ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

19.10.2015 Справа № 905/2140/15

Господарський суд Донецької області у складі головуючої судді Демідової П.В.

При секретарі судового засідання Мазурік М.О.

Розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальнісю «Компанія з управління активами «ІЗІ ЛАЙФ», м.Київ

до відповідача-1: Товариства з обмеженою відповідальністю «ІСТ», м.Макіївка Донецької області

до відповідача-2: Товариства з обмеженою відповідальністю «Донспецпром», м.Донецьк

про стягнення 51 874 742,29 грн.

За участю представників сторін:

Від позивача: ОСОБА_1 - за дов. № 314 від 16.12.2014р.

Від відповідача-1: не зявився.

Від відповідача-2: не зявився.

Суд перебував в нарадчій кімнаті 19.10.2015р. з 11.16 год. по 11.19 год.

Суть справи:

Товариство з обмеженою відповідальністю Компанія з управління активами ІЗІ ЛАЙФ, м.Київ звернулося з позовною заявою до відповідача-1: Товариства з обмеженою відповідальністю «ІСТ», м.Макіївка Донецької області відповідача-2: Товариства з обмеженою відповідальністю Донспецпром, м.Донецьк про стягнення 51 874 742,29 грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем-1 зобов'язань за договором про відкриття мультивалютної кредитної лінії №15-93/17-6256/06 від 16.08.2006 року (далі Кредитний договір).

Позовна заява подана позивачем в порядку п.7.6 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 18 Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції. Судом встановлено, що позивач 07.04.2011 року звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю „ІСТ, м. Макіївка Донецька область та Товариства з обмеженою відповідальністю Донспецпром, м.Донецьк про стягнення 51 874 742 грн. 29 коп. Ухвалою суду від 11.04.2011 року порушено провадження по справі. Розгляд справи не завершений. Проте, у звязку захопленням суду та проведенням антитерористичної операції у місті Донецьку матеріали справи втрачені.

За змістом п.7.6 зазначеної Постанови Пленуму ВГСУ не підлягає відновленню справа, втрачена до закінчення судового розгляду. В такому разі заявник не позбавлений права на подання нової позовної заяви (іншого звернення, передбаченого ГПК) у загальному порядку.

Враховуючи викладене, позивачеві була надана відповідна довідка, на підставі якої останній звернувся з вказаним позовом. Суд розглядає справу з урахуванням того, що позовні вимоги позивачем були сформовані станом на 7.04.2011 року та були своєчасно заявлені, проте не були розглянуті судом по суті у звязку із обставинами, зазначеними вище.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 11.09.2015р. порушено провадження по справі №905/2140/15.

Враховуючи неявку представників відповідачів, часткове невиконання сторонами вимог ухвали про порушення провадження у справі та ненадання позивачем витребуваних документів у повному обсязі згідно зі ст. 77 ГПК України судове засідання відкладалось.

В судовому засіданні 19.10.2015р. представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі. Представники відповідачів у судове засідання не зявились.

Перед початком розгляду справи по суті представника позивача було ознайомлено з правами та обовязками, передбаченими ст.22 ГПК України.

Господарський суд Донецької області, з метою своєчасного повідомлення відповідачів про порушення провадження по справі, направив на адреси відповідачів, які зазначені в єдиному державному реєстрі юридичних та фізичних осіб субєктів підприємницької діяльності, відповідну ухвалу. 15.09.2015р. начальник відділу документального забезпечення та контролю ОСОБА_2, помічник судді Хадієва М.Ф. та помічник судді Табачніков В.Г. склали акти, про неможливість направлення кореспонденції за адреси відповідачів: місто Донецьк, вул. Калініна, 51, 83087; м. Макіївка, Донецька область, вул. Плеханова 17/5, 86157. Складання актів мотивовано листом Харківської дирекції Українського державного підприємства поштового звязку Укрпошта № 7-14-197 від 06.05.2015р. про припинення приймання поштових відправлень на /з територію (ї) Донецької та Луганської областей, у т.ч. міста Донецьк та Макіївка.

Відтак, на офіційному веб-порталі Судова влада України (dn.arbitr.gov.ua), у розділі Новини та події суду були розміщені оголошення про дату та час судових засідань по справі №905/2140/15.

В порядку Закону України Про доступ до судових рішень, ухвала про порушення провадження у справі та ухвали про відкладання розгляду справи були розміщені на офіційному сайті Єдиного державного реєстру судових рішень (http://www.reyestr.court.gov.ua).

Таким чином, господарським судом було вжито всіх можливих та залежних від суду заходів для повідомлення відповідачів про наявність порушеної справи № 905/2140/15 та призначених до розгляду судових засідань (про день, місце та час кожного судового засідання).

За змістом правової позиції Вищого господарського суду України, викладеної в п.3.9.2 постанови №18 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору. При цьому неявка у судове засідання однієї з сторін, належним чином повідомленої про час і місце цього засідання, не перешкоджає такому переходові до розгляду позовних вимог, якщо у господарського суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи, передбачені частиною першою статті 77 ГПК України (п.3.12 постанови).

Оскільки у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору та сторонами не надано доказів в підтвердження поважності причин неявки його повноважного представника в судове засідання, справа розглядається відповідно до ст.75 ГПК України без явки відповідача за наявними в ній матеріалами.

У відповідності до п.п.2, 3, 4 ч.2 ст.129 Конституції України, ст.ст.42,43 ГПК, ст.33 ГПК України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст.34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. За приписами ст.43 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

16 серпня 2006 року між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком (закрите акціонерне товариство) (далі банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю ІСТ (далі позичальник або відповідач-1) був укладений кредитний договір про відкриття мультивалютної кредитної лінії №15-93/17-6256/06 (далі договір). Предметом договору (в редакції договору про внесення змін №2 від 25.06.2007р. до кредитного договору) за умовами п. 1.1 є надання за умови наявності вільних власних кредитних ресурсів Позичальнику фінансовий кредит шляхом відкриття відновлювальної мультивалютної кредитної лінії, з можливістю кредитування в гривні та доларах США, у сумі яка не може перевищувати 30 000 000,00 грн., на умовах, передбачених цим договором.

П. 1.2 договору (в редакції договору про внесення змін №15-93/17-6256/06/15 від 01.09.2010р. до кредитного договору про відкриття мултивалютної кредитної лінії №15-93/17-6256/06 від 16.08.2006р.) сторони встановили дату остаточного повернення всіх отриманих в межах кредитної лінії сум кредиту 01 листопада 2010 року або 10 днів з моменту предявлення банком вимоги про повернення сум кредиту та сплати процентів у звязку з настанням одного з випадків, вказаних у п.3.3.4 кредитного договору.

Відповідно до п. 2.2 (в редакції договору про внесення змін №15-93/17-6256/06/03 від 10.06.2008р. до кредитного договору про відкриття мультивалютної кредитної лінії №15-93/17-6256/06 від 16.08.2006р.) договору відсотки за користування кредитом нараховуються банком на суму фактичного щоденного залишку заборгованості за отриманими коштами та сплачується позичальником, виходячи із встановленої банком процентної ставки у розмірі 11,5 проценти річних за кредитом, наданим у доларах США.

За кредитом, наданим в гривні:

- при заборгованості до 15 000 000,00 грн. включно 15,2% річних, за користування кредитом в гривні;

- при заборгованості більше 15 000 000,00 грн. та в межах ліміту кредитування у всіх видах валют, визначеного у п. 1.1 кредитного договору 18% за користування кредитом у гривні.

Відсотки нараховуються та сплачуються в валюті кредитування.

Пунктом 2.3. (в редакції договору про внесення змін №15-93/17-6256/06/15 від 01.09.2010р. до кредитного договору) договору встановлено, що нарахування банком процентів здійснюється з дати першої оплати розрахункових документів позичальника з позичкового рахунку по дату повного і остаточного повернення всіх отриманих в межах кредитної лінії коштів. При розрахунку процентів використовується метод «факт/факт», виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році.

Проценти за користування кредитом нараховуються банком у передостанній робочий день звітного місяця за період попередній даті нарахування та у день повного погашення кредиту.

Проценти нараховані у передостанній робочий день місяця сплачуються позичальником не пізніше останнього робочого дня звітного місяця. В грудні проценти нараховуються банком 29 грудня (або в останній робочий день до 29 грудня) за період попередній даті нарахування по 31 грудня включно. Проценти нараховані 29 грудня (або в останній робочий день до 29 грудня) сплачується позичальником не пізніше останнього робочого місяця.

Проценти, нараховані за період з 29.09.2008 по 28.09.2010 року сплачуються позичальником не пізніше 01.11.2010 року.

Відповідно до п 2.4. договору за управління фінансовим кредитом у формі мультивалютної кредитної лінії позичальник сплачує банку комісійну винагороду у розмірі 1000,00 грн. без ПДВ.

Нарахування та сплата комісійної винагороди здійснюється у гривні.

Комісійна винагорода за управління фінансовим кредитом у формі мультивалютної кредитної лінії нараховується банком щомісячно в передостанній робочий день місяця за повний календарний період місяця та сплачується позичальником не пізніше останнього робочого дня поточного місяця, в якому відбувається нарахування.

В день остаточного погашення кредиту комісійна винагорода за поточний місяць нараховується банком в день погашення кредиту у розмірі 1000,00 грн. та сплачується позичальником в день нарахування.

Згідно з п. 3.2.1. договору позичальник зобовязується надати у банк платіжні документи для отримання кредиту та використати кредит за цільовим призначенням і у встановлений згідно п.1.2 цього договору строк остаточно повернути всі отримані в межах кредитної лінії суми кредиту шляхом перерахування коштів на погашення заборгованості з поточних рахунків позичальника, відкритих у будь-яких установах банків та/або у будь-який інший незаборонений чинним законодавством спосіб на позичкові рахунки, відкриті банком позичальнику.

З п. 4.1. договору вбачається, що за невиконання або неналежне виконання прийнятих на себе згідно умов цього договору зобовязань винна сторона сплачує іншій стороні неустойку, передбачену цим договором, а також відшкодовує збитки, понесені іншою стороною.

Договорами про внесення змін до договору про відкриття мультивалютної кредитної лінії №15-93/17-6256/06 від 16.08.2006р. неодноразово надавалося відстрочення сплати відсотків за кредитом.

Оцінивши договір про відкриття кредитної лінії №15-93/17-6256/06 від 16.08.2006р., з якого виникли цивільні права та обовязки сторін, суд дійшов висновку, що укладений між сторонами правочин за своїм змістом та правовою природою є договором кредиту, який підпадає під правове регулювання норм §2 глави 71 Цивільного кодексу України та ст. 345-346 Господарського кодексу України (далі ГК України).

21 травня 2008 року між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком (закрите акціонерне товариство), Товариством з обмеженою відповідальністю Донспецпром (поручитель або відповідач-2) та Товариством з обмеженою відповідальністю ІСТ (далі поручитель або відповідач-1) був укладений договір поруки №15-94/02-3045/08 відповідно до п 1.1. якого поручитель, відповідно до умов даного договору, у випадку невиконання та/або неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором про відкриття мультивалютної кредитної лінії №15-93/17-6256/06 від 16.08.2006р, та всіх договорів про внесення змін та/або доповнень до нього, що будуть укладені в майбутньому по сплаті кредитору:ліміту кредитної лінії; процентів, нарахованих за користування кредитом у розмірі: 11,5% за кредитом у доларах США, 15,2% річних за кредитом наданим у гривні; плати за послуги по наданню фінансового кредиту;комісійної винагороди за управління фінансовим кредитом;неустойки (штрафу, пені), а також збитків, що повязані з несвоєчасною сплатою позичальником сум процентів, плати за послуги з надання фінансового кредиту та комісійної винагороди, зобовязується виконати зобовязання по сплаті вказаних вище і несплачених позичальником сум кредиту.

До договору поруки сторонами вносилася зміни у звязку із змінами, які відбувалися в кредитному договорі.

Оцінивши договір поруки, який був укладений між Банком та відповідачами, суд дійшов висновку, що укладений сторонами правочин за своїм змістом та правовою природою є договором забезпечення, який підпадає під правове регулювання параграфа 3 глави 49 Цивільного кодексу України.

26.11.2010р. між Публічним акціонерним товариством Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк та Товариством з обмеженою відповідальністю Компанія з управління активами ІЗІ ЛАЙФ (далі позивач або новий кредитор) укладено договір про відступлення права вимоги №39/127, відповідно до п. 1.1. якого Банк передає (продає) новому кредитору, належне йому право вимоги за кредитним договором про відкриття мультивалютної кредитної лінії №15-93/17-6256/06 від 16.08.2006р. (разом з договорами про внесення змін), укладеним між Банком та Товариством з обмеженою відповідальністю ІСТ.

Відповідно до п. 1.2 договору сторони встановили, що він спрямований на врегулювання цивільних правовідносин, що виникають з приводу відступлення в порядку та на умовах, визначених цим договором та чинним в Україні законодавством, Банком новому кредитору права вимоги, в межах яких новий кредитор стає кредитором за кредитним договором, укладеним між Банком та ТОВ ІСТ.

У відповідності до п. 1.3 до нового кредитора переходить право вимагати від позичальника належного та реального виконання наступних обовязків:

- повернення грошових коштів в розмірі 15 559 901,13 грн., отриманих відповідачем-1 згідно кредитного договору;

- повернення грошових коштів в розмірі 23 580 296,79 грн., що є гривневим еквівалентом станом на дату укладання цього договору суми 2 970 297,00 доларів США отриманих відповідачем-1 згідно кредитного договору;

- повернення нарахованих станом на дату укладання цього договору, процентів за користування кредитом в сумі 4 791 235, 74 грн.;

- повернення нарахованих станом на дату укладання цього договору, процентів за користування кредитом в сумі 5 866 032, 52 грн.;

- повернення нарахованої, але не отриманої комісійної винагороди в сумі 25 000,00грн.;

- сплати неустойки в формі та в розмірах, що визначена в кредитному договорі;

- інших обовязків, встановлених кредитним договором.

Згідно з п. 1.4 договору до нового кредитора переходять всі без винятку права та обовязки Банку за кредитним договором.

За змістом п.1.7 договору відступлення права вимоги до нового кредитора переходять після зарахування в повному обсязі суми відшкодування, визначеної сторонами в п. 2.1.1 договору.

Згідно п. 1.8 сторони визначили, що до нового кредитора переходять права за договорами, що забезпечують виконання кредитного договору, у тому числі за договором поруки № 15-94/02-3045/08 від 21.05.2008р., укладеним з відповідачем-2.

Договір про відступлення права вимоги №39/127 від 26.11.2010р. підписаний та скріплений печатками обох сторін без зауважень.

До матеріалів справи надано виписки з особливих рахунків Банку, відкритих для обліку заборгованості ТОВ «ІСТ» за кредитним договором, з яких вбачається, що позивач 26.11.2010 року зарахував на рахунки простроченої заборгованості за кредитом та відсотками суму в обсязі, визначеному договором відступлення.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що право вимоги за договором про відкриття мультивалютної кредитної лінії №15-93/17-6256/06 від 16.08.2006р. та договору поруки № 15-94/02-3045/08 від 21.05.2008р. перейшли до Товариства з обмеженою відповідальністю Компанія з управління активами ІЗІ ЛАЙФ та наразі останній є кредитором за вказаними договорами.

Як вбачається зі змісту договору про відкриття мультивалютної кредитної лінії №15-93/17-6256/06 від 16.08.2006р. та договорів про внесення змін до нього;

договору поруки № 15-94/02-3045/08 від 21.05.2008р. та договорів про внесення змін до нього, сторонами погоджено всі істотні умови вищевказаних правочинів. Оскільки сторонами не надано доказів їх припинення або визнання у встановленому порядку недійсними, виходячи із встановленої ст.204 Цивільного кодексу України презумпції правомірності правочину, суд вважає зазначені правочини дійсними та обовязковими для виконання сторонами.

Як свідчать матеріали справи (виписки за рахунками № 9453.840, № 9453.980, №9453 відкритими Банком для обліку заборгованості за кредитним договором) та не спростовують належними доказами відповідачі, на виконання умов кредитного договору Банк надав відповідачу -1 шляхом оплати розрахункових документів грошові кошти на загальну суму 39 140 197, 92 грн. Рішеннями Господарського суду Донецької області від 07.08.2012р. в межах розгляду справи №1/74пд та від 10.10.2012р. в межах розгляду справи №19/31пд, предметом розгляду яких було визнання недійсним кредитного договору про відкриття мультивалютної кредитної лінії №15-93/17-6256/06 від 16.08.2006р., вставлено факт виконання Банком зобовязань за кредитним договором в повному обсязі та факт того, що договір є дійсним та обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України (далі ГК України), ст.ст.525,526 ЦК України, субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобовязань, крім випадків, передбачених законом.

Як зазначає позивач, у відповідача наявна заборгованість за договором про відкриття мультивалютної кредитної лінії №15-93/17-6256/06 від 16.08.2006р., що складається з заборгованості за кредитом в сумі 39 140 197, 92 грн., заборгованості за відсотками в сумі 10 657 268, 26 грн., заборгованості за комісією в сумі 25 000,00 грн.

В підтвердження зазначеного, позивачем до матеріалів справи надані виписки ПАТ Промінвестбанку за аналітичними рахунками бухгалтерського обліку за Планом рахунків, з яких вбачається, що станом на дату відступлення права вимоги заборгованість відповідача-1 за кредитним договором складала: за кредитом в сумі 39 140 197, 92 грн., за відсотками в сумі 10 657 268, 26 грн., за комісією в сумі 25 000,00 грн. 26.11.2010 року зазначена заборгованість була відшкодована за рахунок відступлення прав вимоги за договором, укладеним між Банком та позивачем. У відповідності до ст. 1 Закону України „Про бухгалтерський облік та фінансову звітність, бухгалтерський облік це процес виявлення, вимірювання, реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації про діяльність підприємства зовнішнім та внутрішнім користувачам для прийняття рішень. Таким чином, суд приймає зазначені документи як належні докази, якими підтверджується спірна заборгованість на час укладання договору відступлення.

За твердженням позивача наразі заборгованість у визначеної в позовної заяві сумі відповідачами не погашена, у звязку з чим позивач наполягає на задоволені позову в повному обсязі.

В порушення ст. 33 ГПК України, відповідачами належними та допустимими доказами не спростовано факт невиконання зобовязань за укладеними правочинами та факт неотримання кредитних коштів, у звязку з чим суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивач.

Відповідно до ст.ст.611, 612 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив виконання зобовязання, якщо він не приступив до його виконання або не виконав у строк, встановлений договором або законом. Особливості регулювання відповідальності за порушення грошових зобовязань у відносинах субєктів господарювання визначаються приписами статей 534, 549-552 ЦК України, статей 229-234 ГК України та Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань.

У відповідності до п. 4.1 договору позивач заявив до стягнення пеню за несвоєчасне повернення кредиту в сумі 1 612 254,46 грн., пеню за несвоєчасну сплату відсотків в сумі 438 991,86 грн. та пеню за несвоєчасну сплату комісійної винагороди в розмірі 1 029,79грн.

За змістом ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано. Проте, як встановлено судом, п.2.3 кредитного договору та п. 3.2 договору поруки, сторони встановили строк нарахування пені до дати припинення обставин, які є підставою для нарахування пені.

Перевіривши розрахунок пені за несвоєчасне повернення кредиту, сплату відсотків та комісії, нарахованої позивачем за період з 27.11.2010 року по 3.03.2011 року, судом встановлена його арифметична вірність, відповідність приписам кредитного договору, висновкам Верховного суду України, викладеним у постанові по справі №3-29гс15 від 01.04.2015р., Постанові Пленуму Вищого господарського суду України № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань».

При вирішенні питання про задоволення вимог про стягнення пені судом враховано, що зазначені вимоги були заявлені позивачем у квітні 2011 року в межах справи №1/64. Протягом тривалого розгляду справи відповідачами не було здійснено жодних дій, спрямованих на виконання зобовязань по поверненню кредиту та сплаті відсотків. Крім іншого, суд вважає за неможливе застосувати до спірних відносин приписи ст. 2 Закону України Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції, за змістом якої на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року, оскільки позивач реалізував своє право на нарахування та заявлення до стягнення пені у 2011 році.

Відповідно до ч.ч.1-2 ст.554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Аналогічні за змістом умови щодо солідарної відповідальності поручителя містяться в п.1.2 договору поруки №15-94/02-3045/08 від 21.05.2008р.

За приписами ч.1 ст.543 ЦК України, у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Як зазначалося вище, відповідач-2 прийняв на себе зобовязання щодо солідарної відповідальності за виконання відповідачем-1 грошових зобовязань за кредитним договором. Прийнятий відповідачем-2 обовязок надає кредиторові (позивачу) право, при порушенні позичальником зобовязання, вимагати його виконання від будь-якої зобовязаної особи позичальника або/та поручителя.

Отже, беручи до уваги, що вимоги позивача про стягнення на підставі договору поруки 15-94/02-3045/08 від 21.05.2008р. заборгованості за кредитним договором про відкриття мульвалютної кредитної лінії №15-93/17-6256/06 від 16.08.2006р. в сумі 51 874 742,29 грн. є правомірними, доведені належним чином та відповідачами не спростовані, вони підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судовий збір покладається на відповідачів.

Враховуючи викладене та керуючись ст.129 Конституції України, ст.ст. 525, 526, 534, 549-552, 554, 611, 612, 629, §2 Глави 71 Цивільного кодексу України, ст.ст.193, 229-234, 345-346 Господарського кодексу України, ст.1, 3 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань, ст.ст.1, 4, 22, 33, 34, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Компанія з управління активами ІЗІ ЛАЙФ, м.Київ до Товариства з обмеженою відповідальністю ІСТ, м.Донецьк та Товариства з обмеженою відповідальністю Донспецпром, м.Донецьк про стягнення 51 874 742,29 грн. задовольнити.

Стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю ІСТ (86157, м. Макіївка, Донецька область, вул. Плеханова, 17/5, ) та Товариства з обмеженою відповідальністю Донспецпром (83087, м. Донецьк, вул. Калініна, 51, ) на корить Товариства з обмеженою відповідальністю Компанія з управління активами ІЗІ ЛАЙФ (03040, м. Київ, проспект 40-річчя Жовтня, б.92/1, ) заборгованість за договором про відкриття мультивалютної кредитної лінії №15-93/17-6256/06 від 16.08.2006р., яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 39 140 197, 92 грн., заборгованості за відсотками в сумі 10 657 268, 26 грн., заборгованості за комісією в сумі 25 000,00 грн., пені за несвоєчасне повернення кредиту в сумі 1 612 254,46 грн., пені за несвоєчасну сплату відсотків в сумі 438 991,86 грн., пені за несвоєчасну сплату комісійної винагороди в розмірі 1 029,79грн., витрат по сплаті державного мита в сумі 25 500,00 грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення в розмірі 236,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В судовому засіданні 19.10.2015р. оголошено вступну та резолютивну чистини рішення. Повний текст рішення за правилами ст.ст.84-85 ГПК України підписано 26.10.2015р.

Суддя П.В. Демідова