донецький апеляційний господарський суд

Постанова

Іменем України

28.10.2015 справа №922/668/15

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддівОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3
при секретарі судового засідання ОСОБА_4
за участю представників:
від позивача: ОСОБА_5 довіреність №14-109 від 18.04.2014р.
від відповідача:не прибув
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргуДержавного підприємства «Сєвєродонецька теплоелектроцентраль», м. Сєвєродонецьк Донецької області
на рішення господарського суду Харківської області
від02.04.2015р.
по справі№922/668/15 (суддя Аріт К.В.)
за позовомПублічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м. Київ
до Державного підприємства «Сєвєродонецька теплоелектроцентраль», м. Сєвєродонецьк Донецької області
простягнення 37179грн.62коп.

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство Національна акціонерна компанія Нафтогаз України звернулося до господарського суду Харківської області з позовом до Державного підприємства «Сєвєродонецька теплоелектроцентраль», м. Сєвєродонецьк Донецької області про стягнення 3% річних у сумі 4691 грн. 95 коп. та інфляційні нарахування 7124грн.78коп.

Під час розгляду справи позивач збільшив розмір позовних вимог та просив суд стягнути з відповідача на його користь пені - 25045 грн.70 коп., 3% річних у сумі 5009 грн.14 коп. та інфляційні нарахування у сумі 7124 коп.78 коп.

Рішенням господарського суду Харківської області від 02.04.2015р. по справі №922/668/15 задоволено позовні вимоги у повному обсязі, стягнуто з відповідача на користь позивача 25045грн.70 коп. пені, 5009 грн.14 коп. - 3% річних, 7124 коп.78 коп. - інфляційних нарахувань та 1827 грн.00 коп. судового збору.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 24.06.2015р. за апеляційною скаргою Державного підприємства "Сєвєродонецька теплоелектроцентраль" рішення господарського суду Харківської області від 02.04.15р. у справі №922/668/15 скасувано частково. Позов задоволено частково. Відмовлено Публічному акціонерному товариству "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" у стягненні з Державного підприємства "Сєвєродонецька теплоелектроцентраль" пені в сумі 5 969 грн. 59 коп. В решті рішення господарського суду Харківської області від 20.04.2015р. у справі №922/668/15 залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 29.09.2015р. по справі №922/668/15 касаційну скаргу Державного підприємства "Сєвєродонецька теплоелектроцентраль" задоволено частково. Постанову Донецького апеляційного господарського суду від 24.06.2015 у справі № 922/668/15 в частині відмови Публічному акціонерному товариству "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" у стягненні з Державного підприємства "Сєвєродонецька теплоелектроцентраль" пені в сумі 5 969 грн. 59 коп. та в частині стягнення з Державного підприємства "Сєвєродонецька теплоелектроцентраль" на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" пені в сумі 19 076 грн. 11 коп. скасовано. Справу №922/668/15 в цій частині направлено на новий розгляд до Донецького апеляційного господарського суду. В решті постанову Донецького апеляційного господарського суду від 24.06.2015 у справі № 922/668/15 залишено без змін.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 12.10.2015р. розгляд апеляційної скарги призначено на 28.10.2015р.

Представник відповідача у судове засідання не прибув.

Представник позивача у судове засідання прибув, підтримав вимоги позовної заяви. Проти розгляду справи за відсутністю представника відповідача не заперечував.

Судова колегія вважає можливим здійснити розгляд справи у відсутності представника відповідача за наявними матеріалами справи, оскільки сторін було повідомлено про день та час судового засідання належним чином відповідно до вимог Господарського процесуального кодексу України.

Судове засідання апеляційної інстанції здійснювалось за допомогою звукозаписувального технічного засобу у порядку розгляду апеляційної скарги встановленого статями 4-4, 81-1, 99, 101 Господарського процесуального кодексу України.

Колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду відповідно до статті 101 Господарського процесуального кодексу України, на підставі встановлених фактичних обставин, переглядає матеріали господарської справи та викладені в скарзі доводи щодо застосування судом при розгляді норм матеріального та процесуального права, що мають значення для справи. Апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши матеріали господарської справи, апеляційні скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія апеляційної інстанції встановила.

Як вбачається з матеріалів справи, 10.07.2012 року між ПАТ "НАК "Нафтогаз України" та ДП "Сєвєродонецька теплоелектроцентраль" укладено договір №07-12-БО купівлі-продажу природного газу (далі - договір).

За умовами договору позивач (продавець) зобовязується передати у власність відповідача (покупця) у 2012 році природний газ (за кодом згідно УКТЗЕД НОМЕР_1), ввезеного на митну територію України ПАТ НАК Нафтогаз України, виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням та релігійними організаціями (п.1.1, п.1.2 договору).

Відповідно до п.6.1 договору оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами, шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Цей договір набуває чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін і діє в частині поставки газу з 01.08.2012р. до 31.12.2012р., а в частині розрахунків до їх повного здійснення.

Оцінивши зміст спірного договору, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що останній за правовою природою є договором купівлі-продажу, який підпадає під правове регулювання норм глави 54 Цивільного кодексу України та глав 19, 20 Господарського кодексу України.

Статтею 655 Цивільного кодексу України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Зазначена норма Цивільного кодексу України кореспондується з положеннями статті 265 Господарського кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Згідно ст.ст. 526, 527 Цивільного кодексу України боржник зобовязаний виконати свій обовязок та зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства.

З матеріалів справи вбачається, що позивач на виконання умов договору за період з жовтня по грудень 2012р. поставав на адресу відповідача товар на суму 11090269,95грн., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу від 25.12.2012р., 31.12.2012р, які підписано сторонами та скріплено печатками підприємств без зауважень та заперечень.

Разом з тим, відповідач свої зобов'язання з оплати поставленого позивачем газу належним чином не виконував, за поставлений газ вчасно не розраховувався. У звязку з чим позивачем нараховано та рішенням господарського суду Харківської області від 02.04.2015р. стягнуто з відповідача 5009,14грн. 3%річних, 7124,78грн. інфляційних втрат.

В цій частині рішення господарського суду залишено без змін постановою Донецького апеляційного господарського суду від 24.06.2015. та постановою Вищого господарського суду України від 29.09.2015р.

Разом з тим, в частині стягнення нарахованої позивачем пені у розмірі 25045,70грн. Вищим господарським судом України справу №922/668/15 направлено на новий розгляд до Донецького апеляційного господарського суду.

При цьому, судом касаційної інстанції зазначено, що Донецький апеляційний господарський суд не вмотивував та не надав відповідного правового обґрунтування висновку про наявність підстав для відмови у стягненні з відповідача пені за період з 18.01.2013р. по 31.01.2013р. в сумі 19076грн.11коп., при тому, що відносно відповідача порушено провадження у справі про його банкрутство та введено з 03.01.2013р. в дію мораторій на задоволення вимог кредиторів, який забороняє нарахування штрафу і пені протягом часу його дії.

Статтею 11112 господарського процесуального кодексу України визначено, що вказівки, що містяться у постанові касаційної інстанції, є обовязковими для суду першої інстанції під час нового розгляду справи.

Як вбачається з наданого позивачем розрахунку, він просить стягнути з відповідача пені у розмірі 25045грн.70коп., нарахованої за період з 14.01.2013р. по 01.02.2013р. за несвоєчасне виконання зобовязання оплатити за поставлений у грудні 2012 року природний газ.

За приписами статей 611, 612 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Зобовязання можуть забезпечуватись неустойкою, якою є відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України, сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання.

Такий вид забезпечення виконання зобовязання як пеня та її розмір встановлено частиною третьою статті 549 Цивільного кодексу України, частиною шостою статті 231 Господарського кодексу країни, статтями 1, 3 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань та частиною шостою статті 232 Господарського кодексу України.

Відповідно до п.7.2. Договору у разі невиконання Покупцем умов п.6.1 Договору він повинен сплатити Продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу, а за прострочення понад 30 днів додатково сплатити штраф у розмірі 7% від суми простроченого платежу.

Як вбачається з матеріалів справи, 03.01.2013р. господарським судом Луганської області було порушено провадження №913/40/3-г відносно ДП "Сєвєродонецька теплоелектроцентраль" у справі про банкрутство та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, одним із яких є позивач.

Відповідно до положень ч.4 ст. 12 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом (в редакції Закону, що діяла станом на момент порушення провадження у справі про банкрутство відповідача) мораторій на задоволення вимог кредиторів вводиться одночасно з порушенням провадження у справі про банкрутство, про що зазначається в ухвалі господарського суду.

Протягом дії мораторію на застосування вимог кредиторів, зокрема, не нараховуються неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових зобовязань і зобовязань щодо сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, податків і зборів (обовязкових платежів).

Вказана норма встановлює загальну заборону на нарахування штрафу і пені протягом часу дії мораторію на задоволення вимог кредиторів. Зміст цієї заборони не пов'язаний з визначенням поняття мораторію і не обмежений ним. Заборона чинна протягом дії мораторію. Тому неустойка за невиконання грошових зобовязань не нараховується в силу прямої заборони законом, безвідносно до часу їх виникнення.

Крім того, не може розглядатися питання про поширення чи непоширення мораторію на ненараховану неустойку, оскільки законом виключена можливість виникнення та існування відносин нарахування неустойки боржнику, щодо якого діє мораторій, введений при провадженні справи про його банкрутство.

За змістом частини 1 п.5 ст.19 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом, яка набрала чинності з 18.01.2013р. дія мораторію на задоволення вимог кредиторів не поширюється на вимоги поточних кредиторів; на виплату заробітної плати та нарахованих на ці суми страхових внесків на загальнообовязкове державне пенсійне та інше соціальне страхування; відшкодування шкоди, заподіяної здоровю та життю громадян; на виплату авторської винагороди, аліментів, а також на вимоги за виконавчими документами немайнового характеру, що зобовязують боржника вчинити певні дії чи утриматися від їх вчинення.

Разом з тим, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо виконання господарських зобовязань» №5405-VI від 02.10.2012р. було доповнено розділ X «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (в редакції, яка набула чинності після порушення провадження у справі про банкрутство відповідача) пунктом 11, відповідно до якого положення цього закону застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження в яких порушено після набрання чинності цим Законом.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів зазначає, що боржник повинен виконувати зобов'язання, що виникли після введення мораторію, але пеня та штраф за їх невиконання або неналежне виконання не нараховуються, за винятком випадків, які можуть бути встановлені спеціальними нормами законодавства.

У звязку з вищевикладеним, позивач не мав права на нарахування та стягнення пені у період з 14.01.2013р. по 01.02.2013р., оскільки з 03.01.2013р. діє мораторій на задоволення вимог кредиторів відповідача.

Таким чином, господарським судом неправомірно задоволено вимоги позивача в частині стягнення з відповідача пені у розмірі 25045грн.70коп.

Враховуючи вищевикладене та здійснивши перегляд справи в частині стягнення пені, апеляційний господарський суд вважає, що судом першої інстанції не повно зясовано фактичні обставини справи, тому рішення господарського суду Харківської області від 02.04.2015р. у справі №922/668/15 підлягає частковому скасуванню, а апеляційна скарга Державного підприємства «Сєвєродонецька теплоелектроцентраль», м. Сєвєродонецьк Донецької області - частковому задоволенню.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на сторін пропорційно заявлених вимог.

Керуючись статтями 49, 99, 101, 102, 103, 104, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Сєвєродонецька теплоелектроцентраль», м. Сєвєродонецьк Донецької області на рішення господарського суду Харківської області від 02.04.2015р. у справі №922/668/15 в частині стягнення пені у розмірі 25045грн.70коп. задовольнити.

Рішення господарського суду Харківської області від 02.04.2015р. у справі №922/668/15 в частині стягнення пені у розмірі 25045грн.70коп. скасувати.

Резолютивну частину рішення щодо позовних вимог про стягнення пені у розмірі 25045грн.70коп. викласти у наступній редакції:

«У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до Державного підприємства "Сєвєродонецька теплоелектроцентраль" в частині стягнення пені в сумі 25045грн.70коп. відмовити.

Стягнути з Державного підприємства "Сєвєродонецька теплоелектроцентраль" (93403, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, Сєвєродонецьк ТЕЦ, ) на користь публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01001, м. Київ, вул. Б.Хмельницького, 6, ) 596грн.26коп. судових витрат за подання позовної заяви.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01001, м. Київ, вул. Б.Хмельницького, 6, ) на користь Державного підприємства "Сєвєродонецька теплоелектроцентраль" (93403, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, Сєвєродонецьк ТЕЦ, ) судових витрат за подання апеляційної скарги у сумі 615грн. 37 коп.

Доручити господарському суду Харківської області видати відповідний наказ про примусове виконання Постанови Донецького апеляційного господарського суду від 28.10.2015р., оформивши його у відповідності до приписів Закону України Про виконавче провадження.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий Н.В. Ломовцева

Судді: Т.М.Колядко

ОСОБА_3

Надруковано 5 прим.:

1. Позивачу;

2. Відповідачу;

3. У справу,

4. ДАГС,

5. ГСДО