ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.10.2015 р. Справа №917/2028/15

за позовом комунального підприємства "Житлово-експлуатаційна організація №2" Полтавської міської ради

до Полтавського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України

про визнання недійсним рішення

Суддя Тимошенко К.В.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1

від відповідача: ОСОБА_2

Рішення прийняте після перерви, оголошеної в засіданні суду 13.10.2015р. до 20.10.2015р.

Розглядається позовна заява від 10.09.2015р. про визнання недійсним рішення адміністративної колегії Полтавського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 12.03.2015р. №01/54-рш.

Відповідач позов не визнав, посилаючись на пропуск позивачем строку оскарження рішення та на правомірність рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд встановив:

Позивач просить визнати недійсним рішення адміністративної колегії Полтавського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 12.03.2015р. №01/54-рш у справі №01-02-50/193-2014 посилаючись на неповне з'ясування відповідачем обставин, які мають суттєве значення для правильного прийняття оспорюваного рішення, недослідження доказів та неврахування відповідачем доводів позивача.

Дослідивши надані у справі докази суд, при вирішенні спору, виходить з наступного:

Статтею 4 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Згідно статті 60 закону України від 11.01.2001р. №2210-Ш "Про захист економічної конкуренції" заявник, відповідач, третя особа мають право оскаржити рішення органів Антимонопольного комітету України повністю або частково до господарського суду. Таким чином законом України "Про захист економічної конкуренції" визначено, що рішення органів Антимонопольного комітету України оскаржуютьмя до господарських судів.

Статтею 39 вказаного закону визначено, що відповідачем є особа, щодо якої здійснюється розгляд справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції.

Згідно статті 60 закону України від 11.01.2001р. №2210-Ш "Про захист економічної конкуренції" заявник. відповідач, третя особа мають право оскаржити рішення органів Антимонопольного комітету України повністю або частково до господарського суду у двомісячний строк з дня одержання рішення. Цей строк не може бути відновлено.

Виходячи з наданої відповідачем копії другої сторінки поштового повідомлення про вручення, оспорюване за даним позовом рішення отримане позивачем 17.03.2015р. (т.2, а.с.3).

Представник позивача в засіданні суду 13.10.2015р., 20.10.2013р. та в заяві від 13.10.2015р. повідомила, що позивачем оспорюване рішення отримане 17.03.2015р. (т.1, а.с.138, т.2, а.с.30, 68).

Позов до господарського суду Полтавської області позивачем подано 11.09.2015р. (т.1, а.с.73), тобто після спливу строку, визначеного наведеною вище статтею 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції".

Посилання позивача на своєчасне подання ним позову до адміністративного суду (т.1., а.с. 134-136) не може бути враховане, оскільки господарським судом Полтавської області у даній справі - №917/2028/15 - розглядається саме позовна заява від 10.09.2015р., яка подана позивачем 11.09.2015р. (т.1, а.с.2, 73), а не позовна заява, що подавалась ним до адміністративного суду, таким чином рішення адміністративної колегії Полтавського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 12.03.2015р. оскаржене позивачем до господарського суду 11.09.2015р.

Як зазначалось вище, статтею 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції" встановлено, що передбачений нею строк оскарження рішень органу Антимонопольного комітету України не може бути відновлено. Таким чином зазначений строк є присічним.

Оскільки позов подано після закінчення зазначеного строку, позов задоволенню не підлягає.

Викладене підтверджується і постановою пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. №15, в п.1,2 якої зазначено, що правовідносини, пов'язані з обмеженням монополізму та захистом суб'єктів господарювання від недобросовісної конкуренції, є предметом регулювання господарського законодавства, у тому числі й Господарського кодексу України, і відтак - господарськими, а тому справи, що виникають з відповідних правовідносин, згідно з частиною третьою статті 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" розглядаються господарськими судами. До того ж відповідно до частини першої статті 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції" заявник, відповідач, третя особа мають право оскаржити рішення органів Антимонопольного комітету України повністю або частково до господарського суду. З огляду на зміст наведеної норми, статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якою юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення, справи зі спорів про оскарження рішень (розпоряджень) органів Антимонопольного комітету України підвідомчі господарським судам і підлягають розглядові за правилами Господарського процесуального кодексу України. За приписами частини першої статті 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції", а також частини другої статті 47 цього Закону передбачені ними строки оскарження рішень органу Антимонопольного комітету України не може бути відновлено. Таким чином, зазначені строки є присічними. Встановлена Цивільним кодексом України позовна давність до відповідних правовідносин не застосовується, так само як і в оскарженні розпоряджень Антимонопольного комітету України та його органів. Закінчення присічного строку, незалежно від причин його пропуску заінтересованою особою, є підставою для відмови в позові про визнання недійсним рішення (розпорядження) Антимонопольного комітету України та його органів.

На підставі матеріалів справи та керуючись статтями 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Відмовити в позові повністю.

Суддя Тимошенко К.В.

Повне рішення складено 26.10.2015р.