ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

27.10.15р. Справа № 904/7991/15

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Стальконструкція - 109", м. Нікополь

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Нікопольське спеціалізоване управління -215", м. Нікополь

про стягнення заборгованості

Суддя Мартинюк С.В.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1, дов. від 08.09.20115 року, представник;

від відповідача: не з'явився;

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Стальконструкція - 109" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Нікопольське спеціалізоване управління-215" про стягнення заборгованості.

Позовні вимоги мотивовано неналежним виконанням відповідачем умов договору від 11.08.2014 року №12/08/14 оренди Крана СКГ-40/63 в частині повного та своєчасного розрахунку.

Відповідач відзив на позов не надав, явку повноважного представника в судове засідання, призначене для розгляду справи, не забезпечив, про дату, час і місце проведення судового засідання відповідач повідомлений належним чином за його місцезнаходженням.

Відповідно до п. 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18, особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК України. За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору (п. 3.9.2 постанови).

Клопотання про здійснення технічної фіксації судового процесу не заявлялось.

Суд визнав можливим розглянути справу на підставі ст. 75 ГПК України у відсутність представника відповідача за наявними в ній матеріалами.

Відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, в судовому засіданні 27.10..2015 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

11.08.2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Стальконструкція - 109" (далі- позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Нікопольське спеціалізоване управління-215" (далі - відповідач) укладено договір №12/08/14 оренди Крана СКГ-40/63 (далі-договір).

Згідно з п. 1.1 предметом Договору є надання Орендодавцем за плату в тимчасове користування Орендарю Крану СКГ-40/63, 1985 р.в., зав. № 644 та надання Орендодавцем власними силами послуг по управлінню краном, його технічному утриманню та експлуатації.

Умовами договору передбачено, що транспортування Спецтехніки на Об'єкт Орендаря та у зворотному напрямку здійснюється силами Орендодавця за рахунок Орендаря (п. 1.3 договору).

Відповідно до п. 1.5 договору облік робочого часу Спецтехніки здійснюється в машино-годинах на підставі підписаних уповноваженими представниками обох Сторін змінних рапортів.

Згідно з п. 3.3 договору вартість оренди Спецтехніки складає 218 грн./год.

Відповідно до п. 3.5 договору орендна плата перераховується Орендарем на розрахунковий рахунок Орендодавця протягом 5 (п'яти) банківських днів з моменту виставлення Орендодавцем рахунку на оплату. Рахунки на оплату виставляються Орендодавцем на підставі даних Журналу обліку робочого часу і рапортів, підписаних уповноваженими представниками Сторін.

Згідно п. 3.8 вартість транспортування Спецтехніки на Об'єкт та її транспортування на майданчик Орендодавця після припинення між Сторонами договірних зобов'язань складає 20000 грн. з ПДВ. Вартість транспортування Спецтехніки в обидві сторони оплачується Орендарем в окремому порядку протягом 5 (п'яти) банківських днів з моменту виставлення Орендодавцем рахунку на оплату.

11 серпня 2014 року між Орендарем і Орендодавцем був складений та підписний ОСОБА_1 приймання-передачі, відповідно до якого Орендодавець передав, а Орендар прийняв у строкове платне користування (оренду) Кран СКГ-40/63, 1985 р.в., зав. № 644 у задовільному стані.

Зобов'язання Орендодавця протягом дії Договору виконані, що підтверджується наступними документами:

- вересень 2014р.: 144 маш.-год. х 218,0 грн./год. = 31392,58 грн. (змінний рапорт за

вересень 2014р., рахунок на оплату №94 від 30.09.2014р.);

- жовтень 2014р.: 188 маш.-год. х 218,0 грн./год. = 40984,0 грн. (змінний рапорт за

жовтень 2014р., акт надання послуг №112 від 31.10.2014р., рахунок на оплату №109 від

31.10.2015р.);

- листопад 2014р.: 84,288 маш.-год. х 218,0 грн./год. = 18368,0 грн. (змінний рапорт за листопад 2014р., акт надання послуг №129 від 28.11.2014р., рахунок на оплату №127 від 28.11.2015р.).

Орендодавець виставив на адресу Орендаря рахунки на оплату № 76 від 11.08.2014р. на суму 20000,0 грн. та № 117 від 20.11.2014р. на суму 10000,0 грн. за послуги перебазування, монтажу/демонтажу Кран СКГ-40/63.

Таким чином, загальна вартість наданих Орендодавцем послуг Орендарю за договором оренди крану № 12/08/14 від 11.08.2014р. складає 120744,58 грн.

Відповідач частково розрахувався з позивачем, що підтверджується банківськими виписками, які містяться в матеріалах справи. Непогашеною залишилась заборгованість в розмірі 8623,97 грн.

01.07.2015р. позивач звернувся до відповідача з претензією. № 1/07/2015, яка отримана останнім, але залишена без відповіді.

Доказів погашення заборгованості на момент розгляду справи сторонами не надано.

Стаття 193 ГК України встановлює, що субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно п.1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Нормами статті 530 Цивільного кодексу України, встановлено що, якщо у зобовязанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Стаття 598 Цивільного кодексу України встановлює, що зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Відповідно до ст.599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Виходячи з викладеного, оскільки господарським судом встановлено, що Відповідачем допущено порушення строків оплати, позовні вимоги в частині стягнення заборгованості в сумі 8 623,97грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (стаття 548 Цивільного кодексу України). Виконання зобовязань може забезпечуватись згідно договору неустойкою (штрафом, пенею). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (стаття 549 Цивільного кодексу України).

Відповідно до п. 4.2.2. договору передбачено, що орендар в разі не внесення орендної плати у встановлений даним договором строк сплачує пеню за кожний день прострочки в розмірі 0,1% від розміру платежу, який підлягає оплаті за відповідний розрахунковий період.

На підставі п. 4.2.2. договору позивачем нараховано відповідачу пеню в розмірі 4726,81 грн.

Господарський суд зазначає, що при здійснення розрахунку пені позивачем не враховано положення п. 3.8. договору, а відтак невірно визначено періоди нарахування пені, та не враховано, що 0,1% розміру пені не перевищує подвійної облікової ставки при обліковій ставці 30%. Так, судом здійснено розрахунок пені та встановлено, що пеня, яка підлягає стягненню складає 2167,15 грн. за загальний період з 08.10.2014 року по 09.06.2015 року. (по кожному акту окремо, з урахуванням строку настання оплати, дат оплати та положень ст. 232 ГК України).

Згідно із ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

В зв'язку з порушенням Відповідачем строків оплати Позивач нарахував відповідачу 3 % річних у сумі 366,56грн. та інфляційні втрати в сумі 5263,20грн. за період з жовтня 2010 року по серпень 2015 року.

Господарським судом здійснено розрахунок інфляційних та 3% річних, але зважаючи на те, що суд не може виходити за межі позовних вимог, задоволенню підлягають суми заявлені позивачем, а саме: 355,56 грн. 3% річних та 5263,20 грн. інфляційних.

Враховуючи викладене, господарський суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги в розмірі 8623,97грн., 2167,15грн. пені, 3% річних в розмірі 366,56 грн. та інфляційних в розмірі 5263,20 грн. В решті позовних вимог слід відмовити.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 1, 33, 34, 49, 82-85, 115-116 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Нікопольське спеціалізоване управління-215" (53200, м. Нікополь, вул. Херсонська, 539, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Стальконструкція - 109" (53200, м. Нікополь, Херсонська, 353, ) заборгованість в розмірі 8623,97 грн., 3% річних в розмірі 366,56 грн., інфляційні в розмірі 5263,20 грн., пеню в розмірі 217,15 грн. та судовий збір в розмірі 1580,61 грн.

В решті позовних вимог - відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання і може бути оскарженим протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 02.10.2015 року.

Суддя ОСОБА_2