ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

28.10.2015 Справа № 905/2177/15

Господарський суд Донецької області у складі судді Левшиної Я.О., при секретарі судового засідання Рильцовій Є.Ю. розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовною заявою: Публічного акціонерного товариства «Орджонікідзевський гірничо-збагачувальний комбінат», м. Орджонікідзе, Дніпропетровська область

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Завод «Ремкомунлелектротранс», м. Макіївка, Донецька область

про зобовязання вчинити певні дії, стягнення штрафних санкцій у розмірі 125755,00грн.за за участю уповноважених представників:

від позивача: ОСОБА_1 (за довіреністю №25 від 04.01.2015р.);

від відповідача: не зявився.

Відповідно до вимог ст.ст.4-4, 81 ГПК України судовий розгляд здійснювався з фіксацією у протоколі судового засідання.

У судовому засіданні 28.10.2015р. суд виходив до нарадчої кімнати для прийняття рішення.

СУТЬ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство «Орджонікідзевський гірничо-збагачувальний комбінат», м. Орджонікідзе, Дніпропетровська область звернулась до господарського суду Донецької області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Завод «Ремкомунлелектротранс», м. Макіївка, Донецька область про зобовязання вчинити певні дії, стягнення штрафних санкцій у розмірі 125755,00грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем зобовязань за договором поставки №Т145/05 від 13.02.2013р., а саме невиконання зобовязання відповідачем з поставки муфти лівої 1.2К4148502.1.0303СБ у кількості 12шт., муфти правої 1.2К4148502.1 .0301СБ у кількості 12шт., внаслідок чого виникли підстави для нарахування штрафних санкцій.

Нормативно свої вимоги позивач обґрунтовує посиланням на ст. ст. 1, 2, 4, 12, 54, 58 Господарського процесуального кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, ст. 526 Цивільного кодексу України.

На підтвердження вказаних обставин позивач надав: правоустановчі документи; договір поставки № Т145/05 від 13.02.2013р. з додатком (специфікація б/н від 13.08.2014р.); заяву на акредитив №Г11-14/0828 від 18.11.2014р.; заявку-підтвердження: №3721-05 від 11.11.2014р., №3794-05 від 19.11.2014р. та докази їх направлення відповідачу; видаткові накладні: №РК-0817 від 10.10.2014р. на суму 229416,00грн., №РК-0928 від 01.12.2014р. на суму 1038456,00грн., №РК-0965 від 16.12.2014р. на суму 216000,00грн., №РК-0977м від 16.12.2014р. на суму 174060,00грн.; товарно-транспортні накладні: №817 від 10.10.2014р., №928 від 01.12.2014р., №965 від 16.12.2014р.; листи стосовно поставки продукції: №331-05 від 03.02.2015р., №337-05 від 06.02.2015р., №522-05 від 19.02.2015р. та докази їх направлення відповідачу; рахунок №1011 від 02.10.2014р.; банківські виписки; меморіальні ордери; претензії: №101-169/7 від 05.03.2015р., №1001-483/39 від 20.05.2015р. та докази їх направлення відповідачу; лист б/н б/д щодо оренди відповідачем абонентської скриньки в м. Запоріжжя; правоустановчі документи; довідку з ЄДРПОУ стосовно статусу та місцезнаходження позивача; довіреність №25 від 04.01.2015р. на представника позивача.

Під час розгляду справи позивачем були надані додаткові документи для долучення до матеріалів справи, а саме: пояснення №101-886 від 29.08.2015р. стосовно терміну дії договору №Т145/05 від 13.02.2013р.; додаткова угода №4 від 16.10.2014р.; акт звіряння взаємних розрахунків за договором №Т145/05 від 13.02.2013р. станом на 01.09.2015р.; лист №101-879 від 25.09.2015р. про надсилання акту звіряння та докази його направлення відповідачу; заява №101-872 від 25.09.2015р. про надання довідки про перерахування судового збору до Державного бюджету України та докази її направлення Управлінню Державної казначейської служби України в м. Харків; лист № 101-882 від 28.08.2015р. про відсутність в провадженні господарських судів та інших судів, а також органу, який в межах своєї компетенції вирішує спір, спору між тими ж сторонами, про цей же предмет та з цих же підстав; пояснення №101-955 від 12.10.2015р., в яких позивач посилався, зокрема, на недотримання позивачем п. 9.4. договору, яким передбачено обовязок сторони не пізніше 3 днів з моменту настання форс-мажорних обставин, у письмовій формі повідомити іншу сторону про їх настання, передбачуваний термін їх дії та про їх припинення, у звязку з чим позивач не може посилатися на них як на підставу для звільнення від відповідальності за порушення зобовязань за договором поставки № Т145/05 від 13.02.2013р.; супровідний лист №101-959 від 16.10.2015р. з додатками.

30.09.2015р. відповідач надав до суду відзив №п/29/15 від 28.09.2015р., у якому останній проти позову заперечив у повному обсязі, посилаючись на відсутність можливості з 01.01.2015р. і по теперішній час виготовити і здійснити поставку Публічному акціонерному товариству «Орджонікідзевський гірничо-збагачувальний комбінат» муфти лівої (креслення 1.2К4148502.1.0303СБ) у кількості 12шт., муфти правої (креслення 1.2К4148502.1 .0301СБ) у кількості 12шт. у звязку з настанням форс мажорних обставин, припиненням виробництва, зупиненням роботи підприємства; у звязку з неможливістю подальшого виконання своїх обовязків за договором № Т145/05 від 13.02.2013р. відповідач повернув позивачу передоплату в сумі 102240,00грн. Також посилався на сертифікат №5049 від 10.09.2015р. Торгово-промислової палати України про настання форс-мажорних обставин, як на підставу звільнення від відповідальності за невиконання або неналежне виконання умов договору. Також надав: докази його направлення позивачу; сертифікат №5049 від 10.09.2015р. про форс-мажорні обставини; правоустановчі документи; витяг з ЄДРПОУ стосовно статусу та місцезнаходження відповідача; супровідний лист №132/15 від 09.10.2015р. з додатком (банківська виписка по рахунку №740.980 за 27.02.2015р.), у якому відповідач зазначив, що після 27.02.2015р. і по теперішній час ніяких передплат позивач по договору поставки № Т145/05 від 13.02.2013р. не здійснював.

Позивач у судове засідання 28.10.2015р. зявився, підтримав свою позицію, викладену у позовній заяві.

Відповідач у судове засідання 28.10.2015р. без пояснення причин не з'явився, хоча про розгляд справи повідомлявся належним чином.

Суд вважає за можливе розглянути спір в порядку ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними в справі матеріалами, оскільки їх цілком достатньо для правильної юридичної кваліфікації спірних правовідносин, а відсутність належним чином повідомленого відповідача у світлі приписів ст.ст. 4-3, 22, 33 та 77 цього Кодексу істотним чином не впливають на таку кваліфікацію і не можуть вважатися належною підставою для подальшого відкладання розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

13.02.2013р. між відповідачем (постачальник) та позивачем (покупець) був укладений договір поставки № Т145/05 (далі договір), згідно п.п. 1.1. якого постачальник зобовязався передати у власність покупцеві товар, повне найменування якого (номенклатура, асортимент), марка, вид, сорт, кількісні та якісні характеристики вказуються в специфікаціях (додатках) до договору (далі-товар), які є невідємною частиною, а покупець зобовязався прийняти вказаний товар та оплатити його в порядку і на умовах, передбачених цим договором.

Детальна інформація про кількісні та якісні характеристики товару міститься в специфікаціях до цього договору (п. 2.1. договору).

На виконання умов договору сторонами була підписана специфікація б/н від 13.08.2014р., відповідно до якої постачальник зобовязався поставити, а покупець прийняти та оплатити товар на загальну суму 1862412,00грн. Як вбачається із специфікації, сторони узгодили умови оплати передоплата 50% проти надання постачальником банківської гарантії повернення авансового платежу в обсязі 100% суми передоплати. Банківська гарантія повернення авансового платежу надається покупцю на строк 150 календарних днів з дати оформлення. Гарантом та авізуючим банком виступає ПАТ КБ «ПриватБанк». Останні 50% розрахунку на поставлений товар здійснюється на умовах діленого, безвідкличного, документарного акредитиву. Акредитив відкривається на протязі 30 банківських днів з моменту 50% передоплати на розрахунковий рахунок постачальника. Термін дії акредитиву-180 календарних днів. Ціна на товар є фіксованою і не підлягає збільшенню до повного виконання сторонами своїх зобовязань за договором.

02.10.2014р. відповідачем був виставлений рахунок № 1011 на оплату товару, а саме: сегмент 3550.03.003.0 у кількості 16шт., зуб ковша 1080.02,11-1 у кількості 87шт., біло М4137 у кількості 6шт., зуб 1025.05.60 у кількості 87шт., башмак КГ-25 1.2К4148502:1.0306 у кількості 252шт., муфта ліва 1.2К4148502.1.0303СБ у кількості 12шт., муфта права 1.2К4148502.1 .0301СБ у кількості 12шт., коронка зуба ЕШ 01-48 у кількості 6шт., Пластина «СС» БМ 101 у кількості 40шт. на загальну суму 1862412,00грн.

Позивач здійснив 50% попередньої оплати за товар у сумі 931206,00грн., що підтверджується банківською випискою та відкрив акредитив №11-14/0828 від 18.11.2014р. на суму 931206,00грн.

Заявками-підтвердженням №3721-05 від 11.11.2014р., №3794-05 від 19.11.2014р. позивачем було повідомлено відповідача про здійснення передоплати у розмірі 50% від суми специфікації 931206,00грн., а також про відкриття акредитиву та надано підтвердження на поставку товару, визначеного в специфікації.

Відповідач здійснив поставку товару на загальну суму 1657932,00грн.

Позивач здійснив сплату поставленої продукції, у тому числі 50% попередньої оплати за поставку муфти лівої 1.2К4148502.1.0303СБ у кількості 12шт., муфти правої 1.2К4148502.1 .0301СБ у кількості 12шт. у загальній сумі 1760172,00грн.

Позивачем було направлено на поштову адресу відповідача листи №331-05 від 03.02.2015р., № 377-05 від 06.02.2015р. з вимогою здійснити поставку недопоставленої продукції, а саме муфти лівої 1.2К4148502.1.0303СБ у кількості 12шт., муфти правої 1.2К4148502.1 .0301СБ у кількості 12шт., а також лист №522-05 від 19.02.2015р. про те, що позивач вимушений звернутись в Банк-Гарант з вимогою виплатити покупцю гарантію виконання №G0914/8397.

Відповідно п.3.3. договору, поставка товару здійснюється постачальником згідно п.3.1. даного договору тільки після отримання письмового підтвердження (заявці) покупець вказує графік поставки, який містить обсяги та терміни поставки товару в межах періоду поставки, який сторони вказують у специфікаціях до цього договору.

В специфікації сторони визначили строки поставки товару, зокрема, щодо муфти лівої 1.2К4148502.1.0303СБ у кількості 12шт. та муфти правої 1.2К4148502.1 .0301СБ у кількості 12шт. протягом 90 календарних днів з моменту передоплати на розрахунковий рахунок постачальника.

Позивачем були направлені відповідачу претензії №101-169/7 від 05.03.2015р., №101-483/39 від 20.05.2015р. про порушення договору з вимогами виконати його умови та сплатити штрафні санкції. Проте відповідач на вказані претензії відповідь не надав.

Відповідно п. 10.3. договору, у разі порушення строків поставки товару згідно даного договору постачальник сплачує покупцю штраф у розмірі 0,5% від суми не поставленого (недопоставленого) товару за кожен день прострочення. Уразі продовження такого прострочення більше 10 календарних днів постачальник додатково сплачує покупцю штраф у розмірі 10% від суми не поставленого (недопоставленого) товару.

Згідно п. 12.1. договору в редакції додаткової угоди №4 від 16.10.2014р., термін дії договору закінчується 31.12.2015р., але не раніше повного виконання зобовязань обома сторонами.

Посилаючись на вищевикладене, на невиконання відповідачем своїх обов'язків з поставки товару, позивач звернувся до господарського суду з розглядуваним позовом.

Статтею 33 Господарського процесуального кодексу України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим (ст.43 Господарського процесуального кодексу України).

Як вбачається із матеріалів справи, сутність розглядуваного спору полягає у зобовязанні відповідача поставити товар та стягненні штрафу за порушення строків поставки товару.

Враховуючи статус сторін, характер правовідносин між учасниками договору, останні (правовідносини) регулюються насамперед відповідними положеннями Господарського і Цивільного кодексів України та умовами укладеного договору поставки №Т145/05 від 13.02.2013р.

За приписами статті 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Згідно ст.ст. 11, 509 Цивільного кодексу України зобовязання виникають, зокрема, з договорів. Аналогічні положення встановлені і в ст.ст. 173-175 Господарського кодексу України.

Беручи до уваги правову природу укладеного договору, кореспондуючі права та обовязки його сторін, оцінка правомірності заявлених вимог має здійснюватися судом з урахуванням приписів законодавства, які регламентують правовідносини з поставки.

Як встановлено ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України та ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. В силу приписів ч. 6 ст. 265 Господарського кодексу України та ч. 2 ст.712 Цивільного кодексу України до правовідносин постачання застосовуються норми Цивільного кодексу України про купівлю-продаж.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до умов укладеного між позивачем та відповідачем договору поставки №Т145/05 від 13.02.2013р., відповідач є постачальником, який зобовязався виготовити та поставити товар, а позивач є покупцем, який зобовязався прийняти та оплатити його.

Позивач свої зобовязання за договором №Т145/05 від 13.02.2013р. виконав належним чином, сплатив 07.11.2014р. 50% вартості замовленого товару у розмірі 102240,00грн.

В специфікації сторони встановили строки поставки товару, а саме щодо муфти лівої 1.2К4148502.1.0303СБ у кількості 12шт. та муфти правої 1.2К4148502.1 .0301СБ у кількості 12шт.- протягом 90 календарних днів з моменту передоплати.

Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідач свої обовязки за вказаним договором в частині поставки муфти лівої 1.2К4148502.1.0303СБ у кількості 12шт. та муфти правої 1.2К4148502.1 .0301СБ у кількості 12шт. не виконав.

За вимогами частини 2 статті 693 Цивільного кодексу України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Зі змісту зазначеної норми права вбачається, що умовою її застосування є неналежне виконання продавцем свого зобов'язання зі своєчасного передання товару покупцю. А у разі настання такої умови покупець має право діяти альтернативно: або вимагати передання оплаченого товару від продавця, або вимагати повернення суми попередньої оплати.

Відповідач повернув позивачу передоплату грошових коштів за їх виготовлення, що підтверджується банківською випискою від 02.03.2015р. (а.с.98) та не заперечується позивачем.

Разом з тим, безпідставне повернення відповідачем передплати за спірним договором є односторонньою відмовою від виконання зобовязання, що є порушенням зобовязального права. Порушення зобовязань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених законом або договором.

Сторони не несуть відповідальності за повне або часткове невиконання будь-яких із своїх обовязків за даним договором, якщо таке невиконання стало наслідком настання таких обставин непереборної сили як повінь, пожежа, землетрус та інші стихійні лиха, ембарго, війна або військові дії, рішення органів влади, а також будь-яких інших обставин непереборної сили, що знаходяться поза контролем сторін (п. 9.1. договору).

Термін виконання зобовязань відсувається на час, протягом якого будуть діяти такі обставини (п. 9.2. договору).

Настання форс-мажорних обставин та їх тривалість підтверджується висновком ТПП України або іншими державними органами (п. 9.3. договору).

За змістом ст. ст. 14, 14-1 Закону України «Про Торгово-промислові палати в Україні» до компетенції Торгово-промислових палат входить засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), які є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобовязання (ст. 617 ЦК України)..

Відповідач надав сертифікат Торгово-промислової палати України №5049 від 10.09.2015р., який засвідчує настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), які унеможливили виконання зобовязання передати у власність товар - муфта ліва 1.2К4148502.1.0303СБ у кількості 12шт. та муфта права 1.2К4148502.1 .0301СБ у кількості 12шт. в строк, заначений у специфікації №5 90 календарних днів з моменту здійснення передоплати, за договором №Т145/05 від 13.02.2013р. з 01.01.2015р. Дата закінчення форс-мажорних обставин тривають, дату встановити неможливо.

За змістом статті 10 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» та статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» єдиним належним доказом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), які мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави звільнення від відповідальності за невиконання (неналежне виконання) зобов'язань, є сертифікат Торгово-промислової палати України, тоді як інші документи не можуть вважатися доказами наявності таких обставин».

Суд приймає як належний доказ істотної зміни обставин наданий відповідачем сертифікат Торгово-промислової палати України №5049 від 10.09.2015р., оскільки він містить конкретне посилання на неможливість виконання зобовязання за договором №Т145/05 від 13.02.2013р., а саме: здійснення поставки муфти лівої 1.2К4148502.1.0303СБ у кількості 12шт. та муфти правої 1.2К4148502.1 .0301СБ у кількості 12шт. в строк, заначений у специфікації №5 90 календарних днів з моменту здійснення передоплати.

Суд не приймає до уваги на посилання позивача на недотримання позивачем п. 9.4. договору, яким передбачено обовязок сторони не пізніше 3 днів з моменту настання форс-мажорних обставин, у письмовій формі повідомити іншу сторону про їх настання, передбачуваний термін їх дії та про їх припинення, оскільки відповідно рішення Державного підприємства «Укрпошта» від 27.11.2014р. на виконання розпорядження Указу Президента від 14.11.2014 №875/2014 про введення в дію рішення РНБО «Про невідкладні заходи щодо стабілізації соціально-економічної ситуації в Донецькій та Луганській областях», а також Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 №1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження», з 27.11.2014р. державне підприємство «Укрпошта» зупинило приймання і доставку поштових відправлень на територіях Донецької та Луганської областей, які не контролюються українською владою, що унеможливило виконання п. 9.4. договору №Т145/05 від 13.02.2013р. Суд також зауважує, що лист б/н б/д, в якому відповідач повідомив позивача про оренду абонентської скриньки в м. Запоріжжі у звязку з тимчасовим припиненням роботи ДП «Укрпошта» на непідконтрольній Україні території Донецької області не містить дати та доказів направлення, тобто неможливо встановити коли саме відповідачем було орендовано абонентську скриньку у м. Запоріжжі та коли він повідомив про це позивача.

У звязку з викладеним, позовні вимоги про зобовязання поставити товар - муфту ліву 1.2К4148502.1.0303СБ у кількості 12шт., муфту праву 1.2К4148502.1 .0301СБ у кількості 12шт., стягнення штрафних санкцій у розмірі 125755,00грн. задоволенню не підлягають.

Судові витрати у відповідності до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 11, 509, 525, 526, 530, 549, 610, 611, 612, 625, 629, 693, 712 Цивільного кодексу України, ст.ст. 173-175, 193, 232, 265 Господарського кодексу України, ст.ст. 33, 34, 43, 44, 49, 75, ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Орджонікідзевський гірничо-збагачувальний комбінат», м. Орджонікідзе, Дніпропетровська область () до Товариства з обмеженою відповідальністю Завод «Ремкомунлелектротранс», м. Макіївка, Донецька область () про зобовязання вчинити певні дії, стягнення штрафних санкцій у розмірі 125755,00грн. відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним господарським судом, якщо рішення не буде скасовано.

У судовому засіданні 28.10.2015р. проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 02.11.2015р.

Суддя Я.О. Левшина

Вх: 11065/15

надруковано 3 прим.:

1 - ГСДО,

1 - відповідачу