РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.10.2015Справа №910/23303/15
Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Чинчин О.В., при секретарі судового засідання Бігмі Я.В., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АКСІОМАКС»
до про Товариства з обмеженою відповідальністю «Центренергобуд» визнання недійсним рішення установчих загальних зборів
Представники:

від Позивача: не з'явились;

від Відповідача: Костюк С.В. (представник за Довіреністю);

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Товариство з обмеженою відповідальністю «АКСІОМАКС» (надалі також - «Позивач») звернулось до Господарського суду міста з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Центренергобуд» (надалі також - «Відповідач») про визнання недійсним рішення установчих загальних зборів.

Позовні вимоги вмотивовано тим, що рішенням загальних зборів Товариства з обмеженою відповідальністю «Центренергобуд» від 23.01.2015 року, оформлених протоколом №1, визнано Товариство з обмеженою відповідальністю «Центренергобуд» правонаступником всіх прав і обов'язків Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергоуправління», в тому числі перед Товариством з обмеженою відповідальністю «АКСІОМАКС», які відображені в розподільчому балансі станом на 20.01.2015 року. Згідно з розподільчим балансом кредиторські зобов'язання Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергоуправління» виникли перед Позивачем за Договором підряду №01/10-1-12 від 01.10.2012 року і Додатковою угодою №1 від 20.11.2012 року до Договору на загальну суму 71 546 грн. 73 коп. Як зазначає Позивач, рішення загальних зборів Товариства з обмеженою відповідальністю «Центренергобуд» від 23.01.2015 року, оформлене протоколом №1, є недійсним, оскільки не набувши статусу юридичної особи Відповідач не мав права брати на себе кредиторські зобов'язання. Крім того, зазначив, що були порушені вимоги ст.ст. 513, 521 Цивільного кодексу в частині неукладання у такій же формі договору про заміну боржника. Таким чином, оспорюваним правочином порушено права Позивача щодо неможливості виконання Товариством з обмеженою відповідальністю «Центренергобуд» зобов'язань перед Позивачем, а тому просить Суд визнати недійсним рішення установчих зборів засновників Товариства з обмеженою відповідальністю «Центренергобуд» від 23.01.2015 року, оформлене в п.2 протоколу №1 про визнання Товариства з обмеженою відповідальністю «Центренергобуд» правонаступником всіх прав і обов'язків Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергоуправління» в частині розподільчого балансу станом на 20.01.2015 року в частині кредиторських зобов'язань перед Товариством з обмеженою відповідальністю «АКСІОМАКС» за Договором підряду №01/10-1-12 від 01.10.2012 року і Додатковою угодою №1 від 20.11.2012 року до Договору, а також штрафних санкцій.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 04.09.2015 р. порушено провадження у справі № 910/23303/15, судове засідання призначено на 23.09.2015 р.

22.09.2015 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Відповідача надійшло клопотання про припинення провадження по справі на підставі п.1 ч.1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України.

23.09.2015 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача надійшли документи на виконання вимог ухвали суду про порушення провадження по справі від 04.09.2015 року.

23.09.2015 року в судове засідання з'явились представники сторін.

В судовому засіданні представники позивача надали усні пояснення по суті спору, якими підтримали вимоги та доводи позовної заяви. Також, подали клопотання про надання можливості ознайомитись з матеріалами справи після судового засідання, клопотання про витребування у Товариства з обмеженою відповідальністю "Центренергобуд" копію його балансу станом на 01.09.2015 року із розшифровкою статей балансу в частині набуття ним кредиторської заборгованості перед Товариством з обмеженою відповідальністю "АКСІОМАКС", включаючи штрафні санкції за неналежне виконання зобов'язання.

Представник відповідача в судовому засіданні надав усні пояснення по суті спору, якими заперечив проти задоволення позовних вимог.

Суд на місці ухвалив - задовольнити клопотання представника позивача про надання можливості ознайомитись з матеріалами справи, а інші клопотання Позивача та клопотання Відповідача про припинення провадження по справі - відкласти до встановлення фактичних обставин по справі.

Крім того, Суд, ознайомившись з матеріалами справи, вислухавши представників сторін, керуючись ст. 38 ГПКУ, з метою повного та всебічного розгляду спору, прийшов до висновку - зобов'язати:

1) Позивача надати письмові пояснення з посиланням на норми матеріального права в обґрунтування своїх позовних вимог;

2) Відповідача надати оригінали всіх документів по суті спору для огляду в судовому засіданні.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.09.2015 року відкладено розгляд справи на 07.10.2015 року, у зв'язку з витребуванням додаткових доказів по справі.

06.10.2015 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Відповідача надійшли письмові заперечення на позовну заяву.

07.10.2015 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача надійшли документи для долучення до матеріалів справи, в тому числі і заява про зміну предмету позову.

07.10.2015 року в судове засіданні з'явились представники позивача. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про поважні причини неявки Суд не повідомив, про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Щодо заяви Позивача про зміну предмету позову, Суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.4 ст. 22 ГПК України до початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

Згідно з п. 3.12 Постанови №18 від 26.12.2011р. Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", право позивача на зміну предмета або підстави позову може бути реалізоване лише до початку розгляду господарським судом справи по суті та лише у суді першої інстанції шляхом подання до суду відповідної письмової заяви, яка за формою і змістом має узгоджуватися із статтею 54 ГПК з доданням до неї документів, зазначених у статті 57 названого Кодексу.

Початок розгляду справи по суті має місце з того моменту, коли господарський суд після відкриття судового засідання, роз'яснення (за необхідності) сторонам та іншим учасникам судового процесу їх прав та обов'язків і розгляду інших клопотань і заяв (про відкладення розгляду справи, залучення до участі в ній інших осіб, витребування додаткових доказів тощо) переходить безпосередньо до розгляду позовних вимог, про що зазначається в протоколі судового засідання.

Як вбачається з матеріалів справи, в судовому засіданні 23.09.2015 року Суд почав розглядати справу по суті, що підтверджується протоколом судового засідання.

Враховуючи вищевикладене, Суд залишає без розгляду заяву Позивача про зміну предмету позову.

В судовому засіданні представники позивача надали додаткові усні пояснення по суті спору, якими підтримали вимоги та доводи позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.10.2015 року відкладено розгляд справи на 28.10.2015 року, у зв'язку з неявкою представника відповідача в судове засідання.

28.10.2015 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи письмових пояснень по суті позову.

28.10.2015 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника Позивача.

28.10.2015 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Відповідача надійшли додаткові заперечення на позовну заяву, якими просили суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

В судовому засіданні 28 жовтня 2015 року представник Відповідача заперечив проти позову з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву та додаткових пояснень, просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. В судове засідання представник Позивача не з'явився, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується розпискою про відкладення справи в судовому засіданні 22.10.2015 р. на 28.10.2015 р., подав заяву про розгляд справи за відсутності представника Позивача, яка Судом розглянута та задоволена.

Таким чином, Суд приходить до висновку, Позивач про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Суд, розглянувши клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «АКСІОМАКС» від 28.08.2015 р. про витребування у Відповідача протоколу №1 рішення установчих зборів від 23.01.2015 р., розподільчого балансу Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергоуправління» станом на 20.01.2015 р. із розшифровкою статей, рішення загальних зборів від 21.01.2015 р., виписки з державного реєстру Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергоуправління», а також клопотання від 18.09.2015 р. про витребування у Відповідача копії балансу станом на 01.09.2015 р. із розшифровкою статей балансу, зазначає наступне.

Право сторони у справі на подачу клопотання про витребування доказів у разі неможливості їх надати самостійно регулюються приписами ст. 38 ГПК України.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 38 ГПК України визначено, що сторона або прокурор у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування господарським судом доказів. У клопотанні повинно бути зазначено: який доказ витребовується; обставини, що перешкоджають його наданню; підстави, з яких випливає, що цей доказ має підприємство чи організація; обставини, які може підтвердити цей доказ. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими і речовими доказами, висновками судових експертів; поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі. В необхідних випадках на вимогу судді пояснення представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі, мають бути викладені письмово.

В пункті 2.1 постави Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" вказано, що у разі неможливості самостійно подати необхідні для розгляду справи докази сторона, прокурор, третя особа вправі звернутися до господарського суду, в тому числі й апеляційної інстанції, з клопотанням про витребування доказів; при цьому обґрунтування такої неможливості покладається на особу, що заявляє відповідне клопотання.

Проте, як встановлено Судом, документи, визначені у клопотанні Позивача від 28.08.2015 року про витребування доказів наявні в матеріалах справи, а тому вказане клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «АКСІОМАКС» не підлягає задоволенню. Крім того, не підлягає задоволенню клопотання Позивача від 18.09.2015 року про витребування у Товариства з обмеженою відповідальністю «Центренергобуд» копії балансу станом на 01.09.2015 р. із розшифровкою статей балансу, оскільки витребувані Позивачем відомості не стосуються предмету спору в даній справі і не містять інформацію щодо обставин, які входять до предмета доказування в справі № 910/23303/15, а тому не є належними доказами.

Що стосується клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Центренергобуд» про припинення провадження у справі від 22.09.2015 року, Суд зазначає наступне.

Статтею 80 Господарського процесуального кодексу України визначено підстави припинення провадження у справі, якщо:

1) спір не підлягає вирішенню в господарських судах України;

1-1) відсутній предмет спору;

2) є рішення господарського суду або іншого органу, який в межах своєї компетенції вирішив господарський спір між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав;

4) позивач відмовився від позову і відмову прийнято господарським судом;

5) сторони уклали угоду про передачу даного спору на вирішення третейського суду;

6) настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено діяльність суб'єкта господарювання, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва;

7) сторони уклали мирову угоду і вона затверджена господарським судом.

Суд зазначає, що чинне процесуальне законодавство України не містить підстави припинення провадження у справі у разі звернення до суду з позовною заявою про визнання недійсним рішення загальних зборів, особи, яка не є акціонером

або учасником товариства, у тому числі таким, що вибув, а тому Суд відмовляє в задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Центренергобуд» про припинення провадження у справі від 22.09.2015 року.

Приймаючи до уваги, що Позивач був належним чином повідомлений про дату та час судового засідання, враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи по суті, Суд вважає, що неявка в судове засідання представника Позивача не є перешкодою для прийняття Рішення у даній справі.

Відповідно до статті 82 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

В судовому засіданні 28 жовтня 2015 року, на підставі статті 85 Господарського процесуального кодексу України, оголошено вступну та резолютивну частини Рішення.

Відповідно до статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України, в судовому засіданні складено протокол.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ

01 жовтня 2012 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Енергоуправління» (Замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «АКСІОМАКС» (Підрядник) було укладено Договір підряду №01/10-1-12, відповідно до умов якого Підрядник зобов'язався виконати роботи по виготовленню навісу над автомобільною стоянкою на об'єкті: Будівлі з господарськими спорудами, які розташовані за адресою: м. Донецьк, Калінінський район, вул. Лівобережна, 11,13, а Замовник зобов'язався надати підряднику об'єкт для проведення робіт, прийняти виконані роботи та оплатити їх на умовах цього договору.

За даним договором у Відповідача виникла заборгованість перед Позивачем, у зв'язку з чим останній звернувся до господарського суду міста Києва з позовом про стягнення заборгованості у розмірі 145 612 грн. 36 коп. Рішенням Господарського суду міста Києва у справі №910/28148/14 від 06.07.2015 року стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Центренергобуд" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Аксіомакс" 71 546 грн. 73 коп. основного боргу, 33 247 грн. 71 коп. інфляційних втрат, 5 312 грн. 99 коп. 3% річних та 2 202 грн. 15 коп. судового збору. Вказане рішення суду оскаржено в апеляційному порядку та не набрало законної сили.

Рішенням загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергоуправління» від 21.01.2015 року, оформлених протоколом №1/15, вирішено затвердити звіт комісії з виділу Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергоуправління» і затверджено розподільчий баланс Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергоуправління» станом на 20.01.2015 року.

Рішенням установчих зборів засновників Товариства з обмеженою відповідальністю «Центренергобуд» від 23.01.2015 року, оформлених протоколом №1, затверджено рішення директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергоуправління» Степаненко М.М. про створення Товариства з обмеженою відповідальністю «Центренергобуд», у зв'язку з проведенням виділу Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергоуправління»; визначено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Центренергобуд» є правонаступником всіх прав і обов'язків Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергоуправління» в частині розподільчого балансу, який складений станом на 20.01.2015 р.; сформовано статутний капітал Товариства з обмеженою відповідальністю «Центренергобуд» у розмірі 1000 грн. 00 коп., який розділений між учасниками таким чином: Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергоуправління» володіє часткою в розмірі 1000 грн. 00 коп., що становить 100% статутного капіталу; визначено місце розташування Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергоуправління», затверджено статут Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергоуправління».

Як вбачається з розшифровки розподільчого балансу Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергоуправління» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Центренергобуд», в розділі інші поточні зобов'язання (стр.1690 розподільчого балансу) перед Товариством з обмеженою відповідальністю «АКСІОМАКС» значиться заборгованість у розмірі 71 546 грн. 73 коп. за Договором підряду №01/10-1-12 від 01.10.2012 р.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, Позивач зазначає, що рішення загальних зборів Товариства з обмеженою відповідальністю «Центренергобуд» від 23.01.2015 року, оформлене протоколом №1, є недійсним, оскільки не набувши статусу юридичної особи Відповідач не мав права брати на себе кредиторські зобов'язання. Крім того, зазначив, що були порушені вимоги ст.ст. 513, 521 Цивільного кодексу в частині неукладання у такій же формі договору про заміну боржника. Таким чином, оспорюваним правочином порушено права Позивача щодо неможливості виконання Товариством з обмеженою відповідальністю «Центренергобуд» зобов'язань перед Позивачем, а тому просить Суд визнати недійсним рішення установчих зборів засновників Товариства з обмеженою відповідальністю «Центренергобуд» від 23.01.2015 року, оформлене в п.2 протоколу №1 про визнання Товариства з обмеженою відповідальністю «Центренергобуд» правонаступником всіх прав і обов'язків Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергоуправління» в частині розподільчого балансу станом на 20.01.2015 року в частині кредиторських зобов'язань перед Товариством з обмеженою відповідальністю «АКСІОМАКС» за Договором підряду №01/10-1-12 від 01.10.2012 року і Додатковою угодою №1 від 20.11.2012 року до Договору, а також штрафних санкцій.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Суд вважає, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «АКСІОМАКС» не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 1 Господарського процесуального кодексу України, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів (стаття 20 Господарського кодексу України).

Перелік основних способів захисту цивільних прав та інтересів визначається частиною 2 статті 16 Цивільного кодексу України, до яких, зокрема, відноситься визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Згідно із статтею 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини справи, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

За приписами статті 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

За таких обставин, приймаючи до уваги положення Цивільного кодексу України та Господарського процесуального кодексу України, позивачем при зверненні до суду з вимогами про визнання недійсним рішення загальних зборів повинно бути доведено наявність тих обставин, з якими закон пов'язує визнання рішень недійсними.

Крім того, виходячи зі змісту статей 15, 16 Цивільного кодексу України, статті 20 Господарського кодексу України та Господарського процесуального кодексу України, застосування певного способу судового захисту вимагає доведеності належними доказами сукупності таких умов: наявності у позивача певного суб'єктивного права (інтересу); порушення (невизнання або оспорювання) такого права (інтересу) з боку відповідача; належності обраного способу судового захисту (адекватність наявному порушенню та придатність до застосування як передбаченого законодавством), і відсутність (недоведеність) будь-якої з означених умов унеможливлює задоволення позову.

Як встановлено Судом, Рішенням загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергоуправління» від 21.01.2015 року, оформлених протоколом №1/15, вирішено затвердити звіт комісії з виділу Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергоуправління» і затверджено розподільчий баланс Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергоуправління» станом на 20.01.2015 року.

Рішенням установчих зборів засновників Товариства з обмеженою відповідальністю «Центренергобуд» від 23.01.2015 року, оформлених протоколом №1, затверджено рішення директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергоуправління» Степаненко М.М. про створення Товариства з обмеженою відповідальністю «Центренергобуд», у зв'язку з проведенням виділу Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергоуправління»; визначено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Центренергобуд» є правонаступником всіх прав і обов'язків Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергоуправління» в частині розподільчого балансу, який складений станом на 20.01.2015 р.; сформовано статутний капітал Товариства з обмеженою відповідальністю «Центренергобуд» у розмірі 1000 грн. 00 коп., який розділений між учасниками таким чином: Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергоуправління» володіє часткою в розмірі 1000 грн. 00 коп., що становить 100% статутного капіталу; визначено місце розташування Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергоуправління», затверджено статут Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергоуправління».

Як вбачається з розшифровки розподільчого балансу Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергоуправління» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Центренергобуд», в розділі інші поточні зобов'язання (стр.1690 розподільчого балансу) перед Товариством з обмеженою відповідальністю «АКСІОМАКС» значиться заборгованість у розмірі 71 546 грн. 73 коп. за Договором підряду №01/10-1-12 від 01.10.2012 р.

Положеннями ст.ст. 113, 140 Цивільного кодексу України та ст.ст. 1, 50 Закону України "Про господарські товариства" визначено, що господарським товариством є юридична особа, статутний (складений) капітал якої поділений на частки між учасниками, зокрема, товариством з обмеженою відповідальністю є засноване одним або кількома особами товариство, статутний капітал якого поділений на частки, розмір яких встановлюється статутом.

Управління діяльністю господарського товариства згідно з ч. 1 ст. 89 Господарського кодексу України здійснюють його органи та посадові особи, склад і порядок обрання (призначення) яких визначається залежно від виду товариства, а у визначених законом випадках - учасники товариства.

Відповідно до положень статті 92 Цивільного кодексу України юридична особа набуває цивільних прав та обов'язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Порядок створення органів юридичної особи встановлюється установчими документами та законом. У випадках, встановлених законом, юридична особа може набувати цивільних прав та обов'язків і здійснювати їх через своїх учасників. Орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов'язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень.

Відповідно до статті 97 Цивільного кодексу України, управління товариством здійснюють його органи. Органами управління товариством є загальні збори його учасників і виконавчий орган, якщо інше не встановлено законом.

Згідно зі ст. 98 Цивільного кодексу України загальні збори учасників товариства мають право приймати рішення з усіх питань діяльності товариства, у тому числі і з тих, що передані загальними зборами до компетенції виконавчого органу. Рішення загальних зборів приймаються простою більшістю від числа присутніх учасників, якщо інше не встановлено установчими документами або законом. Рішення про внесення змін до статуту товариства, відчуження майна товариства на суму, що становить п'ятдесят і більше відсотків майна товариства, та про ліквідацію товариства приймаються більшістю не менш як у 3/4 голосів, якщо інше не встановлено законом.

У пунктах 17, 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами корпоративних спорів» №13 від 24.10.2008 року зазначено, що судам необхідно враховувати, що рішення загальних зборів учасників (акціонерів) та інших органів господарського товариства є актами, оскільки ці рішення зумовлюють настання правових наслідків, спрямованих на регулювання господарських відносин, і мають обов'язковий характер для суб'єктів цих відносин.

У зв'язку з цим підставами для визнання недійсними рішень загальних зборів акціонерів (учасників) господарського товариства можуть бути:

- порушення вимог закону та/або установчих документів під час скликання та проведення загальних зборів товариства;

- позбавлення акціонера (учасника) товариства можливості взяти участь у загальних зборах;

- порушення прав чи законних інтересів акціонера (учасника) товариства рішенням загальних зборів.

Зокрема, безумовною підставою для визнання недійсними рішень загальних зборів у зв'язку з прямою вказівкою закону є: прийняття загальними зборами рішення за відсутності кворуму для проведення загальних зборів чи прийняття рішення; прийняття загальними зборами рішень з питань, не включених до порядку денного загальних зборів товариства; прийняття загальними зборами рішення про зміну статутного капіталу товариства, якщо не дотримано процедури надання акціонерам (учасникам) відповідної інформації.

При вирішенні питання про недійсність рішень загальних зборів у зв'язку з іншими порушеннями, допущеними під час скликання та проведення загальних зборів, господарський суд повинен оцінити, наскільки ці порушення могли вплинути на прийняття загальними зборами відповідного рішення. Права учасника (акціонера) товариства можуть бути визнані порушеними внаслідок недотримання вимог закону про скликання і проведення загальних зборів, якщо він не зміг взяти участь у загальних зборах, належним чином підготуватися до розгляду питань порядку денного, зареєструватися для участі у загальних зборах тощо.

Згідно ч.1 ст.56 Господарського кодексу України суб`єкт господарювання може бути утворений за рішенням власника (власників) майна або уповноваженого ним (ними) органу, а у випадках, спеціально передбачених законодавством, також за рішенням інших органів, організацій і громадян шляхом заснування нового, реорганізації (злиття, приєднання, виділення, поділу, перетворення) діючого (діючих) суб`єкта господарювання з додержанням вимог законодавства.

Згідно із приписами ст. 109 Цивільного кодексу України, виділом є перехід за розподільчим балансом частини майна, прав та обов'язків юридичної особи до однієї або кількох створюваних нових юридичних осіб.

Після прийняття рішення про виділ учасники юридичної особи або орган, що прийняв рішення про виділ, складають та затверджують розподільчий баланс.

Юридична особа, що утворилася внаслідок виділу, несе субсидіарну відповідальність за зобов'язаннями юридичної особи, з якої був здійснений виділ, які згідно з розподільчим балансом не перейшли до юридичної особи, що утворилася внаслідок виділу. Юридична особа, з якої був здійснений виділ, несе субсидіарну відповідальність за зобов'язаннями, які згідно з розподільчим балансом перейшли до юридичної особи, що утворилася внаслідок виділу.

Якщо після виділу неможливо точно встановити обов'язки особи за окремим зобов'язанням, що існувало у юридичної особи до виділу, юридична особа, з якої здійснено виділ, та юридичні особи, що були створені внаслідок виділу, несуть солідарну відповідальність перед кредитором за таким зобов'язанням.

Тобто, виділення - це такий спосіб реорганізації, внаслідок якого з діючого суб'єкта господарювання виділяється один або декілька нових суб'єктів господарювання без припинення діяльності реорганізованого суб'єкта. У разі виділення одного або декількох нових суб'єктів господарювання до кожного з них переходять за роздільним актом (балансом) у відповідних частках майнові права і обов'язки реорганізованого суб'єкта.

Враховуючи положення чинного законодавства України, Суд звертає увагу, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Енергоуправління» має право виділити новий суб`єкт господарювання, в даному випадку Товариство з обмеженою відповідальністю «Центренергобуд», яке відповідно до Статуту, затвердженого протоколом установчих зборів засновників №1 від 23.01.2015 року, є правонаступником всіх прав та обов'язків Товариство з обмеженою відповідальністю «Енергоуправління» в частині розподільчого балансу.

За таких підстав, Суд не приймає до уваги доводи Позивача щодо неможливості Товариства з обмеженою відповідальністю «Центренергобуд» приймати на себе кредиторські зобов'язання, не набувши статусу юридичної особи, оскільки таке товариство було створено за ініціативою діючого суб'єкта господарювання й до новоствореного товариства перейшли майнові права і обов'язки реорганізованого суб'єкта за роздільним актом (балансом).

Відповідно до частини 1 статті 13 Закону України "Про господарські товариства" вкладом до статутного (складеного) капіталу господарського товариства можуть бути гроші, цінні папери, інші речі або майнові чи інші відчужувані права, що мають грошову оцінку, якщо інше не встановлено законом.

Статутний капітал товариства є джерелом утворення майна товариства. Статутний капітал формується засновниками юридичної особи, його розмір обов'язково фіксується в установчому документі. Участь у створенні статутного капіталу є первинним способом набуття корпоративних прав і практично всі операції з корпоративними правами так чи інакше пов'язані із статутним капіталом.

Статутний капітал Товариства з обмеженою відповідальністю «Центренергобуд» створено за рахунок частки Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергоуправління», як його учасника, що склала 100 % статутного капіталу Відповідача.

Відповідно до 1.3 Статуту Товариства з обмеженою відповідальністю «Центренергобуд» єдиним учасником товариства є Товариство з обмеженою відповідальністю «Енергоуправління».

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, Позивач зазначає, що рішення загальних зборів Товариства з обмеженою відповідальністю «Центренергобуд» від 23.01.2015 року, оформлене протоколом №1, є недійсним, оскільки були порушені вимоги ст.ст. 513, 521 Цивільного кодексу в частині неукладання у такій же формі договору про заміну боржника.

Відповідно до статті 513 Цивільного кодексу України правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Згідно зі статтею 521 Цивільного кодексу України форма правочину щодо заміни боржника у зобов'язанні визначається відповідно до положень статті 513 цього Кодексу.

Проте, Суд звертає увагу, що рішення установчих зборів засновників Товариства з обмеженою відповідальністю «Центренергобуд» від 23.01.2015 року, оформлених протоколом №1, не є правочином.

Відповідно до статті 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Такі права й обов`язки реалізуються в межах цивільних правовідносин і вони є відповідно їх складовими елементами.

Рішення загальних зборів учасників не є правочинами у розумінні вищезазначеної норми права, а є актом органу управління товариства, спрямованим на регулювання діяльності товариства.

Як зазначено у пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами корпоративних спорів" від 24.10.2008 року № 13, рішення загальних зборів акціонерів є актами, оскільки ці рішення зумовлюють настання правових наслідків, спрямованих на регулювання господарських відносин, і мають обов`язковий характер для суб`єктів цих відносин.

Визнане недійсним рішення загальних зборів учасників не створює будь-яких юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. Баланс є інформативним зведеним документом, який відображає фінансовий стан підприємства.

Відповідно до п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України №13 суди мають враховувати, що для визнання недійсним рішення загальних зборів товариства необхідно встановити факт порушення цим рішенням прав та законних інтересів учасника (акціонера) товариства. Якщо за результатами розгляду справи факт такого порушення не встановлено, господарський суд не має підстав для задоволення позову.

Суд зазначає, що Позивачем не надано Суду жодних належних та допустимих доказів всупереч ст.ст. 33, 34, 36 Господарського процесуального кодексу України на підтвердження визнання вказаного рішення установчих зборів засновників Товариства з обмеженою відповідальністю «Центренергобуд» від 23.01.2015 року, оформлених протоколом №1, недійсним повністю або частково. Крім того, не надано доказів порушення цим рішенням його прав та законних інтересів, оскільки посилання на неможливість погашення заборгованості у розмірі 71 546 грн. 73 коп. саме Відповідачем носять теоретичний характер та не підтверджені належними доказами у справі.

Крім того, Суд не приймає до уваги посилання Позивача на рішення Господарського суду міста Києва у справі №910/19321/15 від 23.09.2015 року за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АКСІОМАКС" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРГОУПРАВЛІННЯ" про визнання недійсним рішення загальних зборів учасників ТОВ "ЕНЕРГОУПРАВЛІННЯ" від 03.11.2014 про виділ з ТОВ "ЦЕНТРЕНЕРГОБУД" із складу з передачею йому за розподільчим балансу прав та обов'язків ТОВ "ЦЕНТРЕНЕРГОБУД" в частині виділу кредиторських зобов'язань перед ТОВ "АКСІОМАКС" за договором підряду № 01/10-1-12 від 01.10.2012 на суму 49 165,75 грн. та додатковою угодою № 1 від 20.11.2012 до договору на суму 22 380,98 грн. загальною сумою 71 546,73 грн.; визнання недійсним рішення загальних зборів учасників ТОВ "ЕНЕРГОУПРАВЛІННЯ" зафіксованого в питанні другому порядку денного в протоколі № 1/15 від 21.01.2015, щодо затвердження розподільчого балансу станом на 20.01.2015 по виділенню ТОВ "ЦЕНТРЕНЕРГОБУД" прав та обов'язків, відображених в балансі, в частині включення в розділ розподільчого балансу для виділення кредиторські зобов'язання ТОВ "ЕНЕРГОУПРАВЛІННЯ" перед ТОВ "АКСІОМАКС" за договором підряду № 01/10-1-12 від 01.10.2012 на суму 49 165,75 грн. та додатковою угодою № 1 від 20.11.2012 до договору на суму 22 380,98 грн. загальною сумою 71 546,73 грн., в якості преюдиційного факту відповідно до статті 35 Господарського процесуального кодексу України.

Зокрема, в мотивувальній частині вказаного рішення зазначено, що рішення загальних зборів учасників ТОВ "ЕНЕРГОУПРАВЛІННЯ" не позбавляє обов'язку відповідача в разі наміру заміни боржника у зобов'язанні врахувати норми статей 513, 520, 521 Цивільного кодексу України та отримати згоду позивача на таку заміну. Лише після реалізації сукупності всіх необхідних дій, зокрема, після прийняття рішення про передачу кредиторської заборгованості загальними зборами відповідача та після вірного оформлення правочину щодо заміни боржника у зобов'язанні перед ТОВ "АКСІОМАКС", лише після цього ТОВ "Центренергобуд" може стати боржником перед позивачем за договором підряду № 01/10-1-12 від 01.10.2012 р.

Відповідно до ч.3 статті 35 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Суд зазначає, що вказане рішення Господарського суду міста Києва у справі №910/19321/15 від 23.09.2015 року не є преюдиційним фактом в розумінні ч.3 статті 35 Господарського процесуального кодексу України, оскільки не встановлює обставин, які мають значення при розгляді даної господарської справи. Крім того, рішення Господарського суду міста Києва у справі №910/19321/15 від 23.09.2015 року не набрало законної сили, оскільки було оскаржено в апеляційному порядку.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Спосіб захисту порушеного права має відповідати положенням ст.16 ЦК України та (у сфері господарських правовідносин) також положенням ст.20 Господарського кодексу України.

Статтею 1 Господарського процесуального кодексу України визначено право звернення до господарського суду підприємств, установ, організацій, інших юридичних осіб (у тому числі іноземних), громадян, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб`єкта підприємницької діяльності, за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Згідно із ст. 167 Господарського кодексу України корпоративні права - права особи, частка якої визначається у статутному фонді (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останнього відповідно до закону, а також інші правомочності передбачені законом та статутними документами.

Під корпоративними відносинами маються на увазі відносини, що виникають, змінюються та припиняються щодо корпоративних прав (частина третя цієї ж статті).

Отже, відповідно до зазначених приписів законодавства суб'єктом корпоративних прав господарського товариства є учасник (засновник, акціонер) такого товариства.

У вирішенні корпоративних спорів господарським судам слід виходити з того, що особа стає носієм корпоративних прав з моменту набуття права власності на акції акціонерного товариства або вступу до інших господарських товариств.

Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про практику розгляду судами корпоративних спорів" №13 від 24.10.2008 роз`яснено, що справи у спорах про визнання недійсними рішень органів управління господарського товариства за позовом особи, яка не є акціонером або учасником товариства, у тому числі таким, що вибув, не належить до спорів, що виникають з корпоративних відносин.

Відповідно до Рекомендацій Вищого господарського суду України "Про практику застосування законодавства у розгляді справ, що виникають з корпоративних відносин" від 28.12.2007 № 04-5/14 спори за позовами осіб, що не є учасниками (акціонерами) господарського товариства, до господарського товариства за своїм суб`єктним складом не належать до корпоративних. Зокрема, це стосується спорів: про визнання недійсними рішень органів управління господарських товариств за позовами кредиторів, заставодержателів, орендарів майна або інших осіб, що не є учасниками (акціонерами) відповідних товариств. Справи з відповідних спорів залежно від складу сторін розглядаються господарськими або загальними судами.

Суд визначає, що даний спір не є корпоративним, оскільки відносини між Товариством з обмеженою відповідальністю «АКСІОМАКС» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Енергоуправління», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Центренергобуд», засновано на цивільному договорі.

Таким чином, враховуючи вищевикладені положення норм чинного законодавства України, приймаючи до уваги вставлені фактичні обставини справи, а також те, що Позивачем не доведено порушень вимог закону при скликанні та проведенні установчих зборів засновників Товариства з обмеженою відповідальністю «Центренергобуд» від 23.01.2015 року, оформлених протоколом №1, факт порушення цим рішенням його прав та охоронюваних законом інтересів, Суд приходить до висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «АКСІОМАКС» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Центренергобуд» про визнання недійсним рішення установчих загальних зборів не підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору залишаються за Позивачем.

На підставі викладеного, керуючись статтями 32, 33,36, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ

1. У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «АКСІОМАКС» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Центренергобуд» про визнання недійсним рішення установчих загальних зборів - відмовити повністю.

2. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата складання та підписання повного тексту рішення: 02 листопада 2015 року.

Судя О.В. Чинчин