РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.10.2015Справа №910/20525/15

За первісним позовом Державного територіально-галузевого об'єднання "Львівська залізниця"

до Публічного акціонерного товариства "Компанія "Райз"

про стягнення 283 034,36 грн

та

за зустрічним позовом Публічного акціонерного товариства "Компанія "Райз"

до Державного територіально-галузевого об'єднання "Львівська залізниця"

про зобов'язання вчинити дії.

Суддя Нечай О.В.

Представники сторін:

від ДТГО «Львівська залізниця»: Пантюшева Н.М., за довіреністю

від ПАТ «Компанія «Райз»: Фурман В.В., за довіреністю.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд господарського суду міста Києва були передані позовні вимоги Державного територіально-галузевого об'єднання «Львівська залізниця» (далі - позивач за первісним позовом) до Публічного акціонерного товариства «Компанія «Райз» (далі - відповідач за первісним позовом) про стягнення 283 034,36 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 12.08.2015 було порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 16.09.2015.

08.09.2015 до відділу діловодства господарського суду міста Києва від представника позивача за первісним позовом надійшло повідомлення про відсутність аналогічного спору.

16.09.2015 через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником Публічного акціонерного товариства «Компанія «Райз» (далі - позивач за зустрічним позовом) було подано зустрічну позовну заяву до Державного територіально-галузевого об'єднання «Львівська залізниця» (далі - відповідач за зустрічним позовом) про зобов'язання вчинити дії.

16.09.2015 у судове засідання представники сторін з'явились.

У судовому засіданні 16.09.2015 було оголошено перерву до 17.09.2015.

17.09.2015 через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником відповідача за первісним позовом було подано клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

У судове засідання 17.09.2015 представник ДТГО «Львівська залізниця» не з'явився, представник ПАТ «Компанія «Райз» з'явився.

Враховуючи те, що представник ДТГО «Львівська залізниця» у судове засідання 17.09.2015 не з'явився, розгляд справи було відкладено на 21.10.2015.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 18.09.2015 було прийнято для спільного розгляду з первісним позовом зустрічний позов Публічного акціонерного товариства «Компанія «Райз» до Державного територіально-галузевого об'єднання «Львівська залізниця» про зобов'язання вчинити дії.

13.10.2015 до відділу діловодства господарського суду міста Києва представником ДТГО «Львівська залізниця» було подано відзив на зустрічну позовну заяву. У судове засідання 21.10.2015 представник ДТГО «Львівська залізниця» з'явився, надав суду усні пояснення по суті спору, первісний позов підтримав в повному обсязі, проти зустрічного позову заперечував.

Представник ПАТ «Компанія «Райз» у судове засідання 21.10.2015 з'явився, подав заяву про забезпечення позову, надав суду усні пояснення по суті спору, проти первісного позову заперечував, зустрічний позов підтримав та просив задовольнити.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

15.07.2014 між Державним територіально-галузевим об'єднанням «Львівська залізниця» (далі - постачальник, позивач за первісним позовом) та Мостиською філією Публічного акціонерного товариства «Компанія «Райз» (далі - споживач, відповідач за первісним позовом) було укладено Договір на постачання електричної енергії № 1205 (далі - Договір), відповідно до умов якого постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача з дозволеною потужністю 2 558 квт, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору.

Відповідно до п. 2.1 Договору сторони домовились про те, що під час виконання умов цього Договору, а також вирішення всіх питань, що не обумовлені цим Договором, сторони зобов'язуються керуватись чинним законодавством України, та Правилами користування електричною енергією.

Пунктом 2.3.3 Договору визначено, що споживач зобов'язується оплачувати постачальнику за такі види нарахувань, як вартість електричної енергії (в тому числі така, що надійшла на підставі визнаної претензії або за рішенням суду) з ПДВ, без облікове споживання електричної енергії з ПДВ, по актах перевірки порушень ПКЕЕ (у т.ч. розкрадань) з ПДВ, підвищена плата за споживання електричної енергії понад договірну величину, підвищена плата за перевищення договірної величини потужності згідно з умовами додатків «Порядок розрахунків» та «Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії» виключно коштами, які перераховуються споживачем на поточний рахунок із спеціальним режимом використання.

Згідно з п. 6.21 Правил користування електричною енергією, затверджених Постановою Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України № 28 від 31.07.1996 (далі - Правила), у разі зниження споживачем протягом двох розрахункових періодів середньої фактичної величини споживання електричної потужності та/або обсягу споживання електричної енергії до рівня, який нижче мінімально допустимого рівня завантаження схеми обліку (а саме, значення обсягу електричної енергії, визначеного за показами засобів обліку менше значення обсягу електричної енергії, визначеного як добуток навантаження електроустановок на мінімально допустимому рівні завантаження схеми обліку на тривалість визначеного в договорі часу роботи струмоприймачів протягом розрахункового періоду), електропередавальна організація (постачальник електричної енергії) має висунути вимогу до власника цих засобів обліку щодо приведення розрахункового обліку відповідно до вимог нормативно-технічних документів (якщо таке зниження споживання електричної потужності та/або обсягу споживання електричної енергії не передбачено проектними рішеннями). Мінімально допустимий рівень завантаження схеми обліку визначається:

- у разі, якщо схема обліку не обладнана трансформаторами струму, виходячи із струму навантаження, який дорівнює порогу чутливості лічильника прямого включення;

- у разі встановлення у схемі обліку трансформаторів струму, виходячи з величини, яка є більшою: мінімального струму первинних обмоток трансформаторів струму, при яких нормується їх похибка, або добутку порога чутливості засобу обліку (лічильника) на коефіцієнт трансформації трансформаторів струму.

До закінчення одного повного розрахункового періоду з дня надання такої вимоги вперше розрахунки за спожиту електричну енергію проводяться за показами встановлених засобів обліку. Після закінчення цього терміну та за умов, що розрахунковий облік належить споживачу та не був приведений у відповідність до вимог нормативно-технічних документів, обсяг спожитої електричної енергії розраховується, виходячи з навантаження електроустановок споживача на рівні мінімально допустимого рівня завантаження схеми обліку та визначеного в договорі часу роботи струмоприймачів.

У разі, якщо умови температурного режиму в місці встановлення належного споживачу засобу обліку не відповідають визначеним нормативно-технічними документами та/або паспортними даними засобів обліку вимогам температурного режиму експлуатації засобів обліку, у зимовий період (грудень - лютий) обсяг спожитої електричної енергії збільшується на 5 % у порівнянні з обсягом, визначеним за фактичними показами цього засобу обліку.

Відповідно до п. 3.33 Правил електропередавальна організація (постачальник електричної енергії за регульованим тарифом) не рідше одного разу на шість місяців має здійснювати контрольний огляд засобу обліку.

Позивачем за первісним позовом, 16.10.2014 було складено Акт № 01-1014/00919 та Акт № 01-1014/00918 про контрольний огляд засобів обліку споживача електричної енергії в присутності представника відповідача за первісним позовом, в якому зазначено вимогу про приведення трансформаторів струму до вимог ПУЕ та ПКЕЕ.

В січні 2015 року відповідачем за первісним позовом надано позивачу за первісним позовом акт про використану активну (реактивну) електричну енергію, з якого вбачається, що обсяг споживання відповідачем за первісним позовом електричної енергії нижчий мінімально допустимого рівня завантаження схеми обліку.

Позивач за первісним позовом листом від 24.12.2014 № ЕЕ-6/1313 звернувся до відповідача за первісним позовом з вимогою про приведення засобів обліку електричної енергії у відповідність до вимог пунктів 3.1 та 6.21 Правил та Правил улаштування електроустановок споживача, у зв'язку із зменшенням споживання електричної потужності, та повідомив відповідача за первісним позовом, що у разі не виконання вимог зазначених у листі, розрахунок спожитої електричної енергії проводитиметься на підставі п. 6.21 Правил.

Позивачем за первісним позовом у січні 2015 виставлено відповідачу за первісним позовом рахунок № 1205 за спожиту електричну енергію на суму 449 386,90 грн, в тому числі із врахуванням 5 % за недозавантаженість трансформаторів струму.

Крім того, позивачем за первісним позовом було виставлено відповідачу за первісним позовом рахунки № 1205 від 28.02.2015 на суму 20 441,11 грн за спожиту активну електричну енергію, № 1205 від 31.03.2015 на суму 31 953,27 грн, за спожиту активну електричну енергію, № 1205/р від 31.03.2015 на суму 49,97 грн за реактивну електричну енергію, № 1205 від 30.04.2015 на суму 22 112,72 грн за спожиту активну електричну енергію, № 1205/р від 30.04.2015 на суму 24,64 грн за реактивну електричну енергію, № 1205 від 31.05.2015 на суму 13 561,92 грн за спожиту активну електричну енергію, №1205/р від 31.05.2015 на суму 28,46 грн за реактивну електричну енергію, № 1205 від 30.06.2015 на суму 8 239,68 грн за спожиту активну електричну енергію, № 1205/р від 30.06.2015 на суму 81,35 грн за реактивну електричну енергію, № 1205 від 31.07.2015 на суму 104 041,74 грн за спожиту активну електричну енергію, № 1205/р від 31.07.2015 на суму 6 199,94 грн за реактивну електричну енергію, що підтверджується матеріалами справи.

Проте, відповідачем за первісним позовом було оплачено лише частину сум, зазначених у вказаних рахунках, а саме за січень 2015 року сплачено 377 652,00 грн за спожиту активну електричну енергію та 103,07 грн за реактивну електричну енергію за січень, березень, квітень та травень 2015 року.

16.09.2015 представником позивача за зустрічним позовом було подано зустрічну позовну заяву про зобов'язання відповідача за зустрічним позовом провести перерахунок використаної електроенергії шляхом визначення на підставі показів технічних (контрольних) засобів обліку, який встановлено на тяговій підстанції ЕЧЕ-38, та зобов'язати відповідача за зустрічним позовом сторнувати рахунок № 1205 від 31.01.2015 із врахуванням перерахунку використання електроенергії.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач за зустрічним позовом посилається на те, що в період грудня 2014 по березень 2015 об'єкт, що під'єднано до електропостачання на підставі Договору, знаходився на стадії будівництва та пусконалагоджувальних робіт, відповідно 18.02.2015 позивач за зустрічним позовом звернувся до відповідача за зустрічним позовом з проханням перерахувати рахунок № 1205 від 31.01.2015 та змінити донарахування з 5% на 1%.

Крім того, позивач за зустрічним позовом зазначає, що ним було повідомлено відповідача за зустрічним позовом про прийняття рішення позивачем за зустрічним позовом про додання ще однієї точки обліку для уникнення недовантаження трансформаторів та про внесення необхідних змін до проектної документації.

16.03.2015 позивач за зустрічним позовом звернувся також до Державної інспекції з енергетичного нагляду за режимами споживання і теплової енергії у Західному регіоні з проханням перерахувати рахунок № 1205 від 31.01.2015, внести зміни у схему електропостачання підприємства та замінити трансформатори струму на лінії електропередач.

25.03.2015 позивач за зустрічним позовом отримав лист від Державної інспекції з енергетичного нагляду за режимами споживання і теплової енергії у Західному регіоні, відповідно до якого вирішено внести зміни до проектної документації, службі електропостачання постачальника разом з споживачем розглянути можливість розрахунку за спожиту електричну енергію по показах контрольного лічильника та службі електропостачання постачальника переглянути донарахування за спожиту електричну енергію.

Листом від 07.04.2015 № ЕЕ-6/373 відповідач за зустрічним позовом повідомив позивача за зустрічним позовом про вирішення останнім провести перерахунок використаної споживачем електроенергії шляхом визначення на підставі показів технічних засобів обліку до моменту приведення обліку до вимог ПУЕ та ПКЕЕ, та за умови дотримання термінів виконання, які зазначені в листі позивача за первісним позовом від 26.02.2015 № 26/02 та зазначив, що сторнування рахунку № 1205 від 31.01.2015 на суму 554 979,31 грн буде проведено після виконання позивачем за зустрічним позовом змін в частині обліку та проектної документації.

Як зазначає позивач за зустрічним позовом, 01.06.2015 було проведено зміни в частині обліку, відповідно до вимог ПКЕЕ, додавши ще одну точку обліку, яка б використовувалась під час незначного споживання електроенергії.

Відповідач за зустрічним позовом, заперечуючи проти зустрічного позову, зазначає, що він вперше висував позивачу за зустрічним позовом вимогу про приведення засобів обліку електроенергії в актах від 16.10.2014 № 01-1014/00919 та № 01-1014/00918 з терміном усунення до 16.01.2015, що підтверджується матеріалами справи. Більше того, листом від 24.12.2014 № ЕЕЕ-6/1313 відповідач за зустрічним позовом повторно звернувся до позивача за зустрічним позовом з вимогою про приведення засобів обліку електроенергії до вимог ПКЕЕ та ПУЕ.

Однак споживач не виконав зазначені вимоги, внаслідок чого, тільки 31.01.2015 відповідач за зустрічним позовом виставив позивачу за зустрічним позовом рахунок № 1205, що свідчить про те, що ним було надано позивачу за зустрічним позовом достатньо часу для усунення зазначеного порушення.

Таким чином, позивачем за зустрічним позовом було порушено терміни, визначені відповідачем за зустрічним позовом, для усунення зазначеного порушення, та усунено його лише 01.06.2015, що підтверджується актом здачі-приймання електромонтажних робіт, копія якого міститься в матеріалах справи.

Крім того, Державна інспекція з енергетичного нагляду за режимами споживання і теплової енергії у Західному регіоні, відповідно до Закону України «Про електроенергетику» та Постанови Кабінету Міністрів України від 13.02.2006 № 131, в своєму листі № 01/04-481 від 25.03.2015 перевищила свої повноваження в частині рекомендації відповідачу за зустрічним позовом здійснити перерахунок рахунку від 31.01.2015 № 1205.

Відповідно до статей 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

З огляду на вищевикладене, оскільки позивачем за зустрічним позовом було порушено вимоги ПКЕЕ та Правил улаштування електроустановок, що підтверджується матеріалами справи, та не усунено зазначене порушення у встановлений відповідачем за зустрічним позовом строк, суд дійшов висновку про те, що відповідач за зустрічним позовом правомірно виставив позивачу за зустрічним позовом рахунок № 1205 від 31.01.2015 на суму 489 019,90 грн, отже позовні вимоги позивача за зустрічним позовом про проведення перерахунку використаної електроенергії шляхом визначення на підставі показів технічних (контрольних) засобів обліку, який встановлено на тяговій підстанції ЕЧЕ-38, та зобов'язання відповідача за зустрічним позовом сторнувати рахунок № 1205 від 31.01.2015 із врахуванням перерахунку використання електроенергії, є безпідставними, а тому не підлягають задоволенню.

Таким чином, у відповідача за первісним позовом існує перед позивачем за первісним позовом заборгованість за Договором за період з січня 2015 року по липень 2015 року включно за спожиту активну електричну енергію в розмірі 262 085,34 грн та за період червень - липень 2015 року за реактивну електричну енергію в розмірі 6 281,29 грн, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 1 ст. 610 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про електроенегетику» споживання енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником.

З огляду на вищенаведене, позовні вимоги про стягнення з відповідача за первісним позовом заборгованості за період з січня 2015 року по липень 2015 року включно за спожиту активну електричну енергію в розмірі 262 085,34 грн та за період червень - липень 2015 року за реактивну електричну енергію в розмірі 6 281,29 грн підлягають задоволенню.

Крім основної заборгованості, позивач за первісним позовом також просить суд стягнути з відповідача за первісним позовом пеню в розмірі 14 667,73 грн.

Відповідно до п. 4.2.1 Договору за внесення платежів, передбачених пунктами 2.3.3 -2.3.4 цього Договору з порушенням термінів, визначених відповідним додатком, споживач сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати. Сума пні зазначається у розрахунковому документів окремим рядком.

Згідно з ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Як вбачається з ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Судом визначено періоди нарахувань пені, відповідно до умов Договору та приписів чинного законодавства України, а також здійснено перерахунок заявленої позивачем за первісним позовом до стягнення суми пені та встановлено, що зазначена сума пені розрахована вірно. Тому позовні вимоги про стягнення з відповідача за первісним позовом на користь позивача за первісним позовом пені в розмірі 14 667,73 грн також підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 ГПК України судовий збір за подання первісного позову покладається на відповідача за первісним позовом, оскільки первісний позов підлягає задоволенню, в свою чергу, судовий збір за подання зустрічного позову покладається на позивача за зустрічним позовом, оскільки зустрічний позов не підлягає задоволенню.

21.10.2015 р. у судовому засіданні представником позивача за зустрічним позовом було подано заяву про забезпечення позову у даній справі.

Відповідно до статті 66 ГПК України господарський суд за заявою сторони, прокурора або з власної ініціативи має право вжити передбачених статтею 67 цього Кодексу заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Мотивуючи свою заяву про забезпечення позову, позивач за зустрічним позовом зазначає суду про те, що у випадку вирішення спору у справі на користь позивача за зустрічним позовом, існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача за зустрічним позовом до ухвалення рішення, а саме можливість відключення його об'єкту від електропостачання у зв'язку із не підтвердженою заборгованістю за постачання електроенергії та необґрунтованим її донарахуванням, в зв'язку з чим просить заборонити відповідачу за зустрічним позовом вчиняти дії по відключенню об'єкту позивача за зустрічним позовом від електропостачання.

Розглянувши заяву позивача за зустрічним позовом про забезпечення позову, суд дійшов висновку про відсутність підстав для її задоволення, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 67 ГПК України позов забезпечується:

- накладанням арешту на майно або грошові суми, що належать відповідачу;

- забороною відповідачеві вчиняти певні дії;

- забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;

- зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Згідно з п. 1 постанови Пленуму Вищого господарського суду від 26.12.2011 р. № 16 «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову» (далі - Постанова) у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Отже, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен брати до уваги інтереси не лише позивача за зустрічним позовом, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Враховуючи викладене, а також зважаючи на те, що суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення зустрічного позову та наявність підстав для задоволення первісного позову, заява позивача за зустрічним позовом про забезпечення позову не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 4, 49, 66, 82 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства "Компанія "Райз" про вжиття заходів до забезпечення позову відмовити.

2. Первісний позов задовольнити повністю.

3. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Компанія "Райз" (03115, м. Київ, проспект Перемоги, будинок 121В; ідентифікаційний код: 13980201) на користь Державного територіально-галузевого об'єднання "Львівська залізниця" (79007, Львівська обл., місто Львів, вулиця Гоголя, будинок 1; ідентифікаційний код: 01059900) заборгованість за спожиту активну електроенергію в розмірі 262 085 (двісті шістдесят дві тисячі вісімдесят п'ять) грн 34 коп., заборгованість за реактивну електроенергію в розмірі 6 281 (шість тисяч двісті вісімдесят одна) грн 29 коп., пеню в розмірі 14 667 (чотирнадцять тисяч шістсот шістдесят сім) грн 73 коп. та витрати по сплаті судового збору за подання первісного позову в розмірі 5 660 (п'ять тисяч шістсот шістдесят) грн 69 коп.

4. У задоволенні зустрічного позову відмовити.

5. Судовий збір за подання зустрічного позову та заяви про вжиття заходів до забезпечення позову покласти на позивача за зустрічним позовом.

Повне рішення складено 29.10.2015.

Суддя О.В. Нечай