ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" листопада 2015 р. Справа № 925/1684/15

Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді Васяновича А.В.,

секретар судового засідання Гень С.Г.,

за участю представників сторін:

від позивача ОСОБА_1 - представник за довіреністю,

від відповідача представник не зявився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом державного підприємства спиртової та лікеро - горілчаної

промисловості Укрспирт, м. Бровари, Київської області

до фізичної особи - підприємця ОСОБА_2,

с. Косарі, Камянського району, Черкаської області

про стягнення 1 655 грн. 04 коп.,-

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Черкаської області з позовом звернулося державне підприємство спиртової та лікеро - горілчаної промисловості Укрспирт до фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про стягнення боргу у звязку з неналежним виконанням відповідачем умов договору оренди індивідуально визначеного рухомого майна, що належить до державної власності від 01 лютого 2013 року за №01-02/227 та договору про реструктуризацію заборгованості від 30 вересня 2014 року за №1380 в розмірі 1 655 грн. 04 коп., в тому числі: 833 грн. 83 коп. борг зі сплати орендної плати та електроенергії, 375 грн. 05 коп. пеня, 423 грн. 29 коп. інфляційні втрати та 22 грн. 87 коп. 3% річних.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 19 жовтня 2015 року порушено провадження у справі та призначено розгляд справи в судовому засіданні на 03 листопада 2015 року.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд позов задовольнити повністю.

Викликаний в судове засідання представник відповідача не зявився, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позовну заяву суду не надав.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 19 жовтня 2015 року було зобовязано відповідача надати суду відзив на позовну заяву з посиланням на мотиви повного або часткового відхилення вимог позивача, а також докази, що обґрунтовують відхилення позовних вимог.

Оскільки відповідач не був позбавлений права надати суду необхідні докази та свої доводи і міркування щодо предмету спору шляхом письмових пояснень та заперечень, про час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, та оскільки явка представників сторін в судове засідання обовязковою не визнавалась, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами в порядку ст. 75 ГПК України.

В судовому засіданні, яке відбулося 03 листопада 2015 року згідно ст. 85 ГПК України було оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення зі справи №925/1684/15.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити частково, виходячи з наступного:

Як вбачається з матеріалів справи та було встановлено господарським судом під час її розгляду, 01 лютого 2013 року між державним підприємством спиртової та лікеро - горілчаної промисловості Укрспирт (орендодавець) та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_3 (орендар) було укладено договір оренди індивідуально визначеного рухомого майна, що належить до державної власності за №01-02/227.

Відповідно до п. 1.1. вищезазначеного договору орендодавець зобовязався передати, а орендар прийняти в строкове платне користування окреме індивідуально визначене рухоме майно металевий вагончик площею 36 м2, що знаходиться на балансі ДП Укрспирт, ринкова вартість якого визначена згідно зі звітом про проведення незалежної оцінки станом на 15 січня 2013 року та становить 13 500 грн. 00 коп. без урахування ПДВ.

Оскільки у відповідача виникла заборгованість зі сплати орендної плати, 30 вересня 2014 року сторони уклали договір №1380 про реструктуризацію заборгованості, згідно умов якого орендодавець погодився на реструктуризацію заборгованості орендаря за надані послуги згідно договору №01-02/227 від 01 лютого 2013 року в сумі 1 319 грн. 41 коп., яку орендар заборгував за період з червня по вересень 2014 року та на реструктуризацію боргу за спожиту електроенергію в сумі 1 632 грн. 42 коп. за травень вересень 2014 року.

Згідно п. 2.1. договору №1380 орендар зобовязувався до 28 лютого 2015 року сплатити загальну заборгованість в сумі 2 951 грн. 83 коп. згідно з наступним графіком:

до 31 жовтня 2014 року 264 грн. 00 коп. борг за оренду та 327 грн. 00 коп. заборгованість за спожиту електроенергію;

до 30 листопада 2014 року 264 грн. 00 коп. борг за оренду та 327 грн. 00 коп. заборгованість за спожиту електроенергію;

до 31 грудня 2014 року 264 грн. 00 коп. борг за оренду та 327 грн. 00 коп. заборгованість за спожиту електроенергію;

до 31 січня 2015 року 264 грн. 00 коп. борг за оренду та 327 грн. 00 коп. заборгованість за спожиту електроенергію;

до 28 лютого 2015 року 263 грн. 41 коп. борг за оренду та 324 грн. 42 коп. заборгованість за спожиту електроенергію.

Однак відповідач обовязок щодо сплати боргу за орендоване майно та спожиту електроенергію виконав частково, сплативши позивачу 2 118 грн. 00 коп., в звязку з чим позивач просив суд стягнути з відповідача 833 грн. 83 коп. боргу.

Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобовязання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обовязку не встановлений або визначений моментом предявлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обовязок у семиденний строк від дня предявлення вимоги, якщо обовязок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Як зазначалося вище, борг зі сплати орендної плати та спожитої електроенергії сплачується до останнього числа відповідного місяця починаючи з жовтня 2014 року. Остаточний розрахунок до 28 лютого 2015 року.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Одностороння відмова від зобовязання не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Згідно зі ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідачем всупереч ст. ст. 33, 34 ГПК України не було доведено факту своєчасного здійснення, на підставі умов договору про реструктуризацію заборгованості, розрахунку з позивачем за орендоване рухоме майно та спожиту електроенергію, а також не було спростовано доводи позивача, що викладені в позові.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Таким чином з відповідача підлягає стягненню в судовому порядку 833 грн. 83 коп., в тому числі 527 грн. 41 коп. борг зі сплати орендної плати та 306 грн. 42 коп. борг за спожиту електроенергію.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 та ст. 549 ЦК України виконання зобовязання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобовязання. Сплата неустойки є правовим наслідком у разі порушення зобовязання (п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України).

Згідно п. 3.7. договору оренди №01-02/227 від 01 лютого 2013 року орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується орендодавцю з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення, включаючи день оплати.

Оскільки відповідачем було порушено строки оплати орендних платежів та спожитої електроенергії, визначених договором про реструктуризацію заборгованості, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача 375 грн. 05 коп. пені нарахованої за період з 01 січня 2015 року по 23 вересня 2015 року (розрахунок знаходиться в матеріалах справи).

Водночас слід зазначити, що розрахунок пені здійснено позивачем не вірно, оскільки порушено вимоги ч. 6 ст. 232 ГК України, а також при нарахуванні пені за несвоєчасну сплату спожитої електроенергії позивачем застосовано подвійну облікову ставку НБУ, при цьому ні договором оренди, ні договором про реструктуризацію боргу не передбачено розміру пені за несвоєчасну сплату боргу за електроенергію.

Однак ч. 6 ст. 231 ГК України визначено, що штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Якщо у вчиненому сторонами правочині розмір та базу нарахування пені не визначено або вміщено умову (пункт) про те, що пеня нараховується відповідно до чинного законодавства, суму пені може бути стягнуто лише в разі, якщо обов'язок та умови її сплати визначено певним законодавчим актом.

Передбачене частиною шостою статті 231 ГК України формування відповідальності за порушення грошових зобов'язань застосовується, якщо інше не узгоджено сторонами в договорі або не передбачено законом (п. 2.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року № 14 Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань).

Оскільки позивач є державним підприємством, то при нарахуванні пені за несвоєчасну сплату боргу за спожиту електроенергію застосовується розмір облікової ставки НБУ.

Крім того умовами договору оренди визначено, що в період нарахування пені включається і день оплати (п. 3.7. договору).

Отже, за період з 01 січня 2015 року (дата вказана позивачем у розрахунку) по 22 січня 2015 року (22 січня 2015 року здійснено оплату боргу за орендну плату та електроенергію) розмір пені нарахований на суму боргу 255 грн. 00 коп. (сума вказана позивачем) складає 4 грн. 30 коп.;

за період з 01 лютого 2015 року (дата вказана позивачем) по 27 лютого 2015 року (28 лютого 2015 року день сплати 263 грн. 41 коп. боргу за орендну плату) розмір пені нарахований на суму боргу зі сплати орендної плати в розмірі 264 грн. 00 коп. складає 7 грн. 22 коп.;

за період з 01 лютого 2015 року (дата вказана позивачем) по 23 лютого 2015 року (23 лютого 2015 року сплачено 327 грн. 00 коп. боргу за електроенергію) розмір пені нарахований на суму боргу за електроенергію в розмірі 327 грн. 00 коп. складає 3 грн. 77 коп.;

за період з 28 лютого 2015 року по 30 липня 2015 року (шестимісячний строк нарахування пені на суму боргу, яка повинна бути сплачена до 31 січня 2015 року) розмір пені нарахований на суму боргу зі сплати орендної плати в розмірі 527 грн. 41 коп. (264 грн. 00 коп. + 263 грн. 41 коп.) складає 131 грн. 43 коп.;

за період з 31 липня 2015 року по 27 серпня 2015 року (шестимісячний строк нарахування пені на суму боргу, яка повинна бути сплачена до 28 лютого 2015 року) розмір пені нарахований на суму боргу зі сплати орендної плати в розмірі 263 грн. 41 коп. складає 12 грн. 12 коп.;

за період з 01 березня 2015 року (дата вказана позивачем) по 27 серпня 2015 року (шестимісячний строк нарахування пені на суму боргу за електроенергію, яка повинна бути сплачена до 28 лютого 2015 року) розмір пені нарахований на суму боргу зі сплати боргу за електроенергію в розмірі 306 грн. 42 коп. складає 45 грн. 07 коп.

Таким чином, з урахуванням вищенаведеного розрахунку з відповідача підлягає стягненню 203 грн. 91 коп. пені, в решті стягнення 171 грн. 14 коп. пені слід відмовити, у звязку з безпідставним нарахуванням.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі ст. 625 Цивільного кодексу України позивачем заявлено до стягнення 22 грн. 87 коп. 3% річних нарахованих за період з 01 січня 2015 року по 23 вересня 2015 року та 423 грн. 29 коп. боргу, що виник внаслідок інфляції нарахованого за січень вересень 2015 року.

При нарахуванні 3% річних та інфляційних позивачем не було враховано, що борг який повинен був сплачений до 31 грудня 2014 року був погашений повністю 22 січня 2015 року.

Крім того позивачем не враховано, що день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення інфляційних нарахувань (п. 1.9. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року №14 Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань).

Таким чином, розмір 3% річних нарахований за період з 01 січня 2015 року (дата вказана позивачем) по 21 січня 2015 року (22 січня 2015 року борг, який повинен був сплачений до 31 грудня 2014 року оплачено повністю) на суму 255 грн. 00 коп. (сума вказана позивачем) складає 0,44 грн., інфляційні 7 грн. 90 коп.;

розмір 3% річних нарахований за період з 01 лютого 2015 року (дата вказана позивачем) по 22 лютого 2015 року (23 лютого 2015 року сплачено 327 грн. 00 коп. борг за електроенергію) на суму 591 грн. 00 коп. складає 1 грн. 07 коп., інфляційні 31 грн. 32 коп.;

розмір 3% річних нарахований за період з 23 лютого 2015 року по 27 лютого 2015 року (28 лютого 2015 року сплата боргу за орендну плату та електроенергію) на суму 264 грн. 00 коп. (591 грн. 00 коп. 327 грн. 00 коп.) складає 0,11 грн., інфляційне збільшення боргу не відбулося;

розмір 3% річних нарахований за період з 01 березня 2015 року (дата вказана позивачем) по 23 вересня 2015 року (дата вказана позивачем) на суму 833 грн. 83 коп. (264 грн. 00 коп. + 263 грн. 41 коп. + 306 грн. 42 коп.) складає 14 грн. 19 коп., інфляційні 251 грн. 92 коп.

Таким чином, з урахуванням здійсненого судом розрахунку, з відповідача підлягає стягненню 15 грн. 81 коп. 3% річних та 291 грн. 14 коп. інфляційних, в решті стягнення слід відмовити.

Судові витрати підлягають розподілу між сторонами відповідно до вимог ст. 49 ГПК України.

На підставі викладеного, та керуючись ст. ст. 49, 82-85 ГПК України суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з фізичної особи - підприємця ОСОБА_2, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь державного підприємства спиртової та лікеро - горілчаної промисловості Укрспирт, вул. Гагаріна, 16, м. Бровари, Київської області, ідентифікаційний код 37199618, п/р 00 в ПАТ Банк Український Капітал, МФО 320371 833 грн. 83 коп. боргу, 203 грн. 91 коп. пені, 291 грн. 14 коп. інфляційних втрат, 15 грн. 81 коп. 3% річних та 989 грн. 62 коп. судового збору.

3. В решті вимог в позові відмовити.

Видати відповідний наказ після набрання рішення законної сили.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного господарського суду в порядку та строки передбачені розділом ХІІ ГПК України.

Повне рішення складено 04 листопада 2015 року.

Суддя А.В.Васянович