ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.10.2015р. Справа№ 914/3160/15

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «КреМікс», с. Піщане, Кременчуцький район, Полтавська область

до відповідача: Фермерського господарства «Захід - Птиця», с. Наварія, Пустомитівський район

про: стягнення 35 891,47 грн.,

Суддя Долінська О.З.

При секретарі Вашкевич Н.І.

За участю представників:

позивача: не з'явився,

відповідача: не з'явився.

Учасникам судового процесу роз'яснено права та обов'язки передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК України. Заяв про відвід судді не подавалось. Клопотань про технічну фіксацію судового процесу не поступало.

На розгляд господарського суду Львівської області поступив позов Товариства з обмеженою відповідальністю «КреМікс» до Фермерського господарства «Захід - Птиця» про стягнення 35 891,47 грн. Ухвалою від 04.09.2015 р. порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 23.09.2015р.

Розгляд справи відкладався, із підстав викладених в ухвалах суду, які містяться в матеріалах справи.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що відповідач в порушення умов Договору поставки №64 від 26.03.2014 р., несвоєчасно та не в повному обсязі оплатив за поставлений товар, внаслідок цього в останнього виникла перед позивачем основна заборгованість у сумі 21 000,00 грн. Крім того, відповідачу до стягнення нараховано позивачем 6 513,99 грн. - інфляційних втрат, 1997,26грн. - 18 % річних та 6 380,22 грн. - пені, які просить стягнути з відповідача, а також просить стягнути з відповідача користь позивача понесені витрати по сплаті судового збору.

В судове засідання 07.10.2015 р. представник позивача не з'явився, незважаючи на те, що належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи судом, причини неявки в судове засідання не повідомив, вимоги ухвали суду від 23.09.2015 року не виконав.

В судове засідання 07.10.2015 р. представник відповідача з'явився, вимоги ухвали суду від 23.09.2015 року виконав частково. 07.10.2015 р. подав клопотання про відкладення розгляду справи, для надання можливості укласти мирову угоду та подав доказ сплати 21 000,00 грн позивачу основного боргу.

У зв'язку із заявленим клопотанням представником відповідача, неявкою в судове засідання представника позивача та невиконанням сторонами вимог ухвали суду від 23.09.2015 року в повному обсязі, в судовому засіданні розгляд справи відкладено на 26.10.2015 р.

Через канцелярію господарського суду Львівської області за вх. №4581/15 від 07.10.2015 р., від позивача поступила заява про зменшення розміру позовних вимог у справі №914/3160/15, в якій просить стягнути з відповідача на користь позивача 6 513,99 грн. - інфляційних втрат, 1997,26грн. - 18 % річних та 6 380,22 грн. - пені, а всього 14 891,47 грн., так як відповідачем погашено основну суму заборгованості в розмірі 21 000,00 грн., що підтверджується випискою з банку від 24.09.2015 р.

В судове засідання 26.10.2015 р. представник позивача не з'явився, незважаючи на те, що належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи судом. Вимоги ухвали суду виконав.

Як вбачається із клопотання позивача (вх. №42938/15 від 07.10.2015 р.), то позивач просить розглянути дану справі за наявними в матеріалах справи документами без участі представника позивача з огляду на те, що в матеріалах справи міститься повний та вичерпний перелік доказів щодо змісту спірних відносин, а також із віддаленістю місцезнаходження позивача і відсутністю прямого залізничного сполучення.

В судове засідання 26.10.2015 р. представник відповідача не з'явився, незважаючи на те, що належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи судом (докази містяться в матеріалах справи), причини неявки в судове засідання не повідомив вимог ухвал суду не виконав, письмового відзиву не подав.

Судом прийнято заяву позивача за вх. №4581/15 від 07.10.2015 року про зменшення позовних вимог до розгляду, оскільки вона не протирічить діючому законодавству, не порушує прав та охоронюваних законом інтересів інших осіб, а також є процесуальним правом сторони, відповідно до ст. 22 ГПК України.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами, відповідно до ст.75 Господарського процесуального кодексу України.

В судовому засіданні 26.10.2015 р. судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Вивчивши і проаналізувавши письмові належні і допустимі докази, що містяться в матеріалах справи в їх сукупності, суд встановив таке.

26.03.2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «КреМікс» (Постачальник) та Фермерським господарством «Захід - Птиця» (Покупець) було укладено Договір поставки № 64(надалі - Договір). Відповідно до п. 1.1. Договору, постачальник зобов'язується в порядку та на умовах, визначених цим Договором, виготовити і поставити покупцю замінники молочних кормів , вітамінно - мінеральні суміші (премікси), білково - вітамінні добавки, комбікорм (далі - Товар), а покупець зобов'язується в порядку та на умовах, визначеними цим Договором, прийняти та оплатити товар.

Пунктом 2.1. Договору обумовлено, що ціна товару встановлюється в національній валюті України, є договірною і вказується постачальником в рахунках - фактурах та видаткових накладних. Згідно п. 2.2. Договору, загальна сума Договору становить підсумок вартості окремих партій Товару, поставленого покупцю по видатковим накладним протягом строку дії цього договору.

Пунктом 3.1. Договору, сторони погодили, що асортимент Товару вказується у видаткових накладних.

Відповідно до п. 12.9. Договору, цей договір набуває чинності з дня його підписання сторонами та діє до 31.12.2015 р. У разі, якщо жодна із сторін за 30 днів до закінчення строку дії Договору не заявить у письмовій формі про свій намір розірвати або змінити його, строк дії Договору автоматично продовжується на 1 (один) календарний рік.

Згідно п. 4.1. Договору, поставка товару здійснюється автомобільним транспортом окремими партіями та на умовах СРТ - фрахт/перевезення оплачено до місця призначення, вказаного покупцем в заявці на поставку Товару (інкотермс в редакції 2010 р.).

На виконання умов Договору,05.02.2015 р. позивач здійснив поставку відповідачу товару на загальну суму 67 450,00 грн., що підтверджується видатковою накладною №311 від 03.02.2015 р., довіреністю №11 від 05.02.2015 р., виписаною на ім'я голови фермерського господарства Процайло Євгена Васильовича, рахунком - фактурою 253 від 28.01.2015 р. та товарно - транспортною накладною №Р311 від 03.02.2015 р.

Відповідно до п. 7.1. Договору, оплата товару здійснюється покупцем шляхом перерахування коштів на рахунок постачальника протягом 14 (чотирнадцяти) банківських дні з дати поставки товару.

Тобто, згідно з умовами Договору, відповідач (Покупець) повинен був виконати свої зобов'язання по оплаті товару по зазначеній видатковій накладній від 03.02.2015 р. №311 до 20.0.2015 р.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач виконав своє зобов'язання по Договору в повному обсязі по поставці товару, а відповідач свої зобов'язання по Договору щодо проведення розрахунку за отриманий товар по цьому Договору у визначений сторонами строк, виконав належним чином, а саме провів позивачу оплату лише частково в сумі 46 450,00 грн. (докази банківських виписок містяться в матеріалах справи). Таким чином основний борг відповідача перед позивачем по Договору поставки №64 від 26.03.2014 р. на час звернення з позовом до суду становив 21 000,00 грн.

Станом на день розгляду справи відповідач заявлену до стягнення заборгованість у сумі: 21 000,00 грн. основного боргу погасив 24.09.2015 р., тобто вже під час розгляду справи судом що підтверджується копією платіжного доручення №281 від 24.09.2015 р., долученою відповідачем, та копією банківської виписки поданою позивачем. В зв'язку з чим позивач подав заяву про зменшення позовних вимог на суму основного боргу в розмірі 21 000,00 грн. 07.10.2015 р. А відтак непогашеною залишились позовні вимоги щодо стягнення 6 513,99 грн. - інфляційних втрат, 1997,26 грн. - 18 % річних та 6 380,22 грн. - пені.

При прийнятті рішення у справі суд виходив з наступного.

Відповідно до статті 1 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 174 ГК України, господарські зобов'язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Статтею 509 ЦК України, визначено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 510 ЦК України, сторонами у зобов'язанні є боржник і кредитор.

Частина 1 ст. 179 ГК України, вказує, що майново-господарські зобов'язання, які виникають між суб'єктами господарювання або між суб'єктами господарювання і негосподарюючими суб'єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов'язаннями.

Відповідно до ч. 7 ст. 179 ГК України, господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Зазначене також кореспондується зі ст. 526 Цивільного кодексу України, де встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 527 Цивільного кодексу України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін(ч 2. ст. 712 ЦК України).

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частина 1 ст. 692 Цивільного кодексу України, вказує на те, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Із наведеного вбачається, що за загальним правилом, обов'язок покупця оплатити товар виникає після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього. Це правило діє, якщо спеціальними правилами або договором купівлі-продажу не встановлено інший строк оплати.

Відповідно до п. 7.1. Договору, оплата товару здійснюється покупцем шляхом перерахування коштів на рахунок постачальника протягом 14 (чотирнадцяти) банківських дні з дати поставки товару.

Судом встановлено, що 24.09.2015 р. відповідач платіжним дорученням №281 перерахував позивачу суму основної заборгованості по Договору - 21 000,00 грн., в зв'язку з чим 07.10.2015 р. позивач подав до суду заяву про зменшення позовних вимог на суму 21 000,00 грн. основного боргу, яка прийнята судом до розгляду в судовому засіданні 26.10.2015 р.

Пунктом 8.4. Договору,сторони погодили, що за кожний день прострочення платежу понад строк , передбачений п. 7.1. Договору, покупець сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за весь період такого прострочення.

Відповідно до ст. 216 ГК України учасники господарських відносин несуть господарську - правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених ГК України, іншими законами та договором.

В силу ч. 1ст. 218 ГК України, підставою для застосування господарсько - правової відповідальності у вигляді застосування господарських санкцій є вчинене учасником господарських відносин правопорушення у сфері господарювання.

Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору;2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Таким чином, суд перевіривши розрахунки, здійснені позивачем, вважає, що 6 380,22 грн. пені підставно нараховані і така сама пені підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача.

Згідно п. 8.5. Договору, якщо покупець прострочив виконання зобов'язання, то він зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також 18% річних від простроченої суми за весь період прострочення по оплаті.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За таких обставин, суд перевіривши розрахунки, здійснені позивачем, вважає, що 6 513,99 грн. - інфляційних втрат та 1997,26 грн. - 18 % річних підставно нараховані позивачем і такі підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно з ст. 34 ГПК України, Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 43 ГПК України, передбачено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Судовий збір суд покладає на відповідача в розмірі 1827,00 грн., у відповідності до ст. 49 ГПК України, так як спір виник з його вини. А відтак, дана сума понесених витрат на сплату судового збору стягується судом з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 3, 12, 22, 32, 33, 34, 43, 49, 75, 82-85, 116 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

1. Позовні вимоги задоволити повністю.

2. Стягнути з Фермерського господарства «Захід - Птиця»» (адреса: 81105, Львівська область, Пустомитівський район, село Наворія, вул. Озерна, 12, 81151, ідентифікаційний ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КреМікс», (адреса: 39701, Полтавська область, Кременчуцький район, с. Піщане, вул. Польовий стан, ідентифікаційний ) 6 513,99 грн. - інфляційних втрат, 1997,26 грн. - 18 % річних, 6 380,22 грн. - пені та 1 827,00 грн. понесених витрат на сплату судового збору.

3. Наказ видати відповідно до ст. 116, 117 ГПК України.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 28.10.2015 р.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України, може бути оскаржене до Львівського апеляційного господарського суду в порядку і строки, передбачені ст. ст. 91- 93 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Долінська О.З.