РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.10.2015Справа №910/22590/15
Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Чинчин О.В., при секретарі судового засідання Бігмі Я.В., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1

до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2

про розірвання договору та стягнення 14 870 грн. 87 коп.

Представники:

від Позивача: ОСОБА_3 (представник за довіреністю);

від Відповідача: не з'явились;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 (надалі також - «Позивач») звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 (надалі також - «Відповідач») про розірвання договору та стягнення 14 870 грн. 87 коп.

Позовні вимоги вмотивовано тим, що 09.02.2015 року між Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 (Замовник) та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 (Виконавець) було укладено Договір про створення веб - сайта №2-060215, відповідно до умов якого Замовник доручив, а Виконавець зобов'язався виконати роботи по створенню веб - сайта, а Замовник зобов'язався прийняти й оплатити виконані роботи на умовах зазначених у Договорі. Як зазначає Позивач, на виконання умов Договору ним було перераховано на користь Відповідача попередню оплату в розмірі 3 750 грн. 00 коп., проте останній не розробив й не надіслав на погодження макет веб - сайту протягом 5 робочих днів на 8 сторінках, як це передбачено умовами Договору. Крім того, Відповідач порушував п.3.1.4 Договору, надававши неправдиву інформацію щодо стану виконання замовлення, неналежним чином зберігав надану йому інформацію для розробки веб - сайту, втрачав її, що призвело до значних помилок та некоректного заповнення сайту. За таких підстав, просить Суд розірвати Договір про створення веб - сайта №2-060215 від 09.02.2015 року, укладений між Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2, а також враховуючи неналежне виконання Відповідачем своїх зобов'язань стягнути з останнього на користь Позивача попередню оплату в розмірі 3 750 грн. 00 коп., пеню у розмірі 7 600 грн. 00 коп., інфляційні у розмірі 3 360 грн. 42 коп., 3% річних у розмірі 160 грн. 45 коп.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 02.09.2015 р. порушено провадження у справі № 910/22590/15, судове засідання призначено на 16.09.2015 р.

16.09.2015 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача надійшли документи на виконання вимог ухвали суду про порушення провадження по справі від 02.09.2015 року.

16.09.2015 року в судове засідання з'явився представник позивача. Представники відповідача в судове засідання не з'явився, про поважні причини неявки Суд не повідомив, вимоги ухвали суду про порушення провадження по справі від 02.09.2015 року не виконав.

Суд, ознайомившись з матеріалами справи, керуючись ст. 38 ГПКУ, з метою повного та всебічного розгляду спору, прийшов до висновку - зобов'язати:

1) Позивача:

- надати докази узгодження з Фізично особою - підприємцем ОСОБА_2 макету сайту, затвердження макету сайту у письмовому вигляді;

- надати письмові пояснення щодо п. 2.3. Договору №2-060215 від 09.02.2015 року в частині неузгодження умов подальшої співпраці та залишення у розпорядженні Виконавця попередньої оплати.

2) Відповідача надати докази на підтвердження розроблення веб-сайту відповідно до умов Договору №2-060215 від 09.02.2015 року та підписання Акту виконаних робіт відповідно до п. 2.7. Договору або докази повернення суми попередньої оплати.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.09.2015 року відкладено розгляд справи на 30.09.2015 року, у зв'язку з неявкою представника відповідача в судове засідання, невиконанням вимог ухвали суду, витребуванням додаткових доказів по справі.

30.09.2015 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача надійшла уточнена заява, в якій просить Суд розірвати Договір № 2-060215 від 09.02.2015 року укладений про створення веб-сайту між Фізичною особою підприємцем ОСОБА_2 та Фізичною особою підприємцем ОСОБА_1. Стягнути з Фізичної особи підприємця ОСОБА_2, Код ЕДРПОУ/ІПН НОМЕР_1, на користь Фізичної особи підприємця ОСОБА_1, Код ЕДРПОУ/ІПН НОМЕР_2, 15250,00 грн. (п'ятнадцять тисяч двісті п'ятдесят грн. 00 коп.), у тому числі: сплачену передоплату в сумі - 3750,00грн. (три тисячі сімсот п'ятдесят гривень, 00 коп.); пеню в сумі - 6500,00грн (шість тисяч п'ятсот гривень, 00 коп.), за несвоєчасне виконання договірних зобов'язань; відшкодування витрат з надання правової допомоги у розмірі 5000,00 (п'ять тисяч грн. 00 коп.) та судовий збір в розмірі 3 045,00 грн.

30.09.2015 року в судове засідання з'явився представник позивача. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про поважні причини неявки Суд не повідомив, вимоги ухвали суду про порушення провадження по справі від 02.09.2015 року та ухвали від 30.09.2015 року не виконав.

Щодо уточненої заяви Позивача, Суд зазначає наступне.

Згідно із п. 3.11 Постанови №18 від 26.12.2011р. Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" не передбачено права позивача на подання заяв (клопотань) про "доповнення" або "уточнення" позовних вимог, або заявлення "додаткових" позовних вимог і т.п. Тому в разі надходження до господарського суду однієї із зазначених заяв (клопотань) останній, виходячи з її змісту, а також змісту раніше поданої позовної заяви та конкретних обставин справи, повинен розцінювати її як: подання іншого (ще одного) позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, об'єднання позовних вимог, зміну предмета або підстав позову.

В даному випадку уточнена заява фактично є заявою про зменшення розміру позовних вимог.

Відповідно до ч.4 ст. 22 ГПК України позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору, у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.

Відповідно до п. 3.12 Постанови №18 від 26.12.2011р. Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" передбачені частиною четвертою статті 22 ГПК права позивача збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитись від позову можуть бути реалізовані до прийняття рішення судом першої інстанції.

Враховуючи вищевикладене, Суд приймає заяву Позивача до розгляду.

Крім того, Суд, ознайомившись з матеріалами справи, керуючись ст. 38 ГПКУ, з метою повного та всебічного розгляду спору, прийшов до висновку - зобов'язати:

1) Позивача надати обґрунтований розрахунок пені з урахуванням ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України;

2) Відповідача надати письмові пояснення чи заперечення з посиланням на належні докази з урахуванням уточненої заяви Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.09.2015 р. відкладено розгляд справи на 21.10.2015 р., у зв'язку з неявкою представника відповідача в судове засідання, невиконанням вимог ухвали суду, витребуванням додаткових доказів по справі.

19.10.2015 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача надійшли письмові пояснення до позовної заяви.

В судовому засіданні 21 жовтня 2015 року представник Позивача підтримав вимоги та доводи позовної заяви, просив Суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Представник Відповідача в судове засідання не з»явився, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується що підтверджується відміткою про відправлення на Ухвалі Господарського суду міста Києва від 30.09.2015 року у справі № 910/22590/15, вимоги ухвали суду про порушення провадження у справі не виконав.

За змістом пункту 32 інформаційного листа №01-08/530 від 29.09.2009р. Вищого господарського суду України «Про деякі питання, порушені у доповідних записках господарських судів України у першому півріччі 2009 року щодо застосування норм Господарського процесуального кодексу України», якщо відмітка про відправку, зроблена у встановленому порядку на першому примірникові процесуального документа, оформлена відповідним чином, вона, як правило, є підтвердженням розсилання процесуального документа сторонам та іншим особам, які брали участь у справі, а коли йдеться про ухвалу, де зазначається про час і місце судового засідання, - підтвердженням повідомлення про час і місце такого засідання.

Відповідно до інформації розміщеної на веб-сайті Міністерства юстиції України, місцем проживання Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 є 02090, АДРЕСА_1.

Суд зазначає, що Ухвали Господарського суду міста Києва у справі № 910/22590/15 направлялись на адресу Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2, зазначену на веб-сайті Міністерства юстиції України.

Згідно з абзацем 3 пункту 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації -адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Таким чином, Суд приходить до висновку, Відповідач про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Відповідно до статті 75 Господарського процесуального кодексу України, якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Приймаючи до уваги, що Відповідач був належним чином повідомлений про дату та час судового засідання, враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи по суті, Суд вважає, що неявка в судове засідання представника Відповідача не є перешкодою для прийняття Рішення у даній справі.

Відповідно до статті 82 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

В судовому засіданні 21 жовтня 2015 року, на підставі статті 85 Господарського процесуального кодексу України, оголошено вступну та резолютивну частини Рішення.

Відповідно до статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України, в судовому засіданні складено протокол.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

09.02.2015 року між Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 (Замовник) та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 (Виконавець) було укладено Договір про створення веб - сайта №2-060215, відповідно до умов якого Замовник доручив, а Виконавець зобов'язався виконати роботи по створенню веб - сайта, а замовник зобов'язався прийняти й оплатити виконані роботи на умовах зазначених у Договорі.

Відповідно до п.1.2 Договору перелік, вартість робіт та вимоги до робіт визначаються Сторонами в Технічному завданні, що є Додатком №1 до даного Договору. Умови Технічного завдання узгоджуються Сторонами до початку виконання робіт за даним Договором. Технічне завдання підписується уповноваженими представниками Сторін, і є невід»ємною частиною Договору.

Згідно з п.1.3 Договору результатом робіт за даним Договором є створення веб - сайта, що відповідає Технічним умовам.

У Розділі 2 Договору Сторони узгодили умови виконання Договору.

За умови підписання Замовником Технічного завдання, що включає в себе розробку ексклюзивного дизайну веб - сайту Виконавець протягом 5 робочих днів з моменту здійснення Замовником передоплати відповідно до пп.4.1.1 пункту 4.1. Договору, надає Замовнику перший ескізний варіант макету веб-сайта. Замовник зобов'язується розглянути вказаний варіант макету та повідомити Виконавця про результати розгляду протягом 4

робочих днів. Якщо Виконавець не отримує повідомлення від Замовника протягом цього строку варіант макету вважається затвердженим Замовником і Виконавець приступає до виконання робіт по створенню веб-сайта. (п.2.1 Договору)

У п.2.2 Договору передбачено, що якщо Замовник відмовляється прийняти перший ескізний варіант макету веб-сайта, Виконавець протягом 5 робочих днів з моменту отримання повідомлення від Замовника надає Замовнику другий ескізний варіант сайта.

Замовник зобов'язується розглянути вказаний варіант макету та повідомити Виконавця про результати розгляду протягом 2 робочих днів. Якщо Виконавець не отримує повідомлення від Замовника протягом цього строку, варіант макету вважається затвердженим Замовником і Виконавець приступає до виконання робіт по створенню веб-сайта.

Відповідно до п.2.3 Договору якщо Замовник відмовляється прийняти і другий ескізний варіант макету веб-сайта, Сторони зобов'язуються протягом 4 робочих днів з моменту отримання повідомлення від Замовника, узгодити подальші умови

розробки макету веб-сайта та підписати відповідну додаткову угоду до Договору. У разі неузгодження Сторонами умов (недосягнення згоди) щодо подальшої співпраці, передоплата відповідно до підпункту 4.1.1. пункту 4.1 залишається у розпорядженні Виконавця, і поверненню Замовнику не підлягає.

Згідно з п.2.4 Договору будь-які побажання (інформацію) до ескізного варіанту макету веб-сайта Замовник надсилає Виконавцю шляхом направлення відповідного письмового повідомлення на адресу зазначену у Договорі або повідомлення на електронну

адресу Виконавця. Виконавець вносить поправки та побажання отримані від Замовника до ескізного варіанту макету веб - сайта протягом 5 робочих днів і надає макет з внесеними побажаннями та поправками на затвердження Замовнику.

Після затвердження Замовником макету веб-сайту у письмовому вигляді, Виконавець зобов'язується розробити веб-сайт протягом 12 робочих днів з дня затвердження макету Замовником. Внесення будь-яких змін до макету веб-сайта з моменту його затвердження Замовником не допускаються. (п.2.5 Договору)

Пунктом 2.6 Договору передбачено, що протягом 4 робочих днів від дати затвердження Замовником макета веб-сайта, Замовник зобов'язаний надати всю інформацію для наповнення веб-сайта (тексти, графіку для наповнення розділів в електронному виді). У тому числі при необхідності всі переклади на інші мови, якщо в Технічному завданні передбачена розробка версій веб - сайта на інших мовах. За коректність наданих матеріалів Виконавець відповідальності не несе.

Після виконання робіт Виконавець повідомляє Замовника про завершення виконання робіт та одночасно надає Замовнику на підписання Акт виконаних робіт. Замовник зобов'язується прийняти виконані роботи та підписати Акт виконаних робіт протягом 4 робочих днів з моменту отриманий Акту Виконавцем. У разі необґрунтованої

відмови від підписання Акту протягом вказаного строку, Сторони погодили, що роботи вважаються виконаними Виконавцем і прийняті Замовником, а Акт виконаних робіт, підписаний Виконавцем в односторонньому порядку, має силу двостороннього і є юридичною підставою для проведення розрахунків Замовника з Виконавцем за виконані ним роботи. (п.2.7 Договору)

Пунктом 5.2 Договору передбачено, що у випадку порушення Виконавцем строків розробки веб - сайту, Замовник має право стягнути з Виконавця пеню у розмірі 50 гривень за кожен день прострочення.

У п.п.9.1, 9.2 Договору встановлено, що цей Договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання Сторонами. Строк цього Договору починає свій перебіг у момент, визначений у п.9.1 цього Договору та закінчується після повного виконання сторонами своїх зобов'язань за Договором.

Якщо інше прямо не передбачено цим Договором або чинним в Україні законодавством, цей Договір може бути розірваний тільки за домовленістю Сторін, яка оформлюється додатковою угодою до цього Договору. (п.9.5 Договору)

Технічним завданням на розробку сайту, що є Додатком №1 до Договору про створення веб - сайта №2-060215 від 09.02.2015 року, Сторони узгодили вимоги до зовнішньої частини сайту, адмін. частини та частини користувачів, функціональних можливостей CMS, дизайну, навігації, додаткових можливостей, магазину. Кошторисна вартість робіт становить 7 500 грн. 00 коп., термін виконання робіт 12 робочих днів з дати затвердження дизайну.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору про створення веб - сайта №2-060215 від 09.02.2015 року Позивачем було сплачено Відповідачу попередню оплату в розмірі 3 750 грн. 00 коп., що підтверджується чеком №3456 із зазначенням призначення платежу: «договір розробки сайту».

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, Позивач зазначає, що Відповідач не розробив й не надіслав на погодження макет веб - сайту протягом 5 робочих днів на 8 сторінках, як це передбачено умовами Договору. Крім того, Відповідач порушував п.3.1.4 Договору, надававши неправдиву інформацію щодо стану виконання замовлення, неналежним чином зберігав надану йому інформацію для розробки веб - сайту, втрачав її, що призвело до значних помилок та некоректного заповнення сайту. За таких підстав, просить Суд розірвати Договір про створення веб - сайта №2-060215 від 09.02.2015 року, укладений між Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2, а також враховуючи неналежне виконання Відповідачем своїх зобов'язань стягнути з останнього на користь Позивача попередню оплату в розмірі 3 750 грн. 00 коп., пеню у розмірі 6 500 грн. 00 коп., витрати на правову допомогу у розмірі 5 000 грн. 00 коп. з урахуванням Заяви про зменшення розміру позовних вимог від 30.03.2015 р., яка прийнята Судом до розгляду.

Позивачем неодноразово (№1 від 02.07.2015 р., № 02 від 03.08.2015 р.) були надіслані на адресу Відповідача претензії з вимогою повернути перераховану суму попередньої оплати у розмірі 3 750 грн. 00 коп. у зв'язку з невиконанням умов Договору та сплатити на рахунок останнього штрафні санкції у розмірі 7 600 грн. 00 коп.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Суд вважає, що позовні вимоги Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Внаслідок укладення Договору про створення веб - сайта №2-060215 від 09.02.2015 року між сторонами згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України, виникли цивільні права та обов'язки.

Оскільки між сторонами по справі склалися господарські правовідносини, то до них слід застосовувати положення Господарського кодексу України як спеціального акту законодавства, що регулює правовідносини у господарській сфері.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною першою статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (частина 7 статті 193 Господарського кодексу України).

Відповідно до статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Статтею 903 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно зі статтями 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

Відповідності до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Пунктом 1 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору

Відповідно до статі 651 Цивільного кодексу України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Частина третя статті 653 ЦК України, частина четверта статті 188 ГК України також зазначає, що договір може бути розірвано або за домовленістю сторін, або на вимогу однієї з сторін за рішенням суду.

При цьому, істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору (абзац другий частини другої статті 651 ЦК України).

Тобто йдеться про таке порушення договору однією зі сторін, яке тягне для другої сторони неможливість досягнення нею цілей договору. Істотність порушення визначається виключно за об'єктивними обставинами, що склалися у сторони, яка вимагає розірвання договору. В такому випадку вина (як суб'єктивний чинник) сторони, що припустилася порушення договору, не має будь-якого значення і для оцінки порушення як істотного, і для виникнення права вимагати розірвання договору на підставі частини другої статті 651 ЦК України. Іншим критерієм істотного порушення договору закон визнає розмір завданої порушенням шкоди, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору. При цьому йдеться не лише про грошовий вираз завданої шкоди, прямі збитки, а й випадки, коли потерпіла сторона не зможе використати результати договору. Вирішальне значення для застосування зазначеного положення закону має співвідношення шкоди з тим, що могла очікувати від виконання договору сторона.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі №6-75цс13.

Таким чином, чинне законодавство визначає, що підставою для розірвання договору у судовому порядку може бути доведений належними та допустимими доказами факт невиконання стороною зобов'язань за договором.

Судом встановлено, що 09.02.2015 року між Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 (Замовник) та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 (Виконавець) було укладено Договір про створення веб - сайта №2-060215, відповідно до умов якого Замовник доручив, а Виконавець зобов'язався виконати роботи по створенню веб - сайта, а замовник зобов'язався прийняти й оплатити виконані роботи на умовах зазначених у Договорі.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору про створення веб - сайта №2-060215 від 09.02.2015 року Позивачем було сплачено Відповідачу попередню оплату в розмірі 3 750 грн. 00 коп., що підтверджується чеком №3456 із зазначенням призначення платежу: «договір розробки сайту».

Технічним завданням на розробку сайту, що є Додатком №1 до Договору про створення веб - сайта №2-060215 від 09.02.2015 року, Сторони узгодили термін виконання робіт 12 робочих днів з дати затвердження дизайну.

У Розділі 2 Договору Сторони узгодили умови виконання Договору. Так, за умови підписання Замовником Технічного завдання, що включає в себе розробку ексклюзивного дизайну веб - сайту Виконавець протягом 5 робочих днів з моменту здійснення Замовником передоплати відповідно до пп.4.1.1 пункту 4.1. Договору, надає Замовнику перший ескізний варіант макету веб-сайта. Замовник зобов'язується розглянути вказаний варіант макету та повідомити Виконавця про результати розгляду протягом 4 робочих днів. Якщо Виконавець не отримує повідомлення від Замовника протягом цього строку варіант макету вважається затвердженим Замовником і Виконавець приступає до виконання робіт по створенню веб-сайта. (п.2.1 Договору)

Таким чином, Суд зазначає, що Відповідач повинен був у строк до 17.02.2015 р. надати Замовнику перший ескізний варіант макету веб - сайту відповідно до Технічного завдання на розробку сайту, що є Додатком №1 до Договору, який останній повинен був розглянути протягом 4 робочих днів.

Як вбачається з матеріалів справи, Відповідачем тільки 19.02.2015 року було надіслано Позивачу за допомогою електронної пошти варіант макету головної сторінки веб - сайту замість 8 сторінок, як це передбачено п.6.2 Технічного завдання на розробку сайту, у відповідь на який 20.02.2015 р., 23.02.2015 р. Замовник надав свої зауваження і 26.02.2015 р. дизайн головної сторінки сайту був затверджений Позивачем, що підтверджується електронним листуванням між Сторонами.

За таких підстав, Суд зазначає, що в порушення умов Договору про створення веб - сайта №2-060215 від 09.02.2015 року Виконавцем не було надано Замовнику перший ескізний варіант макету веб - сайту відповідно до п.6.2 Технічного завдання на розробку сайту протягом 5 робочих днів з моменту здійснення Замовником передоплати, а саме у строк до 17.02.2015 року, оскільки матеріалами справи підтверджується надання лише головної сторінки сайту поза строками, передбаченими п.2.1 Договору.

Після затвердження Замовником макету веб-сайту у письмовому вигляді, Виконавець зобов'язується розробити веб-сайт протягом 12 робочих днів з дня затвердження макету Замовником. Внесення будь-яких змін до макету веб-сайта з моменту його затвердження Замовником не допускаються. (п.2.5 Договору)

04.03.2015 року Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 було надіслано на адресу Відповідача інформацію для заповнення сайту (фото диванів, категорії тканей і тексту), що підтверджується електронним листуванням між сторонами.

05.03.2015 року Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 були направлені Позивачу внутрішні сторінки сайту на затвердження, проте останній надав зауваження до запропонованих сторінок і лише 13.03.2015 р. після довготривалого електронного листування Замовник затвердив дизайн сторінок, крім карточки товару, що підтверджується матеріалами справи й свідчить про неналежне виконання Відповідачем взятих на себе зобов'язань.

Пунктом 2.6 Договору передбачено, що протягом 4 робочих днів від дати затвердження Замовником макета веб-сайта, Замовник зобов'язаний надати всю інформацію для наповнення веб-сайта (тексти, графіку для наповнення розділів в електронному виді). У тому числі при необхідності всі переклади на інші мови, якщо в Технічному завданні передбачена розробка версій веб - сайта на інших мовах. За коректність наданих матеріалів Виконавець відповідальності не несе.

07.05.2015 року Позивач надіслав на адресу Відповідача лист, в якому зазначив, що при розробці сторінок веб - сайту не були враховані виправлення і рекомендації, у зв'язку з чим Замовником були викладені нові зауваження до сторінок сайту. У період з 07.05.2015 р. по 22.07.2015 р. між сторонами велось електронне листування щодо неналежного виконання Виконавцем своїх зобов'язань за Договором.

Після виконання робіт Виконавець повідомляє Замовника про завершення виконання робіт та одночасно надає Замовнику на підписання Акт виконаних робіт. Замовник зобов'язується прийняти виконані роботи та підписати Акт виконаних робіт протягом 4 робочих днів з моменту отриманий Акту Виконавцем. У разі необґрунтованої

відмови від підписання Акту протягом вказаного строку, Сторони погодили, що роботи вважаються виконаними Виконавцем і прийняті Замовником, а Акт виконаних робіт, підписаний Виконавцем в односторонньому порядку, має силу двостороннього і є юридичною підставою для проведення розрахунків Замовника з Виконавцем за виконані ним роботи. (п.2.7 Договору)

Суд зазначає, що матеріали справи не містять жодних належних та допустимих доказів відповідно до статей 33, 34, 36 Господарського процесуального кодексу України на підтвердження повідомлення Замовника про завершення виконання робіт та одночасного надання Замовнику на підписання Акту виконаних робіт відповідно до умов Договору про створення веб - сайта №2-060215 від 09.02.2015 року у строки, передбачені вказаним Договором, а саме по 26.03.2015 р.

Отже, Суд приходить до висновку, що Відповідач, в порушення вищезазначених норм Цивільного кодексу України та умов Договору, не виконав роботи по створенню веб - сайту в повному обсязі у строки, передбачені умовами договору, тобто не виконав свої зобов'язання належним чином, у зв'язку з чим Суд прийшов висновку, що неотримання Позивачем очікуваного при укладенні договору у вигляді веб - сайту встановлює істотність порушення відповідачем умов договору.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

З наведених норм вбачається, що договір може бути розірваний двома способами: позасудовим та судовим. Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 09.07.2002 р. № 15-рп/2002 недотримання Позивачем вимог закону щодо обов'язку надсилання іншій стороні пропозицій про розірвання договору в разі виникнення такої необхідності є правом, а не обов'язком особи, яка добровільно, виходячи з власних інтересів, його використовує, та не позбавляє позивача права звернутися за захистом порушеного права шляхом подання позову до відповідача про розірвання договору.

Частиною 1 статті 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, Суд дійшов висновку про те, що у зв'язку з невиконанням Відповідачем зобов'язань по створенню веб - сайту у передбачені Договором строки, Позивач значною мірою позбавляється того, на що він розраховував при укладенні договору, а тому позовні вимоги Позивача про розірвання договору є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, Позивачем заявлено до стягнення з Відповідача суми попередньої оплати на виконання умов Договору про створення веб - сайта №2-060215 від 09.02.2015 року у розмірі 3 750 грн. 00 коп.

Відповідно до п.2.3 Договору якщо Замовник відмовляється прийняти і другий ескізний варіант макету веб-сайта, Сторони зобов'язуються протягом 4 робочих днів з моменту отримання повідомлення від Замовника, узгодити подальші умови розробки макету веб-сайта та підписати відповідну додаткову угоду до Договору. У разі неузгодження Сторонами умов (недосягнення згоди) щодо подальшої співпраці, передоплата відповідно до підпункту 4.1.1. пункту 4.1 залишається у розпорядженні Виконавця, і поверненню Замовнику не підлягає.

Суд зазначає, що Відповідачем не надано жодних належних та допустимих доказів відповідно до статей 33, 34, 36 Господарського процесуального кодексу України на підтвердження неузгодження Сторонами умов (недосягнення згоди) щодо подальшої співпраці за спірним договором, а тому вимоги Позивача про стягнення попередньої оплати в розмірі 3 750 грн. 00 коп. є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення, у зв'язку з неналежним виконанням Відповідачем взятих на себе зобов'язань у строки, передбачені Договором про створення веб - сайта №2-060215 від 09.02.2015 року, що встановлено вище у судовому рішенні.

При зверненні до суду з урахуванням Заяви про зменшення розміру позовних вимог від 30.09.2015 року, яка прийнята Судом до розгляду, Позивач просив стягнути з Відповідача на його користь пеню за загальний період прострочки з 27.03.2015 р. по 02.09.2015 р. у розмірі 6 500 грн. 00 коп.

Згідно з ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України, виконання зобов'язання може забезпечуватись неустойкою, порукою, заставою, притриманням, завдатком.

Статтею 611 Цивільного кодексу України зазначено, що одним з наслідків порушення зобов'язання є оплата неустойки (штрафу, пені) - визначеної законом чи договором грошової суми, що боржник зобов'язаний сплатити кредитору у випадку невиконання чи неналежного виконання зобов'язання, зокрема у випадку прострочення виконання.

У відповідності до ч. 1 ст. 216 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбаченому у Господарському кодексі України, іншими законами та договором.

Частиною 1 ст. 549 Цивільного кодексу України визначено, що неустойка - це грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов»язання.

Нормою ст. 230 Господарського кодексу України передбачено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

При цьому Суд зазначає, що розуміння господарських санкцій у Господарському кодексі України є дещо ширшим поняття цивільно-правової неустойкм. Під штрафними санкціями тут розуміються також і грошові суми, які учасник господарських відносин зобов»язаний сплатити в разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності. Неустойка в розумінні ст. 549 Цивільного кодексу України - це спосіб забезпечення та санкція за порушення саме приватноправових (цивільно-правових) зобов»язань.

Пунктом 5.2 Договору передбачено, що у випадку порушення Виконавцем строків розробки веб - сайту, Замовник має право стягнути з Виконавця пеню у розмірі 50 гривень за кожен день прострочення.

Суд, перевіривши розрахунок пені, приходить до висновку, що ця частина позовних вимог підлягає задоволенню та до стягнення з Відповідача на користь Позивача підлягає пеня у зв'язку з неналежним виконанням Відповідачем його договірного зобов'язання за загальний період прострочки з 27.03.2015 р. по 02.09.2015 р. у розмірі 6 500 грн. 00 коп.

Позивачем також заявлено до стягнення з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 витрат на правову допомогу в розмірі 5 000 грн. 00 коп.

Відповідно до ст. 44 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Витрати позивачів та відповідачів, третіх осіб, пов'язані з оплатою ними послуг адвокатів, адвокатських бюро, колегій, фірм, контор та інших адвокатських об'єднань з надання правової допомоги щодо ведення справи в господарському суді, розподіляються між сторонами на загальних підставах, визначених частиною п'ятою статті 49 ГПК. Відшкодування цих витрат здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, як-от угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг, а також копії свідоцтва адвоката, який представляв інтереси відповідної сторони, або оригінала ордеру адвоката, виданого відповідним адвокатським об'єднанням, з доданням до нього витягу з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій.

У разі неподання відповідних документів у господарського суду відсутні підстави для покладення на іншу сторону зазначених сум. За змістом частини третьої статті 48 та частини п'ятої статті 49 ГПК у їх сукупності можливе покладення на сторони у справі як судових витрат тільки тих сум, які були сплачені стороною за отримання послуг саме адвоката (у розумінні пункту 1 статті 1 та частини першої статті 6 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"), а не будь-якої особи, яка надавала правову допомогу стороні у справі. (п.6.3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №7 від 21.02.2013 року «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України»).

Як вбачається з матеріалів справи, 29.09.2015 року між Адвокатським об'єднанням «Б.Ф.Б. Легал груп» та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 (Клієнт) було укладено Договір про надання правової допомоги б/н, за змістом якого Клієнт звернувся за правовою допомогою в Адвокатське об'єднання, яка надає таку допомогу та за надання правової допомоги Клієнт здійснює оплату на користь Адвокатського об'єднання.

Суд зазначає про те, що хоч зазначеним договором сторонами врегульовано надання Адвокатським об'єднанням «Б.Ф.Б. Легал груп» правової допомоги Фізичній особі - підприємцю ОСОБА_1, однак з зазначеного договору не вбачається того, що саме у справі №910/22590/15 за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про розірвання договору та стягнення 14 870 грн. 87 коп.

За таких підстав, Суд відмовляє в задоволенні позовних вимог Позивача в частині стягнення з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 витрат на правову допомогу в розмірі 5 000 грн. 00 коп.

Таким чином, з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 на користь Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 підлягає стягненню попередня оплата в розмірі 3 750 грн. 00 коп. та пеня в розмірі 6 500 грн. 00 коп.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на Відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 32, 33, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ

1. Позов Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 - задовольнити частково.

2. Розірвати Договір №2-060215 про створення веб - сайта від 09.02.2015 року, укладений між Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 (09100, АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2) та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 (02090, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1).

3. Стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 (02090, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (09100, АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2) попередню оплату в розмірі 3 750 (три тисячі сімсот п'ятдесят) грн. 00 коп., пеню у розмірі 6 500 (шість тисяч п'ятсот) грн. 00 коп. та судовий збір в розмірі 3 045 (три тисячі сорок п'ять) грн. 00 грн.

4. В іншій частині позову відмовити.

5. Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

6. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата складання та підписання повного тексту рішення: 23 жовтня 2015 року.

Суддя О.В. Чинчин