ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.10.2015 року Справа № 904/6407/15

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Березкіної О.В. ( доповідач)

Суддів: Дарміна М.О., Лисенко О.М.

При секретарі Ковзикові В.Ю.

Зміна складу судової колегії відбулася на підставі розпорядження в.о.голови суду ОСОБА_1 від 23.10.2015 року.

За участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_2, представник, довіреність №14-96 від 18.04.14;

від відповідача: ОСОБА_3, представник, довіреність №5 від 30.12.14;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 17 вересня 2015 року у справі № 904/6407/15

за позовом Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ

до Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа", м. Кривий Ріг

про стягнення заборгованості

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 17 вересня 2015 року (суддя Мартинюк С.В.) позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"- задоволено частково.

Суд стягнув з Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа" на користь Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" - 42 755 033,59 грн. основного боргу, 9 529 314,74 грн. пені, 5 686 754,89 грн. 3% річних, 31 364 197 грн. інфляційних втрат, 71 690, 03 грн. витрат по сплаті судового збору.

Не погодившись з рішенням суду, позивач - Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив рішення суду в частині зменшення розміру пені на 25%, тобто, на 3 177 249, 94 грн. скасувати, та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги про стягнення пені в повному обсязі.

В обґрунтування своєї скарги позивач посилається на те, що суд порушив норми матеріального та процесуального права та ухвалив рішення без дослідження усіх істотних обставин справи.

Зокрема, суд при вирішенні питання щодо зменшення неустойки повинен був обєктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, причини неналежного виконання або невиконання зобовязання.

Суд не дотримався принципу рівності сторін, оскільки не врахував збитки позивача, понесені внаслідок неналежного виконання відповідачем умов договору, не повно зясував обставини справи, оскільки не зазначив докази існування виняткових обставин для зменшення пені, а також не дотримався сталої практики Вищого господарського суду України по аналогічним спорам.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 8 жовтня 2015 року апеляційна скарга була прийнята до розгляду у складі колегії суддів: головуючого судді Березкіної О.В. (доповідача), суддів Чус О.В., Дарміна М.О., розгляд справи було призначено у судовому засіданні на 26 жовтня 2015 року.

Розпорядженням в.о. голови суду ОСОБА_1 від 23.10.15р. розгляд справи № 904/6407/15 визначено колегією суддів у складі головуючого судді Березкіної О.В., суддів Лисенко О.М., Дарміна М.О.

26.10.15р. у судовому засіданні представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги, просив рішення суду в оскаржуваній частині скасувати та задовольнити позовні вимоги про стягнення пені в повному обсязі, а представник відповідача просив рішення суду залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши відповідність оскаржуваного рішення нормам діючого законодавства, Дніпропетровський апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Звертаючись із позовом про стягнення з відповідача суми основного боргу в розмірі 42755033,59грн., інфляційних в розмірі 33146108,37грн., пені в розмірі 12706564,62 грн. та 3% річних в розмірі 5697698,69 грн., позивач посилався на порушення відповідачем зобов'язань за договором купівлі-продажу природного газу № 13/2618-ТЕ-5 від 28.12.2012р. в частині повного та своєчасного розрахунку за поставлений природний газ.

Задовольняючи позовні вимоги частково, в сумі 42 755 033,59 грн. основного боргу, 9 529 314,74 грн. пені, 5 686 754,89 грн. 3% річних, 31 364 197 грн. інфляційних втрат, 71 690, 03 грн. витрат по сплаті судового збору, суд першої інстанції виходив з доведеності факту порушення відповідачем умов договору в частині повної та своєчасної оплати за отриманий газ, проте з урахуванням обєктивних обставин зменшив розмір пені на 25% та стягнув пеню у сумі 9 529 314,74 грн.

Рішення суду оскаржується позивачем лише в частині зменшення розміру пені, в іншій частині судове рішення сторонами не оскаржується.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції.

З матеріалів справи вбачається, що 28.12.2012 року між Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України", як продавець, та Комунальним підприємством "Криворіжтепломережа», як покупець, було укладено договір купівлі-продажу природного газу № 13/2618-ТЕ-5, за умовами якого Продавець передає покупцеві у власність у 2013 році природний газ, ввезений на митну територію України ПАТ «Нафтогаз України», за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 210000, а покупець зобовязується приймати та оплачувати цей природний газ на умовах договору.

Пунктом 2.1. договору передбачено, що продавець передає покупцеві з 01.01.2013року по 31.12.2013 року газ обсягом до 141782,0тис. куб.м.

Сторонами договору погоджені умови щодо ціни природного газу та послуг з його транспортування (розділ 5 договору).

Пунктом 5.2. договору, визначено, що ціна 1 000 куб. м природного газу становить 1091,00 грн., з урахуванням збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу та без урахування податку на додану вартість. До сплати за 1000 куб. м. природного газу - 1091,00грн., крім того ПДВ - 20% - 218,20грн., всього з ПДВ - 1309,20грн.

Відповідно до п. 3.3. договору приймання - передача газу, переданого продавцем покупцю у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання - передачі газу.

Не пізніше 5-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, покупець зобов'язується надати продавцеві підписані та скріплені печатками покупця та газотранспортного підприємства три примірники акта приймання-передачі газу, у якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу, його фактична ціна та вартість. Продавець не пізніше 8-го числа зобов'язується повернути покупцеві та газорозподільному (газотранспортному) підприємству по одному примірнику оригіналу акта, підписаного уповноваженим представником та скріпленого печаткою, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта. Акти є підставою для остаточних розрахунків між сторонами (п. 3.4. договору).

Пунктом 6.1. договору передбачено, що оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Судом першої інстанції встановлено, що на виконання умов договору позивач передав, а відповідач прийняв природний газ, що підтверджується актами приймання - передачі природного газу, які додаються до позовної заяви.

Зобов'язання в силу вимог статей 525, 526 Цивільного кодексу України має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог даного Кодексу і інших актів законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Пунктом 2 статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач свої зобовязання з оплати отриманого газу не виконав у повному обсязі, у звязку із чим утворилась заборгованість у сумі 42 755 033, 59 грн., яка не оспорюється відповідачем, підтверджена належним чином, тому обґрунтовано стягнута на користь позивача.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно постанови № 14 від 17.12.13р. Пленуму Вищого господарського суду України, розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становить менше одиниці (тобто мала місце деінфляція).

Оскільки відповідачем не виконані умови договору щодо повної та своєчасної оплати отриманого природного газу, висновки суду першої інстанції про те, що Комунальне підприємство теплових мереж "Криворіжтепломережа" зобов'язано сплатити на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" інфляційні втрати у сумі 31 364 197 грн. та 3% річних у сумі 5 686 754,89 грн. , є правильними.

Крім того, відповідно до ст.ст. 611, 549, 551 ЦК України, у разi порушення зобов'язання настають правовi наслiдки, встановленi договором або законом, зокрема - сплата неустойки. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або iнше майно, якi боржник повинен передати кредиторовi у разi порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у вiдсотках вiд суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме i нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмiр встановлюється договором або актом цивiльного законодавства.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань", платники грошових коштiв сплачують на користь одержувачiв цих коштiв за прострочку платежу пеню в розмiрi, що встановлюється за згодою сторiн.

Згідно п. 7.2. договору, у разі невиконання покупцем умов п. 6.1 цього договору, він зобовязується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення платежу.

За таких обставин суд першої інстанції, перевіривши розрахунок пені, зроблений позивачем, дійшов вірного висновку про його розмір у сумі 12 706 564,62 грн.

Згідно частини 3 статті 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. При цьому відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника. Вирішуючи питання про зменшення розміру пені, яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання, суд повинен з'ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки розміру збитків, а також об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов'язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення у виконанні зобов'язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків.

За п. 3 ч. 1 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, приймаючи рішення, має право у виняткових випадках зменшувати розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Приймаючи рішення про зменшення розміру пені, яка підлягає стягненню на користь позивача на 25%, та стягуючи пеню в розмірі 9 529 314,74 грн., суд першої інстанції врахував, що Комунальне підприємство теплових мереж "Криворіжтепломережа"- є комунальним підприємством, єдиним видом господарської діяльності якого є виробництво та постачання теплової енергії за регульованими тарифами; врахував тяжкий економічний стан підприємства, велику кредиторську заборгованість, яка утворилась через несвоєчасні і не в повному обсязі проведені платежі населення, бюджетних організацій та інших субєктів господарювання.

Крім того, суд врахував надані відповідачем докази неможливості ведення претензійно-позовної роботи через ненадходження грошових коштів, а також те, що споживачами теплової енергії, що виробляється їхнім підприємством є бюджетні установи (лікарні, заклади освіти), які знаходяться на теперішній час в скрутному становищі та, в зв'язку із нестабільністю надходження коштів із бюджету на оплату комунальних послуг, не мають змоги своєчасно виконувати свої договірні зобов'язання по сплаті за спожиту теплову енергію. Відповідач має велику кредиторську заборгованість, яка складає 32907,70 млн. грн., яка утворилась через несвоєчасні і не в повному обсязі платежі населення, бюджетних організацій та інших суб'єктів господарювання за спожиту теплову енергію, ці дані свідчать про часткову вину відповідача у неналежному виконанні своїх зобов`язань перед позивачем.

Колегія суддів також зауважує, що загальний розмір пені, 3% річних та інфляційних втрат, стягнутих на користь позивача, навіть перевищує суму основного боргу, тому погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для зменшення розміру пені на 25%.

Посилання апелянта на недотримання судом першої інстанції сталої практики Вищого господарського суду України з питань розміру пені, не є обґрунтованою, оскільки існує різна практика з цього питання ( наприклад, справа № 30/5005/8291/2012 та інші), і зменшення розміру пені по кожній справі здійснюється з урахуванням обєктивних обставин, які існують саме по означеній справі, а не взагалі.

Щодо інших доводів, викладених в апеляційній скарзі, то колегія суддів вважає їх необґрунтованими та такими, що не спростовують висновків суду, покладених в основу оскаржуваного судового рішення.

Суд першої інстанції дав оцінку наявним у справі доказам за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, що відповідає вимогам ст. 43 ГПК України, правильно застосував норми матеріального і процесуального права, що у відповідності до ст. 103 ГПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" - залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 17 вересня 2015 року у справі № 904/6407/15- залишити без змін.

Постанова набирає чинності з дня її оголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого господарського суду України через Дніпропетровський апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дати її прийняття.

Головуючий суддя О.В. Березкіна

Суддя М.О.Дармін

Суддя О.М.Лисенко

02.11.15