РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.10.2015Справа №910/18492/15

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Підйомні машини"
До 1. Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку "Укргазбанк"; 2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова лізингова група"
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача -
Товариство з обмеженою відповідальністю "Міжнародний центр торгівлі"
Проприпинення правовідношення

Суддя Андреїшина І.О.

У судовому засіданні брали участь представники сторін:

Від позивачаРачинський В.А. за довіреністю від 25.02.2015
Від відповідача-1Старіков Є.О. за довіреністю від 31.07.2015 № 334
Від відповідача-2Ціхоцький В.М. арбітражний керуючий-ліквідатор
Від третьої особи не з'явилися

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У липні 2015 Товариство з обмеженою відповідальністю "Підйомні машини" звернулося до суду з позовом про визнання припиненим договору застави укладеного між Публічним акціонерним товариством Акціонерного банку "Укргазбанк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова лізингова група" 24.10.2007, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського округу Авдієнком В.В., зареєстрованого в реєстрі за № 1329, визначивши відповідачем Публічне акціонерне товариство Акціонерного банку "Укргазбанк".

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.07.2015 р. порушено провадження у справі № 910/18491/15, розгляд справи призначено на 12.08.2015, залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова лізингова група" та Товариство з обмеженою відповідальністю "Міжнародний центр торгівлі", зобов'язано сторін надати суду певні документи.

Ухвалою від 12.08.2015 розгляд справи було відкладено на 02.09.2015 у зв'язку з неявкою представників позивача та третіх осіб, неподанням витребуваних документів.

Судове засідання, призначене на 02.09.2015, було відкладено на 16.09.2015 з огляду подання позивачем письмових уточнень позовних вимог, клопотання відповідача, неявку представників третіх осіб, а також зважаючи на залучення до участі у справі за ініціативою суду в якості відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова лізингова група".

16.09.2015 розгляд справ було відкладено на 07.10.2015 за клопотанням представника відповідача-2 та з огляду на неявку представника третьої особи.

05.10.2015 від позивача до суду надійшла заява про зміну предмету позову, відповідно до якої Товариство з обмеженою відповідальністю "Підйомні машини" просить суд припинити правовідношення - догові застави від 24.10.2007, укладений між Публічним акціонерним товариством Акціонерного банку "Укргазбанк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова лізингова група" з підстав, що відповідають позовній заяві.

У судовому засіданні, що відбулося 07.10.2015, судом було прийнято до розгляду заяву позивача про зміну предмету позову як таку, що подана з дотримання вимог господарського процесуального законодавства, здійснено перехід до розгляду спору по суті, заслухано пояснення та правові позиції сторін та ухвалено відкласти розгляд справи на 21.10.2015 для дослідження доказів.

21.10.2015 у судове засідання з'явилися представники сторін, які підтримали свої вимоги і заперечення по суті спору.

Третя особа уповноваженого представника в судове засідання не направила, проте суд вважає за можливе провести судове засідання з вирішенням спору по суті за відсутності представника Товариство з обмеженою відповідальністю "Міжнародний центр торгівлі" на підставі наявних у справі матеріалів, що містять достатньо відомостей про взаємовідносини сторін, а також і тому, що третя особа неодноразова та в установленому порядку повідомлялася про дату, час і місце розгляду справи.

Згідно з позовною заявою, уточненнями позовних вимог, заяву про зміну предмету позову та усними пояснення представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Підйомні машини" позивач вважає припиненим зобов'язання, що виникли між відповідачами за договором застави від 24.10.2007, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського округу Авдієнком В.В., зареєстрованим в реєстрі за № 1329, оскільки він є законним власником рухомого майна, а саме: шести баштових кранів МС 175В серійний № 350336, МДТ 178 серійний № 400316, МДТ 178 серійний № 98248, МС 85В серійний № 96076, МДТ 178 серійний № 402251, МС 235В серійний № 351012), проте один з них - баштовий кран МС 175В серійний № 350336 в силу зазначеного договору протиправно перебуває в обтяженні відповідача-1, що порушує право власності позивача, а саме право розпоряджатися майном, яке останній законно отримав у власність відповідно до акту про перехід права власності № 1 від 19.02.2013. Обґрунтовуючи заявлені та змінені позовні вимоги, позивач посилається ст. 28 Закону України "Про заставу", ст.ст. 16, 330, 391, 516 Цивільного кодексу України.

Відповідно до відзиву на позовну заяву та усних заперечень, що наводилися представником відповідача-1 в ході розгляду справи, заявлені позовні вимоги Публічним акціонерним товариством Акціонерного банку "Укргазбанк" не визнаються через їх безпідставність. Мотивами для відмови позивачу в заявленому позові відповідач-1 вказує те, що основне зобов'язання, виконання якого забезпечувалося договором застави від 24.10.2007 Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова лізингова група" перед банком не виконане, що унеможливлює зняття обтяжень з баштового крану МС 175В серійний № 350336.

Виходячи з відзиву та пояснень представника відповідача-2 (арбітражного керуючого Ціхоцького В.М., який виконує функції ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова лізингова група" в процедурі його ліквідації) заявлені Товариством з обмеженою відповідальністю "Підйомні машини" відхиляються повністю у зв'язку з тим, що в процедурі банкрутства відповідача-2 судом було визнано вимоги відповідача-1, в тому числі і за кредитним договором від 26.06.2007 № 88 в забезпечення виконання якого укладався договір застави від 24.10.2007; на даний час ліквідаційна процедура у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова лізингова група" триває, вимоги кредиторів не задовольнялись, підприємство не ліквідовано, а тому свій обов'язок з повернення грошових коштів за вказаним кредитним договором відпвідач-2 не виконав, а отже зобов'язання не припинено і підстав для припинення договору застави від 24.10.2007, як такого, що забезпечує виконання зобов'язань за кредитним договором № 88 від 26.06.2007, немає.

У судовому засіданні 21.10.2015 р. суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення у даній справі.

Розглянувши подані матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

У 2007 році між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова лізингова група" як лізингодавцем та Товариством з обмеженою відповідальністю "Міжнародний центр торгівлі" як лізингоодержувачем виникли правовідносини фінансового лізингу, внаслідок укладення відповідних договорів, аналогічних за своїм змістом.

З приєднаних до позовної заяви документів (договорів лізингу та актів прийому-передачі) вбачається передача наступних предметів лізингу:

- за договором № 105вл/04/07 від 02.04.2007 лізингодавець передав лізигоодержувачу баштовий кран МС 85Б 2003, серійний № 96076;

- за договором № 106вл/04/07 від 02.04.2007 лізингодавець передав лізигоодержувачу баштовий кран МДТ-178, серійний № 400316;

- за договором № 107вл/04/07 від 02.04.2007 лізингодавець передав лізигоодержувачу баштовий кран МДТ-178, серійний номер 98248;

- за договором № 120-1Л/06/07 від 25.06.2007 лізингодавець передав лізигоодержувачу баштовий кран МДТ-179, серійний № 402251;

- за договором № 121-1Л/06/07 від 25.06.2007 лізингодавець передав лізигоодержувачу баштовий кран 350336.

Згідно з п. 7.2.4. розділу 7 описаних договорів лізингу одним з обов'язків лізингоодержувача є своєчасна і в повному обсязі оплата лізингових платежів відповідно до погоджених сторонами графіків та в порядку, визначеному договорами.

За умовами п. 13.2, п. 13.3 укладених договорів лізингу передбачалося, що після виконання лізингоодержувачем зобов'язань по оплаті предмета лізингу, лізингодавець передає предмет лізингу у власність лізингоодержувача. Приймання-передача предмета лізингу оформлюється актом.

26.06.2007 Відкрите акціонерне товариство Акціонерний банк "Укргазбанк" (після зміни найменування відповідно до Закону України "Про акціонерні товариства" - Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк "Укргазбанк") в якості позикодавця та Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова лізингова група" в якості позичальника уклали кредитний договір № 88 на умовах оплатності, строковості, повернення та цільового використання - для фінансування операцій фінансового лізингу баштового крану МДТ 175Б.

Відповідно до п. 1.1 договору та згідно з останніми змінами і доповненнями до кредитного договору, що набули юридичної сили 30.03.2009, Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова лізингова група" отримало в кредит 684 950,00 євро і зобов'язалося повернути кредитні кошти 15-ма платежами, строк внесення останнього з яких - 25.07.2012 виходячи з погодженого сторонами графіку погашення кредиту.

З метою забезпечення належного виконання позичальником грошових зобов'язань перед банком зі сплати суми кредиту, відсотків за користування ним, можливих штрафних санкцій Відкрите акціонерне товариство Акціонерний банк "Укргазбанк" (після зміни найменування відповідно до Закону України "Про акціонерні товариства" - Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк "Укргазбанк") як заставодержатель та Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова лізингова група" як заставодавець 24.10.2007 уклали договір застави, предметом якого став баштовий кран МТД-179 № 402252, баштовий кран МС-175БВ № 350336, оцінені сторонами в 4 561 327,16 грн.

25.10.2007 в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна було зареєстровано обтяження за договором застави від 24.10.2007.

За твердженнями позивача, у період з 28.04.2007 по 08.04.2009 Товариством з обмеженою відповідальністю "Міжнародний центр торгівлі" як лізингоодержувач перераховано на користь Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова лізингова група" грошові кошти у загальному розмірі 6 213 215,94 грн. в якості сплати лізингових платежів за користування предметами лізингу.

Згідно з текстом позовної заяви, 06.04.2010 сторонами договорів фінансового лізингу було укладено додаткові угоди про припинення договорів лізингу внаслідок дострокового виконання лізингоодержувачем грошових зобов'язань з викупу предмету лізингу, шляхом передачі лізингодавцю двох простих векселів на суму 1 026 901,85 грн. та 2 553 453,42 грн., передача яких відбулася в той же день, про що було складено акти прийому-передачі векселів.

У п. 2 приєднаних до позовної заяви актів прийому-передачі векселів за договорами фінансового лізингу від 02.04.2007 № 107вл/04/07, від 02.04.2007 № 106вл/04/07, від 02.04.2007 № 105вл/04/07, від 25.06.2007 № 1201Л/06/07, від 25.06.2007 № 121-1Л/06/07 вказується, що дані акти підтверджують припинення між сторонами договорів фінансового лізингу прав і обов'язків та самих договорів.

08.10.2012 Товариство з обмеженою відповідальністю "Міжнародний центр торгівлі" в якості замовника і Товариство з обмеженою відповідальністю "Підйомні машини" в якості виконавця уклали договір про надання послуг № 1/12 (комплексне обслуговування спецтехніки вартістю 1 528 000,00 грн.).

В забезпечення виконання замовником грошової зобов'язань з оплати вартості обумовлених договором від 08.10.2012 № 1/12 послуг і робіт, Товариство з обмеженою відповідальністю "Міжнародний центр торгівлі" передало в заставу Товариство з обмеженою відповідальністю "Підйомні машини" шість баштових кранів (МС 175, заводський № 350336; МДТ 178, заводський № 400316; МДТ 178, заводський № 98248;МС85, заводський № 96076; МДТ 178, заводський № 402251; МС 235В, заводський № 351012) за договором застави від 18.02.2013, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Авдієнком В.В.

19.02.2013 Товариство з обмеженою відповідальністю "Міжнародний центр торгівлі" і Товариство з обмеженою відповідальністю "Підйомні машини" уклали договір переходу права власності на заставне майно № 0007 в рахунок погашення простроченої заборгованості за договором про надання послуг від 08.10.2012 № 1/12 в сумі 1 309 000,00 грн.

Також, 19.02.2013 названі товариства підписали акт про перехід права власності № 1 до договору переходу права власності на заставне майно від 19.02.2013 № 0007, за яким Товариство з обмеженою відповідальністю "Міжнародний центр торгівлі" як заставодавець передало, а Товариство з обмеженою відповідальністю "Підйомні машини" прийняло у власність шість баштових кранів, визначених у договорі застави від 18.02.2013.

Позивач у справі стверджує, що при постановці на облік таких баштових кранів виявилося, що один з них знаходиться під обтяженням Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку "Укргазбанк" за договором застави від 24.10.2007, укладеним між даним банком та лізингодавцем - Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова лізингова група", про існування якого позивач не знав та не був повідомлений.

Позивач вважає, що перебування належного йому на законних і підтверджених рішенням суду підставах майна в обтяженні відповідач-1 порушує його законні права та інтереси власника, що є недоторканними за Конституцією і чинним законодавством України, тоді як правовідносини за договором застави є припиненими, оскільки Товариство з обмеженою відповідальністю "Міжнародний центр торгівлі" повністю виконало свої зобов'язання за договорами фінансового лізингу, дія цих договорів припинилася, а тому і припинилося забезпечене заставою зобов'язання за спірним договором. Також, позивач наголошує на тому, що не був обізнаний з відступленням лізингодавцем банку прав вимоги. Описані обставини зумовили звернення позивача до суду з даним позовом.

За твердженнями позивача, описані в позовній заяві обставини були встановлені рішенням суду, що набрало законної сили, яке додатково підтверджує правомірність і законність його права власності на баштові крани МС 175, заводський № 350336; МДТ 178, заводський № 400316; МДТ 178, заводський № 98248;МС85, заводський № 96076; МДТ 178, заводський № 402251; МС 235В, заводський № 351012.

Матеріалами справи підтверджується, що у грудні 2013 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова лізингова група" звернулося до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Підйомні машини" і Товариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародний центр торгівлі" про витребування майна з чужого незаконного володіння. Справа розглядалася Господарським судом міста Києва за участю в якості третіх осіб Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку "Укргазбанк" та приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Авдієнка В.В.

Рішенням Господарського суду міста Києва у справі № 910/25819/13від 28.05.2014 позовні вимоги було задоволено.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що на момент передачі позивачем спірних кранів Товариству з обмеженою відповідальністю "Міжнародний центр торгівлі" існувало обтяження заставою цих кранів у Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку "Укргазбанк" відповідно до договорів застави, в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна перебували записи про ці обтяження, згода банку на передачу майна надана не була, тому така передача суперечить ст. 586 Цивільного кодексу України, ст. 9 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" та ст. 17 Закону України "Про заставу", а відтак, укладені між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова лізингова група" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Міжнародний центр торгівлі" акти прийому-передачі предмета лізингу у власність не можуть породжувати будь-яких прав чи обов'язків для його сторін (в т.ч. переходу прав власності). Також, у даному рішенні вказувалося про відсутність правових підстав вважати, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Міжнародний центр торгівлі" набуло право власності на спірне майно і відсутність доказів передачі лізингодавцем такого майна на користь Товариству з обмеженою відповідальністю "Підйомні машини". Крім того, суд виходив з того, що оскільки спірне майно як у власність Товариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародний центр торгівлі", так і Товариства з обмеженою відповідальністю "Підйомні машини" не передавалось, то такі особи не є добросовісними набувачами вказаного спірного майна.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 02.09.2014 рішення суду першої інстанції було скасовано у частині, прийнято нове рішення, яким відмовлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Фінансова лізингова група" у задоволенні позову про витребування майна з чужого незаконного володіння з огляду на відсутність правових підстав для задоволення такого позову.

Судом апеляційної інстанції було враховано, що відповідно до ст. 9 Закону України "Про фінансовий лізинг" лізингоодержувачу (сублізингоодержувачу) забезпечується захист його прав на предмет лізингу нарівні із захистом, встановленим законодавством щодо захисту прав власника. Лізингоодержувач (сублізингоодержувач) має право вимагати, у тому числі й від лізингодавця, усунення будь-яких порушень його прав на предмет лізингу.

Постановою Вищого господарського суду України від 02.12.2014 у справі № 910/25819/13 постанову суду апеляційної інстанції залишено без змін.

Відповідно до ч. 3 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Не потребують доказування преюдиціальні обставини, тобто встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, - при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. При цьому не має значення, в якому саме процесуальному статусі виступали відповідні особи у таких інших справах - позивачів, відповідачів, третіх осіб тощо. Преюдиціальне значення процесуальним законом надається саме обставинам, встановленим судовими рішеннями (в тому числі в їх мотивувальних частинах), а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом (п. 2.6 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" № 18 від 26.12.2011).

При розгляді спору у справі № 910/18492/15, судом з'ясовано, що до матеріалів справи позивачем було приєднано документи, якими підтверджуються обставини укладення договорів фінансового лізингу та набуття позивачем права власності на шість баштових кранів.

Доказів укладення позивачем та відповідачем-1 договору про перехід права власності на заставне майно від 19.02.2013 № 0007 суду подано не було, проте такі обставини встановлені в ході розгляду справи № 910/25819/13, а тому не потребують доказування.

Звертаючись до суду з указаним позовом позивач посилався на те, що на підставі акту про перехід права власності № 1 від 19.02.2013 він набув права власності на вищезазначені 6 баштових кранів, а тому відповідно до ст. 28 Закону України "Про заставу", правовідношення - договір застав від 24.10.2007 має бути припиненим в судовому порядку, оскільки свої зобов'язання Товариство з обмеженою відповідальністю "Міжнародний центр торгівлі" перед Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова лізингова група" виконало, а тому і перед банком також, так як дія договору фінансового лізингу припинилась.

Суд не погоджується з правовою позицією позивача та не вбачає підстав для задоволення позову, зважаючи на таке.

Статтею 33 Господарського процесуального кодексу України встановлено обов'язок кожної сторони судового процесу на доведення тих обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

На підставі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Статтею 174 Господарського кодексу України унормовано, що господарські зобов'язання виникають з господарського договору та інших угод, передбачених законом.

Згідно зі ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку, при цьому зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, зокрема, із договору.

За приписами ст. 546 Цивільного кодексу України одним із способів забезпечення виконання зобов'язання є застава.

Відповідно до ст. 572 Цивільного кодексу України та ст.1 Закону України "Про заставу" в силу застави кредитор (заставодержатель) має право, у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Статтею 574 Цивільного кодексу України встановлено, що застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду.

Згідно зі ст. 4 Закону України "Про заставу" предметами застави можуть бути майно та майнові права; майно, яке відповідно до законодавства України може бути відчужено заставодавцем та на яке може бути звернено стягнення; майно, яке стане власністю заставодавця після укладення договору застави, в тому числі продукція, плоди та інші прибутки (майбутній урожай, приплід худоби тощо), якщо це передбачено договором.

Частинами 1 та 2 ст. 20 Закону України "Про заставу" передбачено, що заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. У разі ліквідації юридичної особи заставодавця заставодержатель набуває право звернення стягнення на заставлене майно незалежно від настання строку виконання зобов'язання, забезпеченого заставою.

Згідно з ч. 1 ст. 589 Цивільного кодексу України в разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

Як вказувалося вище, між відповідачами виникли правовідносин з договору кредиту від 26.06.2007 № 88, виконання зобов'язань за яким було забезпечене договором застави від 24.10.2007, предметом якої були баштовий кран МТД-178 № 402252 та баштовий кран МС-175В № 350336.

У зв'язку з порушенням процедури банкрутства Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова лізингова група" та наявністю у нього невиконаних грошових зобов'язань перед Публічним акціонерним товариством Акціонерним банком "Укргазбанк", в тому числі, за кредитним договором від 26.06.2007 № 88, відповідач-1 звернувся з грошовими вимогами у справі про його банкрутство.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.03.2011 у справі № 44/459-б про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова лізингова група" визнано кредиторські вимоги Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку "Укргазбанк", серед яких і заборгованість за кредитним договором від 26.06.2007 № 88.

У ст. 38 Закону України "Про заставу" наведено перелік підстав припинення застави, до яких віднесено: припинення забезпеченого заставою зобов'язання; загибель заставленого майна; придбання заставодержателем права власності на заставлене майно; примусовий продаж заставленого майна; закінчення терміну дії права, що складає предмет застави та інші випадки припинення зобов'язань, установлені законом.

Проте, в матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про припинення дії кредитного договору від 26.06.2007 № 88.

Також, суду не було подано фактичних даних на підтвердження належного виконання Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова лізингова група" грошових зобов'язань перед Публічним акціонерним товариством Акціонерним банком "Укргазбанк" за вказаним кредитним договором, які б могли стати підставою для припинення застави за договором застави від 24.10.2007.

Відповідно до ст. 27 Закону України "Про заставу" застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених в законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи. Застава зберігає силу і у випадках, коли у встановленому законом порядку відбувається уступка заставодержателем забезпеченої заставою вимоги іншій особі або переведення боржником боргу, який виник із забезпеченої заставою вимоги, на іншу особу.

Таким чином, у разі відчуження майна, що перебуває у заставі, новий власник такого майна набуває прав та обов'язків заставодавця.

Так, застава зберігає свою силу незалежно від того, чи знала особа, до якої перейшло майно або майнові права, що складають предмет застави, про існування права застави третіх осіб на таке майно. Якщо особі не було відомо про існування застави, дана обставина має значення для правовідносин між цією особою і заставодавцем. Зокрема, відповідно до приписів ст. 659 Цивільного кодексу України невиконання заставодавцем під час укладення договору купівлі-продажу обов'язку попередити покупця про існування права застави третіх осіб на товар, що продається, дає покупцеві право вимагати зменшення ціни або розірвання договору.

З огляду на вказане, враховуючи, що спірний договір застави укладено 24.10.2007 з метою забезпечення виконання зобов'язань Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова лізингова група" за кредитним договором від 26.06.2007 № 88, заборгованість за яким станом на час розгляду справи не сплачена, відомості про обтяження рухомого майна було включено до Державного реєстру обтяжень рухомого майна, а позивач набув права власності на баштові крани (предмет застави) на підставі акту про перехід права власності № 1 від 19.02.2013, тобто після укладення договору застави, суд приходить до висновку про безпідставність позовних вимог, у зв'язку з чим вони задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на позивача у зв'язку з відмовою у позові.

Керуючись ст. ст. 32, 33, 44, 49, 75, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

В И Р І Ш И В:

У позові відмовити повністю.

Дане рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня складення його повного тексту і може бути оскаржене в порядку, передбаченому чинним законодавством України.

Повне рішення складено 28.10.2015 р.

Суддя І.О. Андреїшина