лише земельними ділянками територіальних громад.

За таких обставин, повноваження щодо розпорядження спірною земельною ділянкою, належить саме ОСОБА_1 обласній державній адміністрації, а ОСОБА_1 міська рада, вилучивши земельну ділянку у ОСОБА_1 державного науково-технічного підприємства «Промінь» та перевівши її до земель житлової та громадської забудови міської ради, вийшла за межі наданих їй повноважень.

Також, як на підставу заявленого позову, прокурор позивається на приписи ст. ст. 141-142 Земельного кодексу України, згідно яких підставою припинення права користування земельною ділянкою є, зокрема, добровільна відмова від такого права у разі добровільної відмови землекористувача здійснюється за його заявою до власника земельної ділянки. Власник земельної ділянки на підставі заяви землекористувача приймає рішення про припинення права користування земельною ділянкою, про що повідомляє органи державної реєстрації. Водночас, на час подання нотаріально завіреної заяви від 30.10.12 року ТДНТП «Промінь» та прийняття рішення №6/30/1 від 22.03.2013 року ОСОБА_1 міською радою, власником спірної земельної ділянки була держава Україна в особі ОСОБА_1 обласної державної адміністрації (ст. 17 Земельного кодексу України), оскільки ОСОБА_1 міська рада отримала на цю земельну ділянку свідоцтво про право власності лише 26.04.2013 року.

Згідно з ч. 2. ст.149 ЗК України вилучення земельних ділянок провадиться за згодою землекористувачів на підставі рішень Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, сільських, селищних, міських рад відповідно до їх повноважень, однак , ОСОБА_1 міською радою не відповідні рішення про вилучення земельної ділянки у ТДНТП «Промінь», яка перебуває у державній власності не приймались.

Отже, заявляючи позов про визнання недійсним рішення №6/53/153 від 28.11.2014р., прокурор як на підставу заявленого ним позову посилається на те, що відповідач ОСОБА_1 міська рада, приймаючи оспорюване рішення, порушив законне право ОСОБА_1 обласною державної адміністрацією, як її (земельної ділянки) власника на володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, оскільки нотаріальна згода на вилучення цієї землі з постійного користування ТДНТП «Промінь» позивачем не надавалась.

Оцінивши зібрані у справі докази та керуючись нормами чинного законодавства, суд прийшов до висновку, що позов до задоволення не підлягає з огляду на наступне:

Згідно вимог ст. 121 Конституції України, Закону України "Про прокуратуру", ст. 29 Господарського процесуального кодексу України на органи прокуратури покладається представництво інтересів громадян та держави в судах у випадках, визначених Законом. Прокурор має право звернутися до господарського суду з позовом в інтересах держави або громадянина. В силу ст. ст.20, 361 Закону України "Про прокуратуру" при здійсненні прокурорського нагляду за додержанням і застосуванням законів прокурор має право звертатись до суду з заявою про захист прав і законних інтересів громадян, держави, а також підприємств та інших юридичних осіб при наявності порушень або загрози порушень економічних, політичних та інших державних інтересів внаслідок протиправних дій (бездіяльності) фізичних або юридичних осіб, що вчиняються у відносинах між ними або з державою.

В резолютивній частині рішення Конституційного Суду України N 3-рп/99 від 08.04.1999р. у справі № 1-1/99 зазначено, що прокурори та їх заступники подають до суду позови саме в інтересах держави, а не в інтересах підприємств, установ і організацій незалежно від їх підпорядкування і форм власності. Під поняттям "орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах" потрібно розуміти орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади, а тому, враховуючи, що відповідно до інформації, яка міститься у наданому прокурором витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців станом на 03.08.2015 року, ОСОБА_1 обласна державна адміністрація за своєю організаційно-правовою формою є органом державної влади, суд вважає, що прокурор правомірно звернувся з даним позовом.

У відповідності до ст.124 Конституції України, ст.ст. 26, 59, 74 24 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", ст.ст. 1, 2, 12 ГПК України, Закону України "Про судоустрій і статус суддів", постанови Пленуму Вищого господарського суду №10 від 24.10.2011р. (із наступними змінами та доповненнями), а також судової практики, що склалася, розгляд заявлених позивачем вимог щодо оскарження рішення органу місцевого самоврядування, підвідомчі господарському суду так як, реалізуючи відповідні повноваження, державні органи або органи місцевого самоврядування вступають з юридичними та фізичними особами у цивільні та господарські правовідносини. Отже, у таких відносинах держава або територіальні громади є рівними учасниками земельних відносин з іншими юридичними та фізичними особами, у тому числі з субєктами підприємницької діяльності. Індивідуальні акти органів держави або місцевого самоврядування, якими реалізується волевиявлення держави або територіальної громади, як учасника цивільно-правових відносин, і з якими виникають, змінюються, припиняються цивільні права і обовязки, не належать до правових актів управління, а спори щодо їх оскарження приватноправовий характер, тобто справи у них підвідомчі господарським судам.

Згідно до ст.14 Конституції України та ст. 1 Земельного кодексу України, земля є основним національним багатством що перебуває під особливою охороною держави.

У статті 13 Конституції України встановлено, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об'єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Статтями 19 Конституції України, ст. 24 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" передбачено, що органи місцевого самоврядування та їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією України, Законами України, актами Президента України, а також іншими нормативно-правовими актами. Рішення (акти) органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб повинні відповідати переліченому законодавству.

В Основному Законі України передбачено форми та засоби реалізації права територіальних громад на місцеве самоврядування і вказано, що органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території (частина перша статті 144). На основі цього положення Конституції України в Законі визначено, що у формі рішень рада приймає нормативні та інші акти (частина перша статті 59). Таким чином, органи місцевого самоврядування, вирішуючи питання місцевого значення, представляючи спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, приймають нормативні та ненормативні акти. До нормативних належать акти, які встановлюють, змінюють чи припиняють норми права, мають локальний характер, розраховані на широке коло осіб та застосовуються неодноразово, а ненормативні акти передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб'єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію. Такий висновок узгоджується із правовими позиціями Конституційного Суду України, викладеними у рішенні від 27 грудня 2001 року № 20-рп/2001 у справі про укази Президії Верховної Ради України щодо Компартії України, зареєстрованої 22 липня 1991 року , від 23 червня 1997 року № 2-зп у справі про акти органів Верховної Ради України.

Здійснивши правовий аналіз правовідносин сторін з приводу визнання недійсним рішення ОСОБА_1 міської ради від 28.11.2014р. за №6/53/153, суд дійшов висновку, що за своєю правовою природою це є ненормативний акт, прийнятий органом місцевого самоврядування в процесі реалізації наданих йому законом повноважень.

Конституційним Судом України у рішенні по справі за конституційним поданням Харківської міської ради щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 19, статті 144 Конституції України, статті 25, частини чотирнадцятої статті 46, частин першої, десятої статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) у справі за № 1-9/2009 від 16.04.2009р. зазначено, що в Конституції України закріплено принцип, за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність (стаття 3). Органи місцевого самоврядування є відповідальними за свою діяльність перед юридичними і фізичними особами (стаття 74 Закону). Таким чином, органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Це є "гарантією стабільності суспільних відносин" між органами місцевого самоврядування і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення.

Таким чином ненормативні правові акти органу місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, тому вони не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання.

Суд визнає незаконним і скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить законодавству і порушує цивільні права та інтереси (ст.21 ЦК України, ст.59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні").

Згідно ч. ч. 2, 3 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється серед іншого і шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

28 листопада 2014р. пятдесят третьою сесією ОСОБА_1 міської ради шостого скликання прийнято рішення №6/53/153 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 5,7575 га для будівництва та обслуговування гаражів за адресою вул. Текстильна КП фірмі «Тернопільбудінвестзамовник» ОСОБА_1 міської ради»;

- зазначеним рішенням затверджено комунальному підприємству фірмі «Тернопільбудінвестзамовник» ОСОБА_1 міської ради проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 5,7575 га для будівництва та обслуговування гаражів за адресою вул. Текстильна; припинено право користування ОСОБА_1 державному науково-технічному підприємству «Промінь» частиною земельної ділянки площею 5,7796 га за адресою вул. Текстильна, враховуючи письмову згоду землекористувача; надано у постійне користування КП фірмі «Тернопільбудінвестзамовник» ОСОБА_1 міської ради земельну ділянку площею 5,7575 га (кадастровий номер 040030040) для будівництва та обслуговування гаражів за адресою вул. Текстильна; віднесено вищевказану земельну ділянку до земель житлової та громадської забудови; зобовязано КП фірму «Тернопільбудінвестзамовник» ОСОБА_1 міської ради в двомісячний термін зареєструвати право постійного користування у встановленому законодавством порядку; зобовязано ОСОБА_1 державне науково-технічне підприємство «Промінь» внести зміни в державний акт на право постійного користування землею, зареєстрований 05.12.2000 року за №556; зобовязано комунальне підприємство фірму «Тернопільбудінвестзамовник» укласти договори на обслуговування гаражів та прилеглої території з користувачами зазначених обєктів.

Матеріали справи свідчать, що на момент прийняття ОСОБА_1 міською радою рішення №6/53/153 від 28 листопада 2014 року спірна земельна ділянка 5,7575 га за адресою по вул. Текстильна у м. Тернополі перебувала у комунальній власності, що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-013, сформованим станом на 15.02.2013р., свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 26.04.2013 року серії САЕ № 950311, згідно з яким право власності на земельну ділянку кадастровий N:04:003:0040 площею 5,7575 га, що знаходиться за адресою: вул. Текстильна, м. Тернопіль зареєстровано Реєстраційною службою ОСОБА_1 міського управління юстиції Тернопільської області за ОСОБА_1 міською радою.

Однак в подальшому, постановою Львівського апеляційного господарського суду від 05.11.2014 року №921/556/14-г/17 (залишена без змін постановою Вищого господарського суду України від 05.03.2015 року у справі №921/556/14-г/17) у справі за позовом першого заступника прокурора Тернопільської області, поданого в інтересах держави в особі ОСОБА_1 обласної державної адміністрації, м. Тернопіль звернувся 05.06.2014р. до господарського суду Тернопільської області до ОСОБА_1 міської ради, м. Тернопіль, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача ОСОБА_1 державного науково-технічного підприємства Промінь, м. Тернопіль та за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача Комунального підприємства фірми Тернопільбудінвестзамовник ОСОБА_1 міської ради, м. Тернопіль про визнання незаконним та скасування рішення тринадцятої сесії ОСОБА_1 міської ради №6/30/1 від 22.03.2013р. Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 5,7575 га для будівництва та обслуговування гаражів за адресою вул. Текстильна КП фірмі Тернопільбудінвестзамовник ОСОБА_1 міської ради; скасування державної реєстрації права постійного користування земельною ділянкою КП фірмі Тернопільбудінвестзамовник ОСОБА_1 міської ради; повернення земельної ділянки, площею 5,7575 га в державну власність рішення господарського суду від 18.08.2014р. про відмову у задоволенні позову скасовано та прийнято нове рішення, яким позов задоволено: визнано незаконним та скасовано рішення тридцятої сесії ОСОБА_1 міської ради шостого скликання №6/30/1 від 22.03.13 Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 5,7575 га для будівництва та обслуговування гаражів за адресою вул.Текстильна КП фірмі Тернопільбудінвестзамовник ОСОБА_1 міської ради; скасовано державну реєстрацію права постійного користування земельною ділянкою площею 5,7575 га для будівництва та обслуговування гаражів за адресою вул.Текстильна КП фірмі Тернопільбудінвестзамовник ОСОБА_1 міської ради, проведену Державною реєстраційною службою ОСОБА_1 міністерства юстиції 30.04.13 (номер запису про інше речове право:856682); земельну ділянку площею 5,7575 га для будівництва та обслуговування гаражів за адресою вул.Текстильна у м. Тернопіль вартістю 9 300 204,90 грн. зобовязано повернути у державну власність.

Нечинність акту індивідуальної дії, яким є назване рішення 30 сесії ОСОБА_1 міської ради №6/30/1 від 22.03.2013 року, настала з дати набрання відповідним рішенням суду законної сили і він визнається таким, що не діє з моменту його прийняття.

Така правова позиція узгоджується із позицією Верховного суду України, яка викладена у постанові зі справи №21-1573 ВО 09 від 08.12.2009р.

У відповідності до норм ст. 35 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

З субєктного складу справи №921/556/14-г/17 та даної справи вбачається, що сторони у них тотожні, що надає можливість застосування норм ст.35 ГПК України у даному випадку, а отже слід вважати, що факти, встановлені під час розгляду справи №921/556/14-г/17 є преюдиціальними і не потребують повторного їх доведення.

Зважаючи на те, що апеляційним господарським судом встановлено факт перебування спірної земельної ділянки в державній власності, а право розпоряджатися такою земельною ділянкою визнано за органом державної влади - ОСОБА_1 обласною державною адміністрацією, тому, прийняті у справі №921/556/14-г/17 рішення (постанова Львівського апеляційного господарського суду від 05.11.2014 року №921/556/14-г/17, постанова Вищого господарського суду України від 05.03.2015 року у справі №921/556/14-г/17, ухвала від 13.11.2014р. у справі №921/556/14-г/17) послугували підставою для реєстрації права власності на земельну ділянку кадастровий номер N:04:003:0040, що знаходиться за адресою: вул. Текстильна, м. Тернопіль за позивачем - ОСОБА_1 обласною державною адміністрацією.

Факт державної реєстрації права власності на вказану земельну ділянку за ОСОБА_1 обласною державною адміністрацією підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав на нерухоме майно, індексний номер 4101623 від 22.07.2015р., з якого також вбачається, що право власності, зареєстроване за ОСОБА_1 міською радою на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно серія та номер 2958686 від 26.04.2013 року припинено на підставі рішення державного реєстратора №20457685 від 02.04.2015р.

Згідно ст.ст. 33, 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, при цьому обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З огляду на встановлені судом обставини, в системному аналізі з нормами законодавства, що регулює спірні правовідносини, суд прийшов до переконання, що оспорюваним рішенням ОСОБА_1 міської ради №6/53/153 від 28.11.2014 року, орган місцевого самоврядування вийшов за межі наданих йому законом повноважень, розпорядившись земельною ділянкою, яка є державною власністю, а тому вказане рішення є незаконним та підлягає скасуванню.

Заперечення відповідача, викладені ним у відзиві, судом оцінюються критично і до уваги не приймаються як такі, що не відповідають фактичним обставинам та матеріалам справи.

Згідно ст. 49 ГПК України судовий збір покладається на відповідача у справі.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 43, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Визнати незаконним та скасувати рішення пятдесят третьої сесії ОСОБА_1 міської ради шостого скликання №6/53/153 від 28 листопада 2014 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 5,7575 га для будівництва та обслуговування гаражів за адресою вул. Текстильна КП фірмі "Тернопільбудінвестзамовник" ОСОБА_1 міської ради", нормативно-грошовою оцінкою в розмірі 11 615 756, 25 грн..

3. Стягнути з ОСОБА_1 міської ради, вул. Листопадова, 5, м. Тернопіль, в доход Державного бюджету України - 1 218 (одну тисячу двісті вісімнадцять) грн. 00 коп. судового збору.

Наказ видати після вступу рішення у законну силу.

На рішення господарського суду, яке не набрало законної сили, сторони у справі, прокурор, треті особи, особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обовязки, мають право подати апеляційну скаргу через місцевий господарський суд, який розглянув справу.

Повне рішення складено: 19.10.2015р.

Суддя Н.М. Бурда