ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.10.2015 р. Справа №917/1899/15

за позовом виконавчого комітету Миргородської міської ради

до ОСОБА_1

про внесення змін до договору № 14-1 про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Миргорода від 30 січня 2014 року

Суддя Тимошенко К.В.

Представники:

від позивача: ОСОБА_2

від відповідача: не з"явився

Рішення прийняте після перерви, оголошеної в засіданні суду 27.10.2015р. до 1600 год. 27.10.2015р.

Розглядається позов про внесення змін до договору № 14-1 про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Миргорода від 30 січня 2014 року.

Представник відповідача в судове засідання не зявився. Копія ухвали від 13.10.2015р. була направлена на вказану у позовній заяві адресу відповідача, що відповідає його адресі, вказаній у витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (а.с. 2, 42-43). Докази вручення відповідачу зазначеної повістки станом на 27.10.2015р. відсутні.

Згідно п. 3.9.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 Господарського процесуального кодексу України.

Зокрема, відповідно до ст. 64 ГПК України, в разі якщо ухвалу було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Таким чином, відповідач належним чином повідомлений про час, дату та місце проведення судового засідання.

Відповідач відзиву на позов не надав, в засідання суду не з'явився. В звязку з цим справа розглядається за наявними в ній матеріалами відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК).

В судовому засіданні відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України оголошені вступна та резолютивна частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника позивача, суд встановив:

Позивач у позові просить суд внести зміни до додатку № 2 до договору № 14-1 від 30 січня 2014 року про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Миргорода «Графік оплати коштів пайової участі у розвитку інфраструктури м. Миргорода» виклавши частину 1 додатку № 2 в наступній редакції: «Оплату за Договором буде здійснено шляхом перерахування 100 % від загального розміру пайової участі, в сумі 1708750,00грн. до 01 вересня 2015 року. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що Миргородською міжрайонною прокуратурою Полтавської області під час вивчення інформації щодо пайової участі забудовників у розвитку інфраструктури м.Миргорода встановлено, що договір № 14-1 від 30 січня 2014 року про пайову участь у розвитку інфраструктури м.Миргорода не відповідає вимогам законодавства України в частині надання ОСОБА_1 відстрочки сплати коштів до 31.12.2015р.

Дослідивши надані у справі докази суд при вирішенні спору виходить з наступного:

Згідно укладеного між позивачем та відповідачем договору № 14 про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Миргорода від 30 січня 2014 року (далі по тексту Договір), ОСОБА_1 (замовник) зобовязався прийняти пайову участь у розвитку інфраструктури м. Миргорода та перерахувати до бюджету м. Миргорода на рахунок, відкритий в Управлінні Державної казначейської служби України в Полтавській області, грошові кошти в розмірі, визначеному у Розрахунку величини пайової участі в розвитку інфраструктури м. Миргорода, що є невідємною частиною цього договору. (п. 1.1. договору).

Відповідно до пункту 1 розділу 2 Договору, замовник зобовязується перерахувати кошти в сумі, зазначеній у п. 9 додатку 1 цього Договору, згідно з Графіком оплати, що є невідємною частиною цього Договору. Оплату може бути внесено одним платежем шляхом перерахування замовником грошових коштів за реквізитами, визначеними у п. 1 розділу І цього договору, до прийняття обєкта будівництва в експлуатацію. (копія договору а.с. 9).

Додатком № 1 до Договору визначено розмір пайової участі замовника, який становить 1708750 грн. 00 коп. (копія додатку №1 а.с. 10).

Відповідно до п. 1 Графіку оплати коштів пайової участі у розвитку інфраструктури м. Миргорода (додаток № 2 до договору), оплату за договором буде здійснено окремими частинами в такому розмірі та у строки: 100 % від загального розміру пайової участі, в сумі 1708750,00 грн. до 31.12.2015 року. (копія додатку № 2 до договору а.с. 11).

Згідно статті 188 Господарського кодексу України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором; сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором; сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду; у разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Статтею 651 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) встановлено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом; договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом; істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Статтею 652 ЦК України визначено, що:

- 1. У разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання.

Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

- 2. Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов:

1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин

не настане;

2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися;

3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору;

4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

- 3. У разі розірвання договору внаслідок істотної зміни обставин суд, на вимогу будь-якої із сторін, визначає наслідки розірвання договору виходячи з необхідності справедливого розподілу між сторонами витрат, понесених ними у зв'язку з виконанням цього договору,

- 4. Зміна договору у зв'язку з істотною зміною обставин допускається за рішенням суду у виняткових випадках, коли розірвання договору суперечить суспільним інтересам або потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом.

Стаття 33 ГПК України обов"язок доказування позовних вимог покладає на позивача.

Позивач не навів та не надав доказів істотного порушення відповідачем договору, і, таким чином, не обґрунтував наявність визначених статтею 651 ЦК України підстав для зміни договору.

Позивач також не навів інших випадків, встановлених законом, або договором, не навів норму закону або відповідну умову договору за яких можлива зміна договору у судовому порядку у випадку, зазначеному позивачем у позовній заяві.

Позивач у позовній заяві та його представник в засіданнях суду не посилався на істотну зміну обставин, якими сторони керувались при укладенні договору, не навів та не надав доказів зміни таких обставин та істотності цих змін. Позивач не навів та не надав доказів наявності одночасно чотирьох умов, визначених ч.2 статті 652 ЦК України та не навів будь-якого обґрунтування винятковості випадку для зміни умов договору у зв"язку з істотною зміною обставин.

Таким чином, позивач не обґрунтував наявність визначених законом чи договором підстав для зміни умов договору.

Виходячи з викладеного позов необґрунтований і задоволенню не підлягає.

На підставі матеріалів справи та керуючись ст.ст. 43, 49, 82-85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Відмовити в позові повністю.

Суддя К.В. Тимошенко

Повне рішення складено 28.10.2015р.