КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" жовтня 2015 р. Справа№ 910/22040/13

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Федорчука Р.В.

суддів: Лобаня О.І.

Майданевича А.Г.

при секретарі судового засідання Іващенко М.М.,

за участю представників сторін:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: Верхотуров О. О. (довіреість № 338-06 від 23.06.2015);

розглянувши матеріали апеляційної скарги

публічного акціонерного товариства "КОМПАНІЯ РОСТОК"

на рішення господарського суду міста Києва від 24.11.2014

у справі № 910/22040/13 (суддя Мудрий С.М.)

за позовом публічного акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКИЙ ІННОВАЦІЙНИЙ БАНК"

до публічного акціонерного товариства "КОМПАНІЯ РОСТОК"

про cтягнення 7732286,58 дол. США, що еквівалентно 61804166,65 грн. та 1154574,36 Євро, що еквівалентно 12360562,83 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста Києва від 24.11.2014 у справі № 910/22040/13 позов задоволено частково, стягнуто з публічного акціонерного товариства "Компанія Росток" на користь публічного акціонерного товариства "Український інноваційний банк" 1171239 доларів США 48 центів, що в еквіваленті складає 13698513 грн. 61 коп. простроченої заборгованості за процентами; 23058 доларів США 90 центів, що в еквіваленті складає 269690 грн. 92 коп. строкової заборгованості за процентами; 215018 доларів США 08 центів, що в еквіваленті складає 2514795 грн. 77 коп. пеню за порушення строків сплати тіла кредиту; 138 696 доларів США 25 центів, що в еквіваленті складає 1622155 грн. 42 коп. пеню за порушення строків сплати процентів; 179131 доларів США 89 центів, що в еквіваленті складає 2095080 грн. 19 коп. 3 % річних від простроченої суми кредиту; 80769 доларів США 24 центів, що в еквіваленті складає 944656 грн. 11 коп. 3% річних від простроченої суми процентів, прострочених за кредитною угодою від 22.11.2006р. №20094; 3070276 доларів США 54 центів, що в еквіваленті складає 35909159 грн. 21 коп. простроченої заборгованості за процентами; 59698 доларів США 36 центів, що в еквіваленті складає 698216 грн. 56 коп. строкової заборгованість за процентами; 556671 долар США 12 центів, що в еквіваленті складає 6510681 грн. 24 коп. пені за порушення строків сплати тіла кредиту; 364074 долари США 09 центів, що в еквіваленті складає 4258116 грн. 26 коп. пені за порушення строків сплати процентів; 411911 доларів США 64 центів, що в еквіваленті складає 4817611 грн. 86 коп. - 3 % річних від простроченої суми кредиту; 209076 доларів США 00 центів, що в еквіваленті складає 2445298 грн. 75 коп. 3 % річних від простроченої суми процентів, 524283 Євро 69 євроцентів, що в еквіваленті складає 8341204 грн. 61 коп. - простроченої заборгованості за процентами; 11911 Євро 64 євроцентів, що в еквіваленті складає 189510 грн. 81 коп. - строкової заборгованості за процентами; 111072 Євро 88 євроцентів, що в еквіваленті складає 1767137 грн. 98 коп. пені за порушення строків сплати тіла кредиту; 61028 Євро 54 євроценти, що в еквіваленті складає 970946 грн. 74 коп. пені за порушення строків сплати процентів, 81980 Євро 14 євроцентів, що в еквіваленті складає 1304280 грн. 75 коп. 3 % річних від простроченої суми кредиту; 32491 євро 06 євроцентів, що в еквіваленті складає 516 923 (п'ятсот шістнадцять тисяч дев'ятсот двадцять три) грн.54 коп. - 3 % річних від простроченої суми процентів, прострочених за кредитною угодою №20072 від 28.07.2004р., а також судовий збір в розмірі 48817грн. 44 коп.

Прийняте рішення судом першої інстанції мотивоване тим, що оскільки відповідачем неналежно виконувалися грошові зобов'язання за кредитними угодами: № 20094 та № №20072, то позовні вимоги про стягнення нарахованих процентів та користування кредитними коштами, пені, 3% річних та збитків від інфляції є такими, що підлягають задоволенню частково враховуючи висновки експертизи та скорочені строки позовної давності щодо заявленої до стягнення пені.

Не погодившись із вказаним рішенням, публічне акціонерне товариство "КОМПАНІЯ РОСТОК" подало до Київського апеляційного господарського суду скаргу, в якій просило скасувати рішення господарського суду міста Києва від 24.11.2014 у справі № 910/22040/13 та прийняте нове рішення яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Апеляційну скаргу скаржник обґрунтував тим, що оскільки позовна заява надійшла до суду 14.11.2013, то вимоги позивача щодо заявленої заборгованості за період 21.10.2009 по 01.11.2010 за кредитною угодою № 20072 та за період з 17.04.2010 по 01.11.2010 за кредитною угодою № 20094 не підлягають задоволенню у зв'язку зі сплином трирічного строку позовної давності. Скаржник зазначає, що господарським судом м. Києва в оспорюваному рішенні задоволено вимоги щодо сплати 3% річних з неправильним застосуванням ч. 2 ст. 625 ЦК України, оскільки 3% річних є штрафною санкцією, розмір та порядок нарахування якої не передбачено кредитними угодами. Апелянт зауважує, що в оспорюваному рішенні було частково задоволено вимоги (за період з 01.10.2010 по 01.11.2013) позивача, строк оплати яких не настав, оскільки позивач не звертався до відповідача з вимогою сплатити проценти за користування кредитними коштами.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 29.12.2014 у справі № 910/22040/13 призначено розгляд апеляційної скарги публічного акціонерного товариства "КОМПАНІЯ РОСТОК" на 21.01.2015.

15.01.2015 через відділ діловодства суду від представника позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому останній зазначив, що факти звернення відповідачем із письмовими проханнями щодо відстрочення сплати боргу є свідченням визнання відповідачем грошової заборгованості за кредитними угодами № 20072 та № 20094, а тому строк позовної давності було перервано. Позивач вказує, що оскаржуваним рішенням суду з відповідача стягнуто 3% річних у відповідності до вимог чинного законодавства України. Також позивач зауважує, що строки виплати процентів за користування кредитними коштами визначенні пунктом 3.5.1 кредитної угоди № 20094 та п. 3.6.3 кредитної угоди від 22.11.2006.

В судовому засіданні 21.01.2015 оголошено перерву до 16.02.2015.

Ухвалою суду від 16.02.2016 продовжено строк вирішення спору.

В судовому засіданні 16.02.2015 оголошено перерву до 02.03.2015.

В судовому засіданні 02.03.2015 оголошено перерву до 16.03.2015.

Враховуючи значну суму, яка заявлена до стягнення та складність розрахунків, судова колегія апеляційного господарського суд дійшов висновку про наявність підстав для призначення додаткової судової економічної експертизи у справі з метою усунення неповноти висновку судових експертів від 16.06.2014 № 935/936/14-45 в частині з'ясування розміру 3% річних, передбачених ст. 625 ЦК України, від суми простроченого кредиту та прострочених процентів за кредитом за кредитними угодами від 22.11.2006 р. № 20094 і від 28.07.2004 р. № 20072 із врахуванням додаткових угод до них.

Ухвалою суду від 16.03.2015 призначено по справі № 910/22040/13 додаткову судову економічну експертизу та зупинено провадження у справі.

Ухвалою суду від 21.09.2015 поновлено провадження у справі та призначено розгляд справи на 30.09.2015.

Ухвалою суду від 30.09.2015 відкладено розгляд справи на 07.10.2015.

07.10.2015 через відділ діловодства суду від представника відповідача надійшло клопотання про сплив позовної давності.

В судовому засіданні 07.10.2015 оголошено перерву до 08.10.2015.

Представник скаржника в судовому засіданні 08.10.2015 підтримав подану апеляційну скаргу в повному обсязі та просить скасувати рішення суду першої інстанції.

Представник позивача в судовому засіданні 08.10.2015 не з'явився.

Перевіривши матеріали справи, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції встановила наступне.

22.11.2006 року між акціонерним товариством "Український інноваційний банк" (змінено назву на публічне акціонерне товариство "Український інноваційний банк") (банк) та закритим акціонерним товариством "Компанія Росток" (позичальник) укладено кредитну угоду № 20094 та додаткові угоди до неї № 1 від 10.04.2007 року, № 2 від 20.12.2007 року, № 3 від 14.11.2008 року, № 4 від 15.12.2008 року.

Відповідно до п. 3.1 кредитної угоди, банк надав позичальнику кредит на умовах невідновлюваної кредитної лінії на термін по 21.11.2011 року включно з лімітом кредитної лінії в розмірі: з 23.11.06. - ліміт кредитної лінії встановлюється в розмірі 1000000,00 дол. США; з 17.12.06. - ліміт кредитної лінії встановлюється в розмірі 1225000,00 дол. США; з 17.01.07. - ліміт кредитної лінії встановлюється в розмір 1450000,00 дол. США; з 17.02.07. - ліміт кредитної лінії встановлюється в розмірі 1675000,00 дол. США; з 17.03.07. - ліміт кредитної лінії встановлюється в розмірі 1900000,00 дол. США.

Повернення кредиту відбувається шляхом перерахування коштів позичальником на відповідний рахунок, вказаний в п. 5.1.3 кредитної угоди, згідно з наступним графіком зменшення ліміту кредитної філії (пп. 3.5.1 кредитної угоди в редакції додаткової угоди № 4 від 15.12.08.): з 15.11.08. ліміт кредитної лінії зменшується на суму 10000,00 дол. США; з 15.12.08. ліміт кредитної лінії зменшується на суму 10000,00 дол. США; з 15.01.09 ліміт кредитної лінії зменшується на суму 30000,00 дол. США; з 15.02.09 ліміт кредитної лінії зменшується на суму 50000,00 дол. США; з 15.03.09 ліміт кредитної лінії зменшується на суму 50000,00 дол. США; з 15.04.09 ліміт кредитної лінії зменшується на суму 50000,00 дол. США; а починаючи з 15.05.09. та кожного 15 числа наступного місяця, ліміт кредитної лінії зменшується на суму 54838,00 дол. США, 21.11.11 - остаточне погашення в сумі 54860,00 дол. США зі сплатою банку процентів в розмірі 14 % річних, з 10.04.07. - 13 % річних, з 20.12.07 - 12,5 % річних, з 15.12.08 - 15 % річних (п. 3.4.1 кредитної угоди).

Згідно до п.п. 5.2.5. Угоди встановлено, що у разі невиконання Позичальником зобов'язань за Угодою, а також в інших випадках, передбачених Угодою Банк має право вимагати дострокового погашення заборгованості за Угодою.

Пунктом 6.1.5 Угоди передбачено, що невиконання, зокрема умов п. 3.4, п.3.5 Угоди тлумачиться як подія невиконання зобов'язання.

Відповідно до п. 6.2. Угоди зазначено, що якщо виникла і триває Подія невиконання зобов'язань, то сума Кредиту, нараховані проценти та інші суми, нараховані згідно з умовами Угоди, підлягають достроковому поверненню (сплаті), про що Банк письмово повідомляє Позичальника.

Позичальник повинен сплатити зазначену у повідомленні суму протягом десяти робочих днів з дати отримання повідомлення. У випадку порушення зазначеного строку сплати, Банк має право проводити будь-яку роботу щодо примусового стягнення боргу відповідно до чинного законодавства України.

На виконання п. 6.2. Угоди, Банком на адресу Позичальника було надіслано лист від 10.06.09. №1299/0/2-09 з вимогою дострокового погашення боргу, але як зазначає позивач, заборгованість Позичальником погашена не була.

Рішенням господарського суду міста Києва від 29.04.2010 у справі №30/362, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 02.07.2010 року та постановою Вищого господарського суду України від 20.10.2010 року, із закритого акціонерного товариства "Компанія Росток" на користь Акціонерного товариства "Український інноваційний банк" стягнуто заборгованість за кредитною угодою № 20094 в сумі 1096782 доларів США 00 центів заборгованості за кредитом, 713218 доларів США 00 центів простроченої заборгованості за кредитом, 294686,63 доларів США простроченої заборгованості за процентами, 87235,54 доларів США пені за порушення графіку зменшення ліміту кредитної лінії; 32874,44 доларів США пені за порушення строків сплати процентів.

28.07.2007 року між акціонерним товариством "Український інноваційний банк" (банк) та закритим акціонерним товариством "Компанія Росток" (позичальник) укладено кредитну угоду № 20072 про відкриття відновлювальної кредитної лінії та додаткові угоди до договору № 1 від 09.09.2004 р., № 2 від 13.12.2004 р., № 3 від 12.01.2005 р., № 4 від 20.01.2005 р., № 5 від 08.02.2005 р., № 6 від 04.03.2005 р., № 7 від 07.04.2005 р., № 8 від 18.07.2005 р., № 9 від 19.09.2005 р., № 10 від 16.12.2005 р., № 11 від 24.01.2006 р., № 12 від 10.03.2006 р., № 13 від 30.10.2006 р., № 14 від 18.06.2007 р., № 15 від 20.12.2007 р., № 16 від 05.02.2008 р., № 17 від 20.06.2008 р., № 18 від 02.07.2008 р., № 19 від 14.11.2008 р., № 20 від 15.12.2008 р., № 21 від 13.02.2009 р., № 22 від 31.03.2009 р.

З урахуванням положень додаткових угод відповідно до п. 3.1. договору позивач за первісним позовом зобов'язався надати відповідачеві за первісним позовом кредит в сумі 4716 000,00 доларів США та 950000,00 Євро з наступним графіком погашення кредиту:

15.11.2008 року -погашення в сумі 10000,00 доларів США та 5000,00 Євро;

15.12.2008 року -погашення в сумі 10000,00 доларів США та 5000,00 Євро;

15.01.2009 р. -погашення в сумі 30000,00 доларів США та 5000,00 Євро;

15.01.2010 року та кожного 15 числа наступного місяця -погашення в сумі 212091,00 доларів США та 42500,00 Євро;

15.10.2011 року остаточне погашення в сумі 212089,00 доларів США та 42500,00 Євро.

В порядку п. 3.5.1 договору (з урахуванням змін, внесених додатковою угодою № 20 від 15.12.2008 р.) відповідач зобов'язався сплачувати позивачеві проценти в розмірі: 13 % річних до 17.07.2005 р. включно, 12 % річних з 18.07.2005 р. на суму заборгованості за кредитом в доларах США, та 13 % річних до 19.12.2007 р. включно, з 20.12.2007 р. - 12,5 % річних до 14.12.2008 р. включно, а з 15.12.2008 р. - 15 % річних на суму заборгованості у доларах США та 15 % річних на суму заборгованості у Євро.

Відповідно до п.п. 6.1.2. п. 6.1. договору припинення відповідачем за первісним позовом виплат по погашенню кредиту чи сплаті процентів та інших платежів, передбачених договором, протягом двох місяців є подією невиконання зобов'язань.

Положеннями п. 6.2. договору сторони передбачили, що якщо виникла і триває подія невиконання зобов'язань, сума кредиту, нараховані проценти, а також інші суми, нараховані згідно з договором, підлягають достроковому поверненню (сплаті), про що позивач за первісним позовом письмово повідомляє відповідача за первісним позовом. Відповідач за первісним позовом зобов'язався сплатити зазначену в повідомленні суму протягом 10 робочих днів з дати отримання повідомлення.

10.06.2009 р. ПАТ «Компанії «Росток» надіслано лист № 1300/0/2-09 з вимогою дострокового погашення боргу.

Проте, ПАТ «Компанія «Росток» заборгованість за кредитною угодою № 20072 погашена не була.

Рішенням господарського суду міста Києва від 10.11.2009 року у справі №44/508, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 02.02.2010 року та постановою Вищого господарського суду України від 25.05.2010 року, із закритого акціонерного товариства "Компанія Росток" на користь акціонерного товариства "Український інноваційний банк" стягнуто 5052563 долара США 80 центів США 1022687 Євро 06 центів заборгованості.

Відповідно до ст. 35 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Так, преюдиційні факти є обов'язковими при вирішенні інших справ та не підлягають доказуванню, оскільки їх істинність встановлено у рішенні, у зв'язку з чим немає необхідності встановлювати їх знову, піддаючи сумніву істинність та стабільність судового акту, який набрав законної сили.

Норми статті 124 Конституції України визначають обов'язковість виконання усіма суб'єктами прав судового рішення у вказаній справі.

Згідно преамбули та статті 6 параграфу 1 Конвенції про захист прав та свобод людини, згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25.07.02 року у справі за заявою № 48553/99 "Совтрансавто-Холдінг" проти України", а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28.10.99 року у справі за заявою № 28342/95 "Брумареску проти Румунії" встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

В силу частини 3 статті 4 ГПК України, статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" згадані судові рішення та зміст самої Конвенції про захист прав та свобод людини є пріоритетним джерелом права для національного суду.

Таким чином, обставини справи зазначені в судових рішеннях від 29.04.2010 по справі № 30/362 та від 10.11.2009 № 44/508 не можуть бути поставлені під сумнів, а інші рішення, в тому числі і у даній справі № 910/22040/13, не можуть йому суперечити.

Як зазначено позивачем та не спростовано відповідачем кредитна заборгованість за кредитними угодами № 20094 та № 20072 не сплачена.

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача заборгованості за кредитною угодою №20094 та додатковими угодами до неї за період з 17.04.2010р. по 01.11.2013р., з яких: прострочена заборгованість за процентами в розмірі 1171239,48 доларів США, що в еквіваленті складає 13698513,61 грн., строкова заборгованість за процентами в розмірі 23058,90 доларів США, що в еквіваленті складає 269690,92 грн., пеня за порушення строків сплати тіла кредиту в розмірі 931606,23 доларів США, що в еквіваленті складає 10895825,18 грн.; пеня за порушення строків сплати процентів в розмірі 414858,38 доларів США, що в еквіваленті складає 4 852076,16 грн.; 3 (три) проценти від суми простроченого кредиту в розмірі 179131,89 доларів США, що складає 2095080,19 грн.; 3 (три) проценти від суми прострочених процентів в розмірі 80769,24 доларів США, що складає 944656,11 грн.; заборгованості за кредитною угодою №20072 та додатковими угодами до неї за період з 21.10.2009р. по 01.11.2013р. заборгованості, з яких: прострочена заборгованість за процентами в розмірі 3070276,48 доларів США, що в еквіваленті складає 35909159,21 грн., строкова заборгованість за процентами в розмірі 59698,36 доларів США, що в еквіваленті складає 698216,56 грн., пеня за порушення строків сплати тіла кредиту в розмірі 2 079818,41 доларів США, що в еквіваленті складає 24325017,45 грн.; пеня за порушення строків сплати процентів в розмірі 1070073,71 доларів США, що в еквіваленті складає 12515305,43 грн.; проценти згідно статті 625 ЦК України від суми простроченого кредиту в розмірі 411911,64 доларів США, що складає 4817611,86 грн.; проценти згідно статті 625 ЦК України від суми прострочених процентів в розмірі 209076,00 доларів США, що складає 2445298,75 грн.; прострочена заборгованість за процентами в розмірі 524283,69 євро, що в еквіваленті складає 8341204,61 грн., строкова заборгованість за процентами в розмірі 11911,64 євро, що в еквіваленті складає 189510,81 грн., пеня за порушення строків сплати тіла кредиту в розмірі 413312,85 євро, що в еквіваленті складає 6575690,06 грн.; пеня за порушення строків сплати процентів в розмірі 166453,83 євро, що в еквіваленті складає 2648233,16 грн.; проценти згідно статті 625 ЦК України від суми простроченого кредиту в розмірі 81980,14 євро, що складає 1304280,75 грн.; проценти згідно статті 625 ЦК України від суми прострочених процентів в розмірі 32491,06 євро, що складає 516923,54 грн.

Частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог -відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 2 Цивільного кодексу України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та також самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України).

Згідно ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Положеннями статті 1 кредитної угоди №20094 та кредитної угоди №20072 (з урахуванням змін, внесених додатковою угодою № 12 від 10.03.2008 р.) визначено, що під терміном дата платежів по процентах за кредитом в договорі розуміється період з 25 числа по останній робочий день кожного місяця, за який нараховуються проценти. У разі якщо за період з 25 числа місяця, за який нараховуються проценти, по останній день місяця відбувалися видачі кредитних коштів, позивач за первісним позовом в останній робочий день місяця здійснює перерахунок суми процентів. Донараховану суму процентів відповідач за первісним позовом зобов'язався сплатити в період до п'ятого календарного дня місяця, наступного за місяцем, за який сплачуються проценти.

Для визначення розміру заборгованості господарським судом м. Києва призначено судово-економічну експертизу.

За результатами проведення судово-економічної експертизи визначено, що заборгованість (прострочена заборгованість за кредитом, прострочена заборгованість за процентами, пеня за порушення строків сплати тіла кредиту, пеня за порушення строків сплати процентів) ПАТ "Компанії Росток" перед ПАТ "Український інноваційний банк" за кредитною угодою №20094 від 22.11.2006 року за період з 17.04.2010 року по 01.11.2013 станом на 01.11.2013р. підтверджується частково в сумі 4350762,99 дол.США (еквівалент 34775648,58 грн.), із врахуванням залишків заборгованостей станом на 17.04.201р., в тому числі: прострочена заборгованість за кредитом - 1810000,00 дол. США; прострочена заборгованість за процентами - 1171239,48 дол. США; строкова заборгованість за процентами - 23058,90 дол. США; пеня за порушення строків сплати тіла кредиту - 931606,23 дол. США; пеня за порушення строків сплати процентів - 414858,38 дол. США. Без врахування залишків заборгованостей станом на 17.04.2010 р. така сума розрахунково складає 3933689,77 дол. США (еквівалент 31441982,33 грн.), в тому числі: прострочена заборгованість за кредитом - 1810000,00 дол. США; прострочена заборгованість за процентами - 876552,85 дол. США; строкова заборгованість за процентами - 23058,90 дол. США; пеня за порушення строків сплати тіла кредиту - 842706,8 дол. США; пеня за порушення строків пеня за порушення строків сплати процентів - 381371,22 дол. США.

За результатами проведення судово-економічної експертизи визначено, що заборгованість (прострочена заборгованість за кредитом, прострочена заборгованість за процентами, пеня за порушення строків сплати тіла кредиту, пеня за порушення строків сплати процентів,) ПАТ "Компанії Росток" перед ПАТ "Український інноваційний банк" за кредитною угодою №20072 від 28.07.2004 за період з 21.10.2009р. по 01.11.2013р. підтверджується частково в сумах: 10965866,96дол. США (еквівалент 87650174,61грн. за курсом станом на 01.11.2013р. 7,993грн./дол. США), в тому числі: прострочена заборгованість за кредитом - 4686000,00 дол. США; прострочена заборгованість за процентами - 3070276,48 дол. США; строкова заборгованість за процентами - 59698,36 дол. США; пеня за порушення строків сплати тіла кредиту - 2079818,41 дол. США; пеня за порушення строків сплати процентів - 1070073,71 дол. США; 2050962,01євро (еквівалент 22 362 153,59 грн. за курсом НБУ станом на 01.11.2013р. 10,903251 грн./євро), в тому числі: прострочена заборгованість за кредитом - 935000,00 євро; прострочена заборгованість за процентами - 524283,69 євро; строкова заборгованість за процентами - 11911,64 євро; пеня за порушення строків сплати тіла кредиту - 413312,85 євро; пеня за порушення строків сплати процентів - 166453,83 євро.

За результатами проведення судово-економічної експертизи визначено, що заборгованість (прострочена заборгованість за кредитом, прострочена заборгованість за процентами, пеня за порушення строків сплати тіла кредиту, пеня за порушення строків сплати процентів,) ПАТ "Компанії Росток" перед ПАТ "Український інноваційний банк" за кредитною угодою за кредитною угодою №20072 від 28.07.2004 за період з 21.10.2009р. по 01.11.2013р., без врахування вхідних сум процентів та залишків пені станом на 20.10.2009р., документально підтверджується частково в сумах 10501089,70 дол. США (еквівалент 83 935 209,97 грн. за курсом НБУ станом на 01.11.2013р. 7,993 грн./дол. США), в тому числі: прострочена заборгованість за кредитом - 4686000,00 дол. США; заборгованість за процентами - 2697325,13 дол. США; пеня за порушення строків сплати тіла кредиту - 2076288,03 дол. США; пеня за порушення строків сплати процентів - 1041476,58 дол. США; 1943678,38 євро (еквівалент 21192413,24 грн. за курсом НБУ станом на 01.11.2013р. 10,903251 грн./євро), в тому числі: прострочена заборгованість за кредитом 935000,00 євро; заборгованість за процентами 434370,07євро; пеня за порушення строків сплати тіла кредиту 413289,84 євро; пеня за порушення строків сплати процентів 161018,54 євро.

З огляду на зазначене, колегія суддів апеляційного суду вважає правомірними висновки місцевого господарського суду про задоволення позовних вимог в частині стягнення 1171239,48 доларів США, що в еквіваленті складає 13698513,61 грн. простроченої заборгованості за процентами, 23058,90 доларів США, що в еквіваленті складає 269690,92 грн. строкової заборгованості за процентами по кредитній угоді №20094 від 22.11.2006 року та 3070276,54 доларів США, що в еквіваленті складає 35909159,21 грн. простроченої заборгованості за процентами; 59698,36 доларів США, що в еквіваленті складає 698216,56 грн. строкової заборгованість за процентами; 524283,69 Євро, що в еквіваленті складає 8341204,61 грн. простроченої заборгованості за процентами; 11911,64 Євро, що в еквіваленті складає 189510,81 грн. строкової заборгованості за процентами по кредитній угоді №20072 від 28.07.2004 року є обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню.

Відповідач заявив про застосування строків позовної давності та відмову у задоволенні позовних вимог в частині нарахованих процентів за кредитною угодою № 20094 за період з 17.04.2010 по 14.11.2010 в розмірі 436202,45 дол. США; нарахованих за кредитною угодою № 20072 за період з 21.10.2009 по 14.11.2010 у сумі 1057076,33 доларів США та 115445,30 євро.

Стаття 256 Цивільного кодексу України визначає, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Згідно з ст. 253 Цивільного кодексу України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язують його початок.

Відповідно до ст. 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Положеннями ст. 267 Цивільного кодексу України визначено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Відповідач у поданих заяві та відзиві просив суд застосувати строк позовної давності до вимог позивача.

Статтею 264 Цивільного кодексу України визначено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Пунктом 4.4.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 10 від 29.05.2013 "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" (із змінами і доповненнями) роз'яснено, що у дослідженні обставин, пов'язаних із вчиненням зобов'язаною особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку (ч. 1 ст. 264 ЦК України), господарському суду необхідно у кожному випадку встановлювати, коли конкретно вчинені боржником відповідні дії, маючи на увазі, що переривання перебігу позовної давності може мати місце лише в межах строку давності, а не після його спливу.

До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов'язку, можуть, з урахуванням конкретних обставин справи, належати:

визнання пред'явленої претензії;

зміна договору, з якої вбачається, що боржник визнає існування боргу, а так само прохання боржника про таку зміну договору;

письмове прохання відстрочити сплату боргу;

підписання уповноваженою на це посадовою особою боржника разом з кредитором акта звірки взаєморозрахунків, який підтверджує наявність заборгованості в сумі, щодо якої виник спір;

часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій.

При цьому якщо виконання зобов'язання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу.

Вчинення боржником дій з виконання зобов'язання вважається таким, що перериває перебіг позовної давності, лише за умови, коли такі дії здійснено уповноваженою на це особою, яка представляє боржника у відносинах з кредитором у силу закону, на підставі установчих документів або довіреності.

Відповідно до п. 4.4.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 10 від 29.05.2013 "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" (із змінами і доповненнями) за змістом частини другої статті 264 ЦК України переривання перебігу позовної давності шляхом пред'явлення позову матиме місце у разі не будь-якого подання позову, а здійсненого з додержанням вимог процесуального закону, зокрема, статей 54, 56, 57 ГПК.

Матеріали справи свідчать, що 10.12.2015, 09.09.2010 та 10.12.2010 відповідач звертався до суду із заявами про відстрочення сплати боргу в рамках справи № 30/362 та справи № 44/508 рішеннями по яких стягнуто заборгованість по спірним кредитним договорам.

З урахуванням викладеного апеляційний суд дійшов висновку, що строк позовної давності для пред'явлення позивачем позовних вимог станом на день звернення до суду з позовом не пропущено, оскільки такий строк було перервано поданими відповідачем заявами про відстрочення сплати боргу.

У зв'язку з неналежним виконанням грошових зобов'язань за кредитними угодами позивач нарахував відповідачу пеню за порушення строків сплати тіла кредиту в розмірі 931606,23 доларів США, що в еквіваленті складає 10895825,18 грн.; пеню за порушення строків сплати процентів в розмірі 414858,38 доларів США, що в еквіваленті складає 4852076,16 грн. за кредитною угодою №20094 від 22.11.2006 року та пеню за порушення строків сплати тіла кредиту в розмірі 2079818,41 доларів США, що в еквіваленті складає 24325017,45 грн.; пеню за порушення строків сплати процентів в розмірі 1070073,71 доларів США, що в еквіваленті складає 12515305,43 грн.; пеню за порушення строків сплати тіла кредиту в розмірі 413312,85 євро, що в еквіваленті складає 6575690,06 грн.; пеню за порушення строків сплати процентів в розмірі 166453,83 євро, що в еквіваленті складає 2648233,16 грн. згідно кредитної угоди №20072 від 28.07.2004 року.

У частині першій статті 546 ЦК України зазначено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частини перші і третя статті 549 ЦК України).

Згідно з частиною другою статті 343 ГК України та статтями 1 і 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня.

За приписами частини шостої статті 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до п.7.3 кредитної угоди №20094 від 22.11.2006 року та п.3.5.2 кредитної угоди №20072 від 28.07.2004 року, у разі порушення строків сплати процентів за кредитом, позичальник сплачує банку пеню. Пеня нараховується на суму несплачених (несвоєчасно сплачених) процентів, із розрахунку фактичної кількості прострочених днів, в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який нараховується пеня.

Відповідач заявив про пропуск позивачем позовної давності в частині нарахування пені за період з 21.10.2009 року по 01.11.2013 року.

Згідно із пунктом 1 частини 2 статті 258 Цивільного кодексу України, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік.

Відповідно до ч. 4 статті 267 ЦК України слив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для застосування строків позовної давності до вимог позивача в частині нарахування пені за період з 21.10.2009 по 14.11.2012 та часткового задоволення пені по кредитній угоді №20094 від 22.11.2006 року: пені за порушення строків сплати тіла кредиту в розмірі 215018,08 доларів США, що в еквіваленті складає 2514795,77 грн., пені за порушення строків сплати процентів в розмірі 138696,25 доларів США, що в еквіваленті складає 1622155,42 грн.; по кредитній угоді №20072 від 28.07.2004 року: пені за порушення строків сплати тіла кредиту в розмірі 556671,12 доларів США, що в еквіваленті складає 6510681,24 грн.; пені за порушення строків сплати процентів в розмірі 364074,09 доларів США, що в еквіваленті складає 4258116,26 грн., пені за порушення строків сплати тіла кредиту в розмірі 111072,88 Євро, що в еквіваленті складає 1767137,98 грн., пені за порушення строків сплати процентів в розмірі 61028,54 Євро, що в еквіваленті складає 970946,74 грн.

Також позивач заявив до стягнення по кредитній угоді № 20094 від 22.11.2006: 3 % річних від простроченої суми кредиту в розмірі 179131,89 доларів США, що в еквіваленті складає 2 095080,19 грн., 3 % річних від простроченої суми процентів в розмірі 80769,24 доларів США, що в еквіваленті складає 944656,11 грн.; по кредитній угоді № 20072 від 28.07.2004р.: 3% річних від простроченої суми кредиту в розмірі 411911,64 доларів США, що в еквіваленті складає 4817611,86 грн., 3 % річних від простроченої суми процентів в розмірі 209076,00 доларів США, що в еквіваленті складає 2445298,75 грн., 3% річних від простроченої суми кредиту в розмірі 81980,14 Євро, що в еквіваленті складає 1304280,75 грн., 3% річних від простроченої суми процентів в розмірі 32491,06 євро, що в еквіваленті складає 516 923,54 грн.

Частиною 2 ст.625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Грошове зобов'язання - це зобов'язання боржника заплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового договору та на інших підстав, передбачених цивільним законодавством України.

Відповідно до п. 4.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

З огляду на зазначене, скаржник в апеляційній скарзі дійшов помилкового висновку щодо необхідності встановлення в договорі процентів річних в розумінні статті 625 ЦК України та встановлення розміру процентів річних в договорі.

Апеляційним господарський судом встановлено, що судом першої інстанції винесено рішення з врахуванням висновків проведеної у справі судово-економічної експертизи, а в частині, в якій судовою експертизою не було надано відповідей на поставлені судом запитання, вирішення яких згідно ухвали суду від 24.12.2013р. про призначення вказаної експертизи потребувало спеціальних знань, з врахуванням лише заяви про збільшення вимог позивача без належних розрахунків і доказів на підтвердження змінених вимог.

За результатами проведення додаткової судово-економічної експертизи визначено, що заборгованість відповідача перед позивачем

- за кредитною угодою № 20094 за період з 17.04.2010 по 01.11.2013 підтверджується у розмірі 179131,89 доларів США (еквівалент складає 2095080,10 грн.) 3% річних від простроченої суми кредиту та 80769,24 доларів США (еквівалент складає 944656,11 грн.) 3% річних від простроченої суми процентів;

- за кредитною угодою № 20072 за період з 21.10.2009 по 01.11.2013 підтверджується у розмірі 411911,64 доларів США (еквівалент складає 4817611,86 грн.) 3% річних від простроченої суми кредиту та 209076 доларів США (еквівалент складає 2445298,75 грн.) 3% річних від простроченої суми процентів;

- за кредитною угодою № 20072 за період з 21.10.2009 по 01.11.2013 підтверджується у розмірі 81978,87 євро (еквівалент складає 1304260,54 грн.) 3% річних від простроченої суми кредиту та 32491,06 євро (еквівалент складає 516923,54 грн.) 3% річних від простроченої суми процентів.

Отже, враховуючи зазначене, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення 3% річних за кредитною угодою № 20072 в повному обсязі заявлених до стягнення, оскільки відповідно до висновків додаткової експертизи 3% річних від простроченої суми кредиту (євро) за кредитною угодою № 20072 підтверджується у розмірі 81978,87 євро (еквівалент складає 1304260,54 грн.) 3% річних від простроченої суми кредиту.

Відповідач заявив про застосування строків позовної давності та відмову у задоволенні позовних вимог в частині нарахованих 3% річних від тіла кредиту за кредитною угодою № 20094 за період з 17.04.2010 по 14.11.2010 в розмірі 26851,23 дол. США; 3% річних від простроченої суми процентів за кредитною угодою № 20094 за період з 17.04.2010 по 14.11.2010 в розмірі 47781,86 дол. США; 3% річних від тіла кредиту за кредитною угодою № 20072 за період з 21.10.2010 по 14.11.2010 в розмірі 24807,60 дол. США; % річних від тіла кредиту за кредитною угодою № 20072 за період з 21.10.2010 по 14.11.2010 в розмірі 4767,54 євро.

Проте, апеляційним господарським судом встановлено, що строк позовної давності для пред'явлення позивачем позовних вимог станом на день звернення до суду з позовом не пропущено, оскільки такий строк було перервано поданими відповідачем заявами про відстрочення сплати боргу а рамках справ № 30/362 та № 44/508.

Відповідно до ст. 104 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є, зокрема, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи.

Отже, враховуючи наведене, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що апеляційна скарга публічного акціонерного товариства "КОМПАНІЯ РОСТОК" підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції розподіляє судові витрати.

Керуючись статями 33, 34, 49, 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "КОМПАНІЯ РОСТОК" на рішення господарського суду міста Києва від 24.11.2014 у справі № 910/22040/13 задовольнити частково.

2. Рішення господарського суду міста Києва від 24.11.2014 у справі № 910/22040/13 змінити в частині стягнення 3 % річних від простроченої суми кредиту.

3. У вказаній частині стягнути з публічного акціонерного товариства "Компанія Росток" на користь публічного акціонерного товариства "Український інноваційний банк" 81987,87 Євро, що в еквіваленті 1304260,54 грн. 3 % річних від простроченої суми кредиту та 48818,38 судового збору за розгляд спору в суді першої інстанції.

4. В іншій частині рішення господарського суду міста Києва від 24.11.2014 у справі № 910/22040/13 залишити без змін.

5. Стягнути з публічного акціонерного товариства "Український інноваційний банк" на користь публічного акціонерного товариства "Компанія Росток" судові витрати в розмірі 13194,50 грн. судових витрат за проведення експертизи призначеної судом першої інстанції.

6. Доручити господарському суду міста Києва видати накази.

7. Справу № 910/22040/13 повернути до господарського суду міста Києва.

8. Постанова апеляційного господарського суду набирає законної сили з дня її прийняття.

9. Постанову Київського апеляційного господарського суду може бути оскаржено протягом 20 днів до Вищого господарського суду України у порядку, передбаченому ст. 109 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Р.В. Федорчук

Судді О.І. Лобань

А.Г. Майданевич

Повний текст підписаний 29.10.2015