ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" жовтня 2015 р.Справа № 922/5242/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Інте Т.В.

при секретарі судового засідання Федоровій К.О.

розглянувши справу

за позовом Прокуратури Фрунзенського району м. Харкова в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Харківській області, м. Харків
до АТ "Харківська автобаза № 2" , м. Харків
про стягнення коштів
за участю представників сторін:

прокурора - Кондратюк Н.А., посв. № 023324 від 03.12.13 р.;

позивача - ОСОБА_1, дов.№ 5196/01-25/09/14 від 01.10.14 р.;

відповідача - ОСОБА_2, дов. № 167 від 15.09.15 р.,

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Фрунзенського району міста Харкова звернувся до господарського суду Харківської області з позовом в інтересах держави в особі позивача - Державної екологічної інспекції у Харківській області, в якому просить стягнути з відповідача - Акціонерного товариства "Харківська автобаза № 2" збитки по відшкодуванню шкоди завданої державі внаслідок засмічення земельної ділянки в сумі 18831,49 грн. та судові витрати по справі.

18.09.15 р. відповідач надав відзив, в якому факт засмічення земельної ділянки визнав, але просив зобов'язати позивача розрахувати суму шкоди, заподіяної засміченням земельних ресурсів в 2013 році, із застосуванням нормативної грошової оцінки, яка була затверджена Харківською міською радою на 2013 рік, оскільки порушення зафіксовано в липні 2013 року.

24.09.15 р. позивач надав письмові пояснення, в яких зазначив, що дії Держекоінспекції по нарахуванню шкоди внаслідок засмічення земельних ресурсів, зокрема, застосування нормативно-грошової оцінки земельної ділянки в розмірі 713,99 грн./м2 є такими, що відповідають приписам "Методики визначення розмірів шкоди, зумовленої забрудненням і засміченням земельних ресурсів через порушення природоохоронного законодавства", затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища та ядерної безпеки України від 27.10.1997 року № 171 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України за № 285/2725 05.05.1998 року (в редакції 2007 року згідно з наказом Мінприроди України від 04.04.2007 № 149, далі - Методика).

Прокурор в судовому засіданні 27.10.15 р. позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити.

Представник позивача в судовому засіданні 27.10.15 р. підтримав позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні 27.10.15 р. підтримав свій відзив.

Зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін і прокурора, суд встановив наступне.

Відповідно до ст. 20-2 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища", ст.ст. 4,5,7. Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" та згідно з наказом Держекоінспекції від 25.07.13 № 993/01-03, Держекоінспекцією у період з 25 по 31 липня 2013 року проведено планову перевірку щодо додержання вимог природоохоронного законодавства в діяльності Акціонерного товариства "Харківська автобаза №2", за результатами якої було складено акт перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства № 993/01-03/07-11 (а.с. 26-41).

Зазначена перевірка здійснювалася в присутності директора АТ "Харківська автобаза №2" ОСОБА_3, про що свідчить його підпис у акті. Вказаний акт перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства № 993/01-03/07-11 був підписаний директором підприємства без зауважень.

Згідно акту перевірки вбачається, що АТ "Харківська автобаза №2" використовує земельну ділянку площею 5,8183 га. яка знаходиться за адресою: м. Харків, пр. 50-річчя СРСР, 147, на підставі договору на право тимчасового користування землею від 30.05.199 № 1100. строком до 24.12.2021.

Під час перевірки та при натуральному обстежені земельної ділянки за адресою м. Харків, пр. 50-річчя СРСР, 147 було виявлено розміщення відходів резини, поліетилену, деревини, пластику та скляної тари на відкритому ґрунті, що є порушенням ст. 17 Закону України "Про відходи" та ст. 55 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища". Зазначене порушення законодавства про відходи також зафіксовано у акті обстеження засміченої земельної ділянки від 25.07.2013 року № 993/01-03/07-11 засм (а.с. 61).

З метою усунення порушень, виявлених під час здійснення планової перевірки державним інспектором, в порядку ст. 7 Закону України "Про основні засади державного наглялу (контролю) у сфері господарської діяльності" винесено припис від 31.07.2013 р. 07-25/285 (а.с. 13-15), яким директора АТ "Харківська автобаза №2" (пункт 9 припису) було зобов'язано ліквідувати засмічення земельної ділянки. Даний припис був прийняти до виконання директором підприємства без зауважень.

Враховуючи виявлені порушення природоохоронного законодавства та на підставі Методики, державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Харківської області розраховано шкоду заподіяну державі внаслідок засмічення земельних ресурсів в розмірі 18831,49 грн. (а.с. 22).

Розрахунок розміру шкоди, заподіяний державі внаслідок засмічення земельних ресурсів разом із претензією № 19 від 16.01.2014 р. (а.с. 24) були пред'явлені відповідачу для добровільного відшкодування шкоди, однак до теперішнього часу сума шкоди не сплачена.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 24.06.2014 року та ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 23.07.2014 по справі № 820/6189/14 адміністративний позов АТ "Харківська автобаза №2" до Держекоінспекції про визнання протиправною та скасування претензії від 16.01.2014 року за № 19 залишено без задоволення (а.с. 63-68).

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного.

Правові і організаційні основи та екологічні вимоги в галузі поводження з відходами визначені Законам України "Про відходи", "Про охорону земель" та "Про охорону навколишнього природного середовища".

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про відходи" відходи - це будь-які речовини, матеріали та предмети, що утворюються у процесі людської діяльності і не мають подальшого використання за місцем утворення чи виявлення та яких їх власник повинен позбутися шляхом утилізації чи видалення.

Статтею 55 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" визначено, що розміщення відходів дозволяється лише за наявності спеціального дозволу на визначених місцевими радами територіях у межах установлених лімітів з додержанням санітарних і екологічних норм способом, що забезпечує можливість їх подальшого використання як вторинної сировини і безпеку для навколишнього природного середовища та здоров'я людей.

Відповідно до вимог статті 42 Закону України "Про відходи", статті 111 Земельного кодексу України за псування сільськогосподарських угідь та інших земель, їх забруднення хімічними та радіоактивними речовинами і стічними водами, засмічення промисловими, побутовими та іншими відходами винні особи несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільну чи кримінальну відповідальність.

Згідно зі статтею 33 Закону України "Про відходи", забороняється несанкціоноване скидання і розміщення відходів, у тому числі побутових, у підземних горизонтах, на території міст та інших населених пунктів, на територіях природно-заповідного фонду, на землях природоохоронного, оздоровчого, рекреаційного та історико-культурного призначення, в межах водоохоронних зон та зон санітарної охорони водних об'єктів, в інших місцях, що може створювати небезпеку для навколишнього природного середовища та здоров'я людини.

Відповідно до частини 4, 5 статті 68 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища", підприємства, установи, організації та громадяни зобов'язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Застосування заходів дисциплінарної, адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних від компенсації шкоди, заподіяної забрудненням навколишнього природного середовища та погіршення якості природних ресурсів.

Згідно зі статтею 69 вищевказаного Закону, шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації, як правило, в повному обсязі без застосування норм зниження розміру стягнення та незалежно від збору за забруднення навколишнього природного середовища та погіршення якості природних ресурсів.

Відповідно до статті 13 Конституції України, земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об'єктами права власності Українського народу, згідно зі статтею 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.

Відповідно до пункту 3.2 Методики, землі вважаються засміченими, якщо на відкритому ґрунті наявні сторонні предмети і матеріали, сміття без відповідних дозволів, що призвело або може призвести до забруднення навколишнього природного середовища.

Відповідно до статті 22 Закону України "Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення", у процесі експлуатації виробничих, побутових та інших приміщень, споруд, обладнання, устаткування, транспортних засобів, використання технологій їх власник зобов'язаний створити безпечні і здорові умови праці та відпочинку, що відповідають вимогам санітарних норм, здійснювати заходи, спрямовані на запобігання захворюванням, отруєнням, травмам, забрудненню навколишнього середовища.

Згідно з пунктом "а" частини 1 статті 32 та частиною 4 статті 33 Закону України "Про відходи", з метою обмеження та запобігання негативному впливу відходів на навколишнє природне середовище та здоров'я людини забороняється вести будь - яку господарську діяльність, пов'язану з утворенням відходів, без одержання від спеціально уповноважених органів виконавчої влади у сфері поводження з відходами лімітів на обсяги утворення та розміщення відходів. Зберігання та видалення відходів здійснюються в місцях, визначених органами місцевого самоврядування з врахуванням вимог земельного та природоохоронного законодавства, за наявності спеціальних дозволів, у яких визначені обсяги відходів відповідно до встановлених лімітів та умови їх зберігання.

Аналогічні положення містяться у частині 2 статті 55 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища", згідно з якою розміщення відходів дозволяється лише за наявності спеціального дозволу на визначених місцевими радами територіях у межах установлених лімітів з додержанням санітарних і екологічних норм способом, що забезпечує можливість їх подальшого використання як вторинної сировини і безпеку для навколишнього природного середовища і здоров'я людей.

Проте, в порушення вищевказаних вимог діючого законодавства, у відповідача відсутні дозвіл та ліміти на розміщення відходів у 2013 році.

Відповідно до статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу.

Згідно з пунктом 3.3 Методики, факти забруднення (засмічення) земель встановлюються уповноваженими особами, які здійснюють державний контроль за додержанням вимог природоохоронного законодавства шляхом оформлення актів перевірок, протоколів про адміністративне правопорушення та інших матеріалів, що підтверджують факт забруднення та засмічення земель.

Відповідно до приписів Закону України "Про відходи", розміщення відходів - зберігання та захоронення відходів у спеціально відведених для цього місцях чи об'єктах.

Згідно з вищезазначеним Законом, спеціально відведені місця чи об'єкти - місця чи об'єкти (місця розміщення відходів, сховища, полігони, комплекси, споруди, ділянки надр тощо), на використання яких отримано дозвіл спеціально уповноважених органів на видалення відходів чи здійснення інших операцій з відходами.

Однак, під час здійснення перевірки Державною екологічною Інспекцією було встановлено відсутність у відповідача дозволу та ліміти на розміщення відходів на 2013 рік.

Згідно з пунктом 1.6 Роз'яснень Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із застосуванням законодавства про охорону навколишнього природного середовища", вирішуючи спір про відшкодування шкоди, заподіяної навколишньому природному середовищу, господарському суду слід виходити з презумпції вини правопорушника. Отже позивач не повинен доводити наявність вини відповідача у заподіянні шкоди навколишньому природному середовищу, навпаки, відповідач повинен довести, що у діях його працівників відсутня вина у заподіянні шкоди.

В даному випадку відповідач визнає факт засмічення земельної ділянки за адресою: м. Харків, пр. 50-річчя СРСР, 147, проте, ставить під сумнів розрахунок розміру шкоди, а саме розмір нормативної грошової оцінки, який використовувався при розрахунку.

Щодо застосування нормативно-грошової оцінки під час нарахування позивачем шкоди, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 5.2. Методики, основою розрахунків розміру шкоди від засмічення земель є нормативна грошова оцінка земельної ділянки, що засмічена.

Так, пунктом 5.6. Методики встановлено що довідку про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, що зазнала засмічення, надають територіальні органи спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів.

На підставі викладеного, Держекоінспекція листом від 11.10.2013 року за №7134/01-24/07-20 звернулася на адресу Управління Держземагенства у м. Харкові Харківської області щодо надання нормативно-грошової оцінки земельної ділянки, що зазнала засмічення.

Листом від 05.11.2013 № 3971/08 (а.с. 62) Управління Держземагенства у м. Харкові Харківської області зазначило, що нормативно-грошова оцінка спірної земельної ділянки, станом на 01.01.2013 рік, складає 713,99 грн./м2

Таким чином, Держекоінспекція під час розрахунку розміру шкоди діяла в межах та у спосіб визначених діючим законодавством, а саме застосовувала оцінку земель на дату виявлення правопорушення (2013 рік).

Крім того, згідно з п. 5.1. Методики, розміри шкоди обчислюються уповноваженими особами, що здійснюють державний контроль за додержанням вимог природоохоронного законодавства, на основі актів перевірок, протоколів про адміністративне правопорушення та інших матеріалів, що підтверджують факт засмічення земель, протягом шести місяців з дня виявлення порушення.

На підставі викладеного, та враховуючи, що перевірка відповідача проводилася у період з 25 по 31 липня 2013 року, а шкода нарахована 16.01.2014 р., Держекоінспекцією не порушено строки нарахування та пред'явлення претензії.

Суд також враховує, що постановою Харківського окружного адміністративного суду від 24.06.2014 року та ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 23.07.2014 по справі № 820/6189/14 адміністративний позов АТ "Харківська автобаза №2" до Держекоінспекції про визнання протиправною га скасування Претензії від 16.01.2014 року за № 19 залишено без задоволення.

Таким чином суд приходить до висновку, що дії Держекоінспекції по нарахуванню шкоди внаслідок засмічення земельних ресурсів, зокрема, застосування нормативно-грошової оцінки земельної ділянки в розмірі 713,99 грн./м2 є законними та такими, що відповідають приписам Методики.

Відповідно до 4.4,5 ст. 68 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища", підприємства, установи, організації та громадяни зобов'язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Застосування заходів дисциплінарної, адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних від компенсації шкоди, заподіяної забрудненням навколишнього природного середовища та погіршення якості природних ресурсів.

Згідно ст. 35 Закону України "Про охорону земель", власники та землекористувачі, в тому числі орендарі, земельних ділянок при здійсненні господарської діяльності зобов'язані: дотримуватися вимог земельного та природоохоронного законодавства України; забезпечувати використання земельних ділянок за цільовим призначенням; забезпечувати захист земель від забруднення та засмічення.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку що позовні вимоги про стягнення збитків заподіяних державі внаслідок засмічення земельної ділянки в розмірі 18831,49 грн. є обґрунтованими, підтверджуються доданими до матеріалів справи доказами, не спростовані відповідачем та є такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно ч. 1 ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи клопотання прокурора про звільнення його від сплати судового збору, судові витрати в сумі 1218,00 грн., відповідно до вимог ст. 49 ГПК України, підлягають стягненню з відповідача до Державного бюджету України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст. ст. 1, 4, 12, 33, 43, 44-49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Акціонерного товариства "Харківська автобаза № 2" (61105, м. Харків, пр. 50-річчя СРСР, 147, ) на користь місцевого бюджету (р/р 0010, Фрунзенський район м. Харкова, , УДКСУ у Фрунзенський районі, МФО 851011, символ звітності 331 в ГУДКСУ у Харківській області для зарахування по коду бюджетної кваліфікації 24062100 "Грошові стягнення за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності", шкоду, заподіяну державі внаслідок порушення природоохоронного законодавства в розмірі 18831,49 грн.

Стягнути з Акціонерного товариства "Харківська автобаза № 2" (61105, м. Харків, пр. 50-річчя СРСР, 147, ) на користь Державного бюджету України (отримувач коштів - УДКСУ у Дзержинському районі м. Харкова Харківської області, код за , МФО 851011, номер рахунку 3003, банк отримувача ГУДКСУ у Харківській області, код класифікації доходів бюджету 22030001) - 1218,00 грн. судового збору.

Видати накази після набранням рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття, оформленого відповідно до вимог ст. 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 28.10.2015 р.

Суддя ОСОБА_4