ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" жовтня 2015 р.Справа № 922/4854/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Погорелової О.В

при секретарі судового засідання Шевляковій К.М.

розглянувши справу

за позовом Управління Пенсійного фонду України у Київському районі міста Харкова, м.Харків
до Харківського державного авіаційного виробничого підприємства Орденів ОСОБА_1 та Трудового Червоного Прапора, м.Харків
про стягнення коштів в розмірі 596 253,98 грн.
за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_2,

відповідача - не з'явився,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2015 року до господарського суду Харківської області з позовом до Харківського державного авіаційного виробничого підприємства орденів ОСОБА_1 та Трудового Червоного Прапора (далі - відповідач) звернулось УПФУ в Київському районі м. Харкова (далі - позивач). У позові останній просить суд стягнути з відповідача суму заборгованості по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до ч. 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" в частині пенсій, призначених відповідно до п.п. б-з ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" за травень-серпень 2015 року в сумі 596253,98 грн.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 31.08.2015 року було прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі та призначено її розгляд у відкритому судовому засіданні на 30.09.2015 року о 10:00 годині.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 30.09.2015 року розгляд справи було відкладено на 19.10.2015 року о 10:15 год.

До господарського суду Харківської області 15.10.2015 року від представника позивача надійшло клопотання (вх. № 41693), відповідно до якого останній просить суд долучити до матеріалів справи додаткові пояснення по справі та заяву про зменшення позовних вимог. В обґрунтування наданої заяви про зменшення позовних вимог, представник позивача посилається на те, що відповідачем було частково сплачено суму боргу за період з травня по червень 2015 року в розмірі 1541,07 грн., а тому, керуючись положеннями ст. 22 ГПК України, просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованості по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до ч. 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" в частині пенсій, призначених відповідно до п.п. б-з ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" за травень-серпень 2015 року в сумі 594 712,91 грн.

Суд, дослідивши заяву та додані до неї документи, вислухавши представника позивача, а також враховуючи те, що, відповідно до статті 22 Господарського процесуального кодексу України, позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог, а до початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви, приймає надану заяву до провадження та продовжує розгляд справи з її урахуванням.

Присутній у судовому засіданні 19.10.2015 року представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованості по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пенсій за період з травня 2015 року по серпень 2015 року в сумі 594 712,91 грн.

Відповідач правом на участь представника у судовому засіданні не скористався, причину неявки не повідомив. Про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить відмітка про направлення ухвали про призначення справи до розгляду за адресою, вказаною у позовній заяві та повідомлення про вручення відповідного поштового відправлення.

28.09.2015 року представником відповідача суду були подані заперечення на позовну заяву, в яких він проти позову заперечував та просив суд відмовити в його задоволенні. Зокрема, посилався на те, що Закон України "Про загальнообов'язкове пенсійне страхування" не передбачає відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті на роботах за списком №2. Надані заперечення досліджені судом та долучені до матеріалів справи.

Згідно з частиною другою статті 4-3 ГПК України та статтею 33 ГПК України сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. При цьому, суд має створити належні умови всім учасникам судового процесу для виконання ними вказаного обовязку по доведенню своєї правової позиції. Матеріали справи свідчать про те, що судом було створено всім учасникам судового процесу належні умови для доведення останніми своїх правових позицій, надання ними доказів, які, на їх думку, є достатніми для обґрунтування своїх вимог та заперечень та надано достатньо часу для підготовки до судового засідання тощо. Окрім того, судом було вжито всіх заходів, в межах визначених чинним законодавством повноважень, щодо всебічного, повного та обєктивного дослідження всіх обставин справи.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору. На думку суду, обставини справи свідчать про наявність у ній матеріалів достатніх для розгляду справи по суті та ухвалення законного і обґрунтованого рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Господарського процесуального кодексу України передбачено обов'язок доказування кожною стороною тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень .

Відповідно ч. 1 ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, заслухавши пояснення представника позивача, суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наступного.

Харківське державне авіаційне виробниче підприємство Орденів ОСОБА_1 та Трудового Червоного Прапора (відповідач) зареєстрований як платник внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування в управлінні Пенсійного фонду України в Київському районі міста Харкова.

15.04.2015 року, відповідно до ухвали господарського суду Харківської області по справі №922/5397/13, порушено провадження у справі про банкрутство Харківського державного авіаційного виробничого підприємства Орденів ОСОБА_1 та Трудового Червоного Прапора.

Як зазначає у позовній заяві позивач, Харківське державне авіаційне виробниче підприємство Орденів ОСОБА_1 та Трудового Червоного Прапора має поточну заборгованість зі сплати фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до ч. 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" в частині пенсій, призначених відповідно до п. "б" - "з" ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" за період з травня 2015 року по серпень 2015 року на загальну суму 594 712,91 грн.

Відповідач підтвердив право своїм працівникам на призначення пільгової пенсії за списком № 2, відповідно до пункту п. "б" - "з" ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" за роботу із шкідливими і важкими умовами праці.

Відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" в частині покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій зберігається порядок, що діяв до набрання чинності зазначеного закону.

Відповідно до п. 6. Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою Правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003 року №21-1 (далі-Інструкція), відповідачу були вручені повідомлення про необхідність перерахування коштів по заборгованості по виплаченій і доставленій пільговій пенсії за списком №2, з розрахунками заборгованості по кожному пенсіонеру окремо (наявні у матеріалах справи), а саме:

- повідомлення за травень 2015 року в сумі 158 248,89 грн.;

- повідомлення за червень 2015 року в сумі 151 452,26 грн.;

- повідомлення за липень 2015 року в сумі 140829,94 грн.;

- повідомлення за серпень 2015 року в сумі 145 722,89 грн.

Відповідно до п.п.6.7 Інструкції - підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в повідомленні місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, визначених на пільгових умовах.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно даних повідомлень, відповідачем було повністю перераховано на рахунок позивача відшкодування за травень-серпень 2015 року в сумі 596 253,98 грн., що підтверджується наявними у матеріалах справи платіжними дорученнями.

Втім, на момент розгляду справи, відповідач частково сплатив заборгованість у розмірі 1541,07 грн., у зв'язку з чим, за спірний період, у нього залишилась заборгованість перед позивачем у розмірі 594 712,91 грн., яка до цього часу залишається непогашеною.

Згідно із ч.6 ст.20 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року N1058-IV в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Закон №1058), страхувальники зобовязані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду. Базовим звітним періодом для вищезазначених платників є календарний місяць.

Відповідно до ч.2. ст.106 Закону №1058, суми страхових внесків, своєчасно не нараховані та/або не сплачені страхувальниками у строки, визначені ст.20 цього Закону, в тому числі обчислені територіальними органами Пенсійного фонду у випадках, передбачених частиною третьою статті 20 цього Закону, вважаються простроченою заборгованістю із сплати страхових внесків (далі - недоїмка).

Відповідно до ст.599 Цивільного кодексу України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Отже, з урахуванням викладеного, суд вважає заявлену вимогу позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 594 712,91 грн. нормативно та документально обґрунтованою, та такою, що підлягає задоволенню.

Щодо заперечень відповідача про відсутність норм чинного законодавства, які передбачали б відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті на роботах за списком №2, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Право на пенсію за віком на пільгових умовах визначено статтею 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" №1788-ХІІ від 05 листопада 1991 року, який набрав чинності з 01 січня 1992 року.

На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи:

а) працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:

чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах;

жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожний повний рік такої роботи чоловікам і на 1 рік 4 місяці - жінкам;

б) працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:

чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах;

жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи - жінкам.

Відповідно до частини 2, 3 статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" №1788-ХІІ від 05 листопада 1991 року в редакції, що діяла з 01 січня 1992 року по 08 червня 1996 року підприємства та організації з коштів, призначених на оплату праці, вносять до Пенсійного фонду України плату, що покриває витрати на виплату пенсій відповідно до пунктів "б" - "з" цієї статті до досягнення працівником пенсійного віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, в розмірі 50 процентів по пенсіях, призначених у 1991 році, 60 процентів - у 1992 році, 70 процентів - у 1993 році, 80 процентів - у 1994 році, 90 процентів - у 1995 році і 100 процентів - у 1996 році. Починаючи з 1996 року призначення і виплата пенсій відповідно до пунктів "б" - "з" цієї статті провадяться підприємствами та організаціями в порядку, що визначається колективним договором (угодою), за рахунок власних коштів.

Законом України "Про внесення змін і доповнень до статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" №198/96-ВР від 16 травня 1996 року, який набрав чинності з 09 червня 1996 року, внесено зміни до статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", зокрема частину другу після слів "витрати на виплату" доповнено словами "і доставку", а слова і цифри 1996 році" замінено словами і цифрами "з 1996 року", частину третю виключено.

Вищезазначена редакція статті діяла до 14 березня 2000 року, згідно із Законом України "Про внесення змін до деяких законів України №1461-ІІІ від 17 лютого 2000 року, який набрав чинності з 15 березня 2000 року частину другу статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" виключено у зв'язку з внесенням змін до Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" №400 від 26 червня 1997 року.

Так, відповідно до пункту 1 статті 2 Закону №400 (в редакції Закону №1461-III від 17 лютого 2000 року) для платників збору, визначених пунктами 1 та 2 статті 1 Закону № 400 (підприємств, установ, організацій), об'єктом оподаткування є також фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів "б" - "з" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення". Ставка збору (абзац 2 пункту 1 статті 4) встановлена в розмірі 100 відсотків від об'єкта оподаткування.

Відповідно до пункту 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" №1058-ІУ від 09 липня 2003 року пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди: 1) особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України "Про пенсійне забезпечення".

У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

При цьому зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом, тобто до 01 січня 2004 року.

В чинній на сьогодні редакції статті 2 Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" №400/97-ВР від 26 червня 1997 року, для платників збору, визначених пунктами 1 та 2 статті 1 цього Закону, крім тих, які є платниками фіксованого сільськогосподарського податку, об'єктом оподаткування є також фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів "б"- "з" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Відповідно 6.1. Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України №2101 від 19 грудня 2003 року із змінами, внесеними згідно з Постановою Пенсійного фонду №6-1 від 15 травня 2006 року відшкодуванню підлягають витрати Пенсійного фонду на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до частини 2 "Прикінцевих положень" Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" в таких розмірах:

для платників, зазначених у підпункті 2.1.1 пункту 2.1 цієї Інструкції (крім тих, які є платниками фіксованого сільськогосподарського податку), - також 100 відсотків фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до абзацу першого частини 2 Прикінцевих положень Закону застрахованим особам, які працювали або працюють на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

З урахуванням викладеного, обов'язок відповідача по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пенсій по списку №2 закріплено на законодавчому рівні, а саме частиною 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" в частині пенсій, призначених відповідно до п. "б" - "з" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", Законом України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" та Інструкцією про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується ст. 49 ГПК України та постановою № 18 від 26.12.2011 р. Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції". Суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються при задоволенні позову - на відповідача; при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, судовий збір у даній справі покладається на відповідача в повному обсязі та підлягає стягненню з останнього до Державного бюджету України у розмірі 11 925,08 грн.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.129 Конституції України, ст. 599 Цивільного кодексу України, Закону України "Про пенсійне забезпечення", Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" ст.ст. 1, 4, 12, 22, 32, 33, 43, 49, 75, ст.ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Харківського державного авіаційного виробничого підприємства Орденів ОСОБА_1 та Трудового Червоного Прапора (61023, м. Харків, вул. Сумська, 134, ) на користь Управління Пенсійного фонду України у Київському районі міста Харкова (61022, м. Харків, майдан Свободи, 5, Держпром, 2-й під'їзд, 3-й поверх, , р/р №89 в ХОУ ВАТ "Державний ощадний банк", МФО 351823) заборгованість по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до ч. 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" в частині пенсій, призначених відповідно до п.п. б-з ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" за травень-серпень 2015 року в сумі 594 712,91 грн.

Стягнути з Харківського державного авіаційного виробничого підприємства Орденів ОСОБА_1 та Трудового Червоного Прапора (61023, м. Харків, вул. Сумська, 134, ) на користь Державного бюджету України (одержувач коштів Управління державної казначейської служби у Дзержинському районі м. Харкова, , рахунок 3003, банк одержувача Головне управління державної казначейської служби України у Харківській області, МФО 851011, код бюджетної класифікації 22030001) 11 925,08 грн. судового збору.

Видати відповідні накази після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 22.10.2015 р.

Суддя ОСОБА_3