номер провадження справи 20/161/15
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.11.2015 Справа № 908/4663/15

За позовом Комунального підприємства "ЗАПОРІЖЖЯ" Запорізької обласної ради (69600, м. Запоріжжя, пр. Леніна, буд. 152)

до відповідача: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (69035, АДРЕСА_1)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Комунальне підприємство "Водоканал" (69002, м. Запоріжжя, вул. Артема, буд. 61)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача:

Приватне підприємство "НІК" (69093, м. Запоріжжя, вул. Узбекістанська, 15)

про стягнення суми 11343,55 грн.

Суддя Гандюкова Л.П.

Представники сторін:

Від позивача - Агапцев В.В. (дов. № 4 від 08.06.2015 р.);

Від відповідача - ОСОБА_3 (дов. № 10343 від 24.09.2015 р.);

Від третьої особи (КП "Водоканал") - не з'явився (Лавринець І.П. (дов.№57 від 05.06.2015р.) у судовому засіданні 13.10.2015 р.);

Від третьої особи (ПП "НІК") - не з'явився (Чопяк В.М. (дов. б/н від 20.10.2015 р.) у судовому засіданні 20.10.2015 р.)

СУТНІСТЬ СПОРУ:

Заявлений позов про стягнення з відповідача суми 11343,55 грн., із яких: сума 9119,73 грн. - основної заборгованості з понесених експлуатаційних витрат та відшкодування вартості комунальних послуг, сума 2033,55 грн. - пені, сума 190,27 грн. - 3% річних.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 21.08.2015 р. позовна заява прийнята до розгляду, порушено провадження у справі № 908/4663/15, справі присвоєно номер провадження 20/161/15, справу призначено до розгляду на 10.09.2015 р. На підставі ст. 77 ГПК України в судовому засіданні оголошувалась перерва до 30.09.2015 р. Ухвалою суду від 30.09.2015 р. на підставі ст. 27 ГПК України залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Комунальне підприємство "Водоканал", на стороні відповідача - Приватне підприємство "НІК", на підставі ст. 77 ГПК України розгляд справи відкладався на 13.10.2015 р., потім на 20.10.2015 р. Ухвалою суду від 20.10.2015 р. на підставі ст. 69 ГПК України продовжено строк вирішення спору в справі на 15 днів - до 04.11.2015 р. включно, на підставі ст. 77 ГПК України розгляд справи відкладено на 02.11.2015 р.

02.11.2015 р. справу розглянуто, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Представник позивача підтримав позовні вимоги, викладені в позовній заяві, які мотивовані слідуючими обставинами. Відповідно до умов договору від 01.07.2013 р., укладеного між сторонами в справі, позивач забезпечує утримання прибудинкової території та обслуговування будівлі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та перебуває в спільному користуванні позивача та відповідача, а відповідач бере участь у витратах балансоутримувача на обслуговування пропорційно до належної йому площі в цій будівлі. Протягом 2014 р. відповідачу виставлялися рахунки за комунальні послуги. З 01.07.2014 р. останній перестав вносити кошти за рахунками, згідно з переліком. Акти здачі-приймання послуг відповідачем не підписувалися. Прострочена заборгованість становить суму 9119,73 грн. Позов обґрунтований ст.ст. 15, 509, 526, 530, 549, 611, 625 ЦК України, ст. 193 ГК України.

Відповідач проти позову заперечив з підстав, викладених у письмових запереченнях, які надійшли до суду 10.09.2015 р. та 30.09.2015 р. Зазначив, що при укладенні договору від 01.07.2013 р. відповідач підписав вказаний договір із запереченням, про що вказано в п. 6.1 договору. Суть заперечень зводилась до того, що тариф на утримання будинку та прибудинкової території повинен бути встановлений органами місцевого самоврядування. Позивач розраховує розмір вказаних витрат виходячи з тарифу 6,5 грн. за 1 кв.м займаної площі. Однак, вказаний тариф є явно завищеним та не погодженим із органом місцевого самоврядування, а тому є незаконним і таким, що не може бути взятий за основу для розрахунків. Оскільки між сторонами існували розбіжності щодо окремих частин договору, але позивач не вживав жодних заходів щодо врегулювання розбіжностей між сторонами та не передав спір на розгляд суду, то зауваження вважаються прийнятими та розмір витрат на утримання повинен розраховуватися позивачем згідно з тарифів, затверджених рішенням Запорізької міської ради. Згідно з рішенням Запорізької міської ради № 23 від 26.01.2006 р. розмір витрат на утримання будинків та прибудинкової території для орендарів та власників нежитлових приміщень за 1 кв.м загальної площі складає 0,492 грн. Що стосується компенсації послуг із водопостачання та водовідведення, то у власника спірних приміщень існує прямий договір із КП «Водоканал» про надання послуг на водопостачання та водовідведення, а тому ці витрати заявлені безпідставно, так як позивач не є постачальником цих послуг. Спірні приміщення опалюються за допомогою системи автономного опалення, тому сума 3913,53 грн., виставлена за опалення, є безпідставною. Експлуатаційні витрати на відшкодування вартості комунальних послуг з водопостачання та каналізації сплачуються власником нежитлових приміщень ПП «НІК» відповідно до договору № 7319. Просить у задоволенні позову про стягнення суми боргу в розмірі 11343,55 грн. відмовити.

Позивач на заперечення відповідача 09.10.2015 р. надав письмове пояснення, зазначивши, що позивачу не надходив протокол розбіжностей на п. 6.1 договору. КП «Запоріжжя» ЗОР підпорядковується Запорізькій обласній раді та встановлює тариф виключно на договірних відносинах. Відповідно, посилання відповідача на рішення Запорізької міської ради № 23 від 26.01.2006 р. є безпідставним. Надання відповідачем договору від 01.12.2005 р. № 7319 не відноситься до приміщень, які займав відповідач, оскільки в даному договорі вказана адреса: АДРЕСА_2, магазин, який належить ПП «НІК». Розрахунок опалення згідно з рахунком № СА-0000445 розраховувався відповідно до займаної площі за формулою: фактична площа 82,396 х загальну площу, займану орендарями та власниками приміщень 3171,2 = 0,025982 х займану площу відповідачем = 2,825 х тариф, виставлений виробником 1126,160 = 3181,40 грн.

Третя особа (КП «Водоканал») у судове засідання 02.11.2015 р. не з'явилась, причини неявки невідомі. У судовому засіданні 13.10.2015 р. представник третьої особи підтримав письмове пояснення (вих. № 10581 від 13.10.2015 р.), в якому зазначив, що за адресою: АДРЕСА_2 надається послуга двом суб'єктам. У власності позивача знаходиться 77/100 частин будівлі. КП «Водоканал» не мав права відмовляти в укладенні договору обом споживачам - позивачу та ПП «НІК». Співвідношення водопровідних мереж відбувається згідно з схем розподілу водопровідних та каналізаційних мереж, доданих до відповідних договорів на водопостачання та водовідведення.

Третя особа (ПП «НІК») у судове засідання 02.11.2015 р. не з'явилась, причини неявки невідомі. У письмовому клопотанні, яке надійшло до суду 13.10.2015 р., третя особа в задоволенні позову просить відмовити, розглядати справу без її участі. Присутній у судовому засіданні 20.10.2015 р. представник третьої особи просив у задоволенні позову відмовити.

Суд вирішив можливим розглянути справу згідно зі ст. 75 ГПК України у відсутність представників третіх осіб, за наявними в справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, оригінали яких оглядалися в судових засіданнях, вислухавши пояснення представників сторін та третіх осіб, надані в попередніх судових засіданнях, суд

ВСТАНОВИВ:

01.07.2013 р. між Комунальним підприємством «Запоріжжя» Запорізької обласної ради (за договором: балансоутримувач будівлі за адресою: АДРЕСА_2, прибудинкової території, власник всіх технологічних мереж будинку, позивач) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (споживач за договором, відповідач у справі) був укладений договір про відшкодування комунальних послуг, витрат на утримання будівлі та прибудинкової території.

Відповідно до п. 1.1 предметом договору є спільне користування будівлею, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2. Власник мереж на виконання договору забезпечує обслуговування будівлі, а також утримання прибудинкової території, а споживач бере участь у витратах власника мереж на обслуговування пропорційно до належної йому площі в цій будівлі.

Споживачу належить приміщення на підставі договору оренди № 1502 від 07.05.2013 р. (далі - приміщення), загальною площею 108,75 кв.м на першому поверсі («літ. А-5») №№ 63, 64, 65, 66, 67, 68, 70, 71, частини приміщень №№ 74, 75, 76) (п. 1.2 договору).

У п.п. 2.1.1, 2.1.3 договору визначено, що розмір плати за обслуговування і ремонт будівлі, прибудинкової території, утримання допоміжних приміщень будівлі залежить від складу робіт і послуг, які надаються власнику мереж житлово-експлуатаційними, ремонтно-будівельними організаціями та іншими суб'єктами господарювання, визначається розрахунком щомісячних платежів за обслуговування будівлі, комунальні та інші послуги, які здійснюються цими організаціями та виставляються для оплати власнику мереж. Власник мереж виступає в ролі замовника при укладенні угод з підприємствами по обслуговуванню та ремонту будівлі.

Відповідач згідно з п. 2.2.4 договору зобов'язався не пізніше 15 числа місяця, наступного за звітним місяцем, вносити плату на рахунок власника мереж за санітарне обслуговування прибудинкової території та допоміжних приміщень будівлі, технічне обслуговування будівлі відповідно до загальної площі приміщення, а також за комунальні послуги. Плата вноситься на підставі рахунків, виставлених власником мереж, в безготівковій формі на рахунок власника мереж.

Розмір щомісячної плати за утримання будівлі та прибудинкової території розраховується за встановленими тарифами згідно з договором (п. 2.2.8).

Відповідно до п. 5.1 договір укладено строком з 01.07.2013 р. по 31.12.2013 р. включно. Додатковою угодою № 1 від 31.12.2013 р. сторони виклали пункт 5.1 договору в іншій редакції, встановивши, що договір укладено строком з 01.07.2013 р. по 31.12.2014 р. включно.

Сторонами до договору підписаний додаток № 1 «Перелік комунальних послуг і витрат, пов'язаних з експлуатацією адмінбудинку по АДРЕСА_2». У додатку сторони визначили: 1. комунальні витрати: а) теплова енергія, б) вода і каналізація, відшкодування витрат, послуг - згідно з рахунками організацій, які надають послуги, теплова енергія пропорційно площі, яка визначена договором, вода і каналізація згідно з показників лічильника; 2. витрати, пов'язані з експлуатацією адмінбудинку: а) витрати, пов'язані з підготовкою адмінбудинку до опалювального сезону, забезпечення його пожежобезпеки, ремонт, держповірка, техобслуговування, наладка тепло- і водолічильників, санітарне обслуговування прилеглої території; б) витрати, пов'язані з капітальним ремонтом магістральних мереж теплопостачання, водопостачання, каналізації. Податок на землю. Відшкодування витрат, послуг - 6,50 грн. за один кв.м площі, яка визначена договором.

Згідно з Витягом з Реєстру прав власності на нерухоме майно право власності на 77/100 часток будинку літ. А-5, розташованого по АДРЕСА_2, належить Комунальному підприємству «Запоріжжя» Запорізької обласної ради (колишнє найменування згідно з п. 1.1 нової редакції статуту КП «Запоріжжя» ЗОР - КП «Видавничо-поліграфічний комплекс «Запоріжжя»). Підставою виникнення права власності зазначено свідоцтво про право власності (ЯЯЯ № 453807, 15.06.2005 р., виконавчий комітет Запорізької міської ради).

Позивач за умовами договору від 01.07.2013 р. щомісячно виставляв відповідачу рахунки за комунальні послуги: № СА-0000255 від 31.07.2014 р. на суму 919,48 грн. (за липень 2014 р.), № СА-0000293 від 31.08.2014 р. на суму 878,56 грн. (за серпень 2014 р.), № СА-0000332 від 30.09.2014 р. на суму 878,56 грн. (за вересень 2014 р.), № СА-0000371 від 31.10.2014 р. на суму 878,56 грн. (за жовтень 2014 р.), № СА-0000407 від 30.11.2014 р. на суму 868,32 грн. (за листопад 2014 р.), № СА-0000445 від 31.12.2014 р. на суму 4696,24 грн. (за грудень 2014 р.), всього на загальну суму 9119,73 грн.

04.12.2014 р. позивач направив відповідачу претензію №271114-6 від 27.11.2014 р., отриману 11.12.2014р., із вимогою сплатити заборгованість. (т.1 а.с.49,49 зворот).

Враховуючи наявну заборгованість, позивач звернувся до господарського суду з даним позовом.

Проаналізувавши норми чинного законодавства, оцінивши докази та вислухавши пояснення представників сторін та третіх осіб, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.ст. 11, 509 ЦК України підставами виникнення зобов`язання (правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку), зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до вимог закону, умов договору. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, крім випадків, передбачених законом. Аналогічний припис містять п.п. 1, 7 ст. 193 Господарського кодексу України.

Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання.

Згідно зі ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Приписами ст. 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для об'єктів усіх форм власності є суб'єкт господарювання з постачання теплової енергії (теплопостачальна організація). Виконавцем послуг з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) для об'єктів усіх форм власності є суб'єкт господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого водопостачання та водовідведення. Особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником.

Статтею 1 цього Закону встановлено, що балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд (далі - балансоутримувач) - власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом; утримання будинків і прибудинкових територій - господарська діяльність, спрямована на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи щодо забезпечення експлуатації та/або ремонту жилих та нежилих приміщень, будинків і споруд, комплексів будинків і споруд, а також утримання прилеглої до них (прибудинкової) території відповідно до вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил згідно із законодавством.

Із матеріалів справи вбачається, що між позивачем та КП «Водоканал» (третя особа в справі) 01.07.2007 р. укладений договір № 8393 про надання послуг з питного водопостачання та приймання стічних вод у системи каналізації. За умовами даного договору (п. 1.1) Водоканал забезпечує позивачу подачу питної води на господарсько-питні, побутові та технічні потреби, а також приймання стічних вод по майданчикам: АДРЕСА_2 - видавничо-поліграфічний комплекс.

Відповідно до актів технічного обстеження водопроводу від 21.10.2015 р. питна вода по об'єкту позивача: АДРЕСА_2 подається з міської мережі водопостачання, встановлений засіб обліку на водомірному вузлі, який обліковує воду споживання всіх поверхів п'ятиповерхової будівлі.

01.08.2007 р. між позивачем та Концерном «Міські теплові мережі» укладений договір № 600456 купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді, відповідно до п. 1.1 якого теплопостачальна організація зобов'язалася відпустити теплову енергію в гарячій воді позивачу, а позивач зобов'язався прийняти та оплатити її вартість за діючими тарифами (цінами). Теплова енергія відпускається позивачу в Гкал згідно з додатком 1 до цього договору в гарячій воді на потреби, зокрема, опалення та вентиляцію - на протязі опалювального періоду (п. 2.1). Постачання теплової енергії згідно з додатком 1а до договору здійснюється на об'єкт за адресою: АДРЕСА_2. 19.12.2007 р. складений акт приймання в експлуатацію засобів обліку теплової енергії.

За договором від 01.07.2013 р., який укладений між сторонами в справі, відповідач зобов'язався не пізніше 15 числа місяця, наступного за звітним місяцем, вносити плату на рахунок позивача за санітарне обслуговування прибудинкової території та допоміжних приміщень будівлі по АДРЕСА_2, технічне обслуговування даної будівлі відповідно до загальної площі приміщення (108,75 кв.м), а також за комунальні послуги.

В усіх рахунках, які покладено позивачем у підставу позову, міститься розшифрування суми та виду послуги: водопостачання, експлуатаційні витрати, каналізація, у рахунку № СА-0000445 від 31.12.2014 р. зазначено також опалення. Також у рахунках міститься (викладена) інформація про стан розрахунків за договором, у якій зазначено суму з урахуванням боргу минулих періодів.

Листом (а.с. 26) (оригінал оглянуто в судовому засіданні) відповідач відмовився оплачувати послуги за договором від 01.07.2013 р., зазначаючи, зокрема, про закінчення терміну дії даного договору 01.07.2014 р.

У письмових запереченнях на позов, які надійшли до суду 10 та 30 вересня 2015 р., відповідач із позовом не погодився з підстав, які викладено вище.

Спростовуючи заперечення відповідача, суд бере до уваги наступне.

Відповідно до Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно ПП «НІК» (третя особа в справі) належить на праві приватної власності 1/10 частка будинку печаті літ. А-5 по АДРЕСА_2. Підставою виникнення права власності зазначено договір міни (2789, 19.02.2008). Відповідно до договору міни від 19.02.2008 р. ПП «НІК» передано у власність, зокрема, 3/50 частин будинку печаті літ. А-5, що знаходиться в будинку АДРЕСА_2, а саме, зокрема, кімнати на першому поверсі №№ 63, 64, 65, 66, 67, 68, 70, 71, 74, 75, 76.

07.05.2013 р. між Приватним підприємством «НІК» та ФОП ОСОБА_1 укладений договір оренди № 1305, відповідно до якого ПП «НІК» передає, а відповідач приймає у тимчасове платне користування частину нежитлового приміщення, що є об'єктом оренди: нежитлові приміщення першого поверху («літ. А-5») №№ 63, 64, 65, 66, 67, 68, 70, 71, частини приміщень №№ 74, 75, 76, 761 загальною площею 108,75 кв.м, що розташовані за адресою: АДРЕСА_2.

01.12.2005 р. між ПП «НІК» та КП «Водоканал» укладений договір № 7319 про надання послуг з питного водопостачання та приймання стічних вод у системи каналізації, відповідно до умов якого Водоканал забезпечує ПП «НІК» подачу питної води на господарсько-питні, побутові та технічні потреби, а також приймання стічних вод по майданчикам: АДРЕСА_2 (магазин).

Згідно з письмовим поясненням КП «Водоканал» від 13.10.2015 р. (а.с. 1 т. 2) за адресою: АДРЕСА_2 надається послуга двом суб'єктам, співвідношення водопровідних мереж відбувається згідно з схеми розподілу водопровідних та каналізаційних мереж до договору від 01.12.2005 р. № 7319.

Третя особа (ПП «НІК») долучила до матеріалів справи копії платіжних доручень, згідно з якими третьою особою перераховувались кошти на рахунок КП «Водоканал» за холодну воду та стоки згідно з договором № 7319 від 01.12.2005 р. у період із серпня по грудень 2014 р.

Разом з тим, як встановлено судом, водопостачання в нежитлові приміщення першого поверху («літ. А-5») №№ 63, 64, 65, 66, 67, 68, 70, 71 загальною площею 108,75 кв.м, що розташовані за адресою: АДРЕСА_2, (займані відповідачем) здійснюється за договором № 8393 від 01.07.2007 р., який укладений КП «Водоканал» з позивачем. Дані приміщення розташовані в п'ятиповерховій будівлі (будинок печаті) літ. А-5 по АДРЕСА_2.

Договір № 7319 від 01.12.2005 р. укладений КП «Водоканал» з ПП «НІК» стосовно водопостачання у приміщення магазину по АДРЕСА_2, який є новозбудованою будівлею, що підтверджується рішенням виконкому Запорізької міської ради № 110/102 від 27.03.2003 р. «Про погодження ПП «НІК» місця розташування крамниці продовольчих товарів по АДРЕСА_2, договором оренди від 24.02.2005 р. земельної ділянки загальною площею 0,0192 га по АДРЕСА_2 для розташування крамниці продовольчих товарів з баром (земельна ділянка передається в оренду вільною від забудови), які за датою передують укладенню договору № 7319 від 01.12.2005 р. Даний факт також підтверджується схемою розподілу зон обслуговування водопровідних та каналізаційних мереж між ПП «НІК» та КП «Водоканал» за адресою: АДРЕСА_2, актами технічного обстеження водопроводу від 26.09.2013 р., від 28.08.2014 р., в яких зазначено, що колодязь абонента (ПП «НІК», місце врізання) знаходиться на тротуарній зоні в арці житлового будинку АДРЕСА_2. Крім того, як зазначалося вище, відповідно до акту технічного обстеження водопроводу від 21.10.2015 р. вода, яка обліковується за допомогою водолічильника позивача, подається на всі поверхи п'ятиповерхової будівлі по АДРЕСА_2, в якій розташовані приміщення відповідача. Крім того, договір № 7319 укладений ПП «НІК» з КП «Водоканал» 01.12.2005 р., що передує даті укладення договору міни від 19.02.2008 р., за яким до ПП «НІК» перейшло право власності на нежилі приміщення літ. А-5 будинку печаті по АДРЕСА_2 та які передані відповідачу ПП «НІК» в оренду.

Відповідач заперечує також проти встановлення тарифу - 6,50 грн. за 1 кв.м площі, яка визначена договором від 01.07.2013 р. Протокол розбіжностей № 1 від 01.07.2013 р. до договору від 01.07.2013 р., який наданий відповідачем у судовому засіданні, судом до уваги не береться, виходячи з такого. Даний протокол підписаний лише з боку відповідача. Докази направлення даного протоколу розбіжностей позивачу суду відповідачем не надано.

У пункту 6.1 розділу 6 «Особливі умови» договору від 01.07.2013 р. про відшкодування комунальних послуг, витрат на утримання будівлі та прибудинкової території сторонами визначено, що цей договір споживач (відповідач) підписує із розбіжностями, які повинні бути узгоджені сторонами цього договору до 15.09.2013 р. і оформлені додатковою угодою. Суть розбіжностей у договорі не викладена. Додаток №1 до договору, в якому встановлені назви послуг і витрат та їх вартість, підписаний сторонами, підписи скріплені печатками, і цей додаток не містить застереження щодо розбіжностей. Тому твердження відповідача, що розбіжності стосувалися п.п. 2.1.1, 2.2.8, ч. 2 додатку №1, не підтверджені належними доказами.

Додаткової угоди до договору стосовно узгодження розбіжностей, про які зазначено в п. 6.1, сторонами суду не надано. Відповідно до усних пояснень представників сторін, які надавалися в судових засіданнях, відповідний спір на вирішення суду сторонами не передавався.

Суд також бере до уваги, що відповідачем до червня 2014 р. включно сплачувалися надані позивачем за договором від 01.07.2013 р. послуги, що підтверджено матеріалами справи, саме за рахунками, які виставлялися позивачем та за тарифами, встановленими договором. Відповідачем за даний період без зауважень підписувалися акти здачі-прийняття послуг за договором від 01.07.2013 р. Таким чином, факт виконання договору двома сторонами під час його дії, у тому числі після 15 вересня 2013 року, свідчить про досягнення сторонами згоди щодо всіх його істотних умов, у тому числі щодо розміру щомісячної плати (витрат), пов'язаної з експлуатацією адмінбудинку.

Рішення виконкому Запорізької міської ради від 26.01.2006 р. № 23 «Про затвердження розміру витрат на утримання будинків та при будинкових територій для орендарів та власників нежитлових приміщень», на яке посилається відповідач, судом до уваги не береться, оскільки відповідно до п. 2 даного рішення затверджений розмір витрат на утримання будинків та прибудинкових територій вирішено застосовувати міським комунальним підприємствам «Виробниче ремонтно-експлуатаційне житлове об'єднання №№ 1-11, 13», «Ремонтно-експлуатаційне підприємство по обслуговуванню гуртожитків», тобто не має відношення до Комунального підприємства "ЗАПОРІЖЖЯ" Запорізької обласної ради (позивача).

У письмовому запереченні відповідач також зазначив, що спірні приміщення опалюються за допомогою системи автономного опалення, в зв'язку з чим грошові кошти, які заявлені в одному рахунку на суму 3913,53 грн., є безпідставними.

При цьому доказів наявності автономної системи опалення приміщень відповідач суду не надав. Позивачем, в свою чергу, надано виставлений йому Концерном «Міські теплові мережі» за договором № 600456 від 01.08.2007 р. рахунок на опалення в грудні 2014 р. на суму 111349,30 грн. Таким чином, позивачем у рахунок № СА-0000445 від 31.12.2014 р. була включена відповідачу сума 3181,40 грн. (без ПДВ) за опалення, розрахована згідно з займаною відповідачем площею приміщень.

Статтями 32, 33 ГПК України визначено, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Приписами ст. 43 ГПК України встановлено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим.

Відповідач доказів оплати заборгованості за договором від 01.07.2013 р. суду не надав.

На підставі викладеного вище, позовні вимоги про стягнення основної заборгованості з понесених експлуатаційних витрат та відшкодування вартості комунальних послуг у сумі 9119,73 грн. є обґрунтованими, доведеними та підлягають задоволенню повністю.

Крім того, позивачем заявлено позовну вимогу про стягнення з відповідача на його користь пені в сумі 2033,55 грн. за загальний період з 15.08.2014 р. по 14.07.2015 р. включно.

Відповідно до ст.ст. 610-611 ЦК України невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), є його порушенням, у разі якого настають правові наслідки, зокрема, сплата неустойки.

Статтею 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Згідно з вимогами Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

У пункті 4.2 договору від 01.07.2013 р. сторони встановили, що при несвоєчасному внесенні плати, передбаченої п. 2.2.4, споживач сплачує плату відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені в розмірі 0,5%, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, на який нараховується пеня, від суми заборгованості з урахуванням індексації за кожен день прострочення, включаючи день оплати.

Факт порушення відповідачем строків розрахунків, передбачених договором, суд вважає встановленим. Разом з тим, перевіривши розрахунок пені, здійснений позивачем, судом встановлено, що позивачем у розрахунку допущені помилки стосовно визначення початку періоду, за який нараховується пеня. Позивачем пеня розрахована окремо за кожним рахунком, якій покладено в підставу позову. Початком періоду при нарахуванні пені за кожним рахунком позивачем взято п'ятнадцяте число місяця, який слідує за звітним.

У пункті 2.2.4 договору від 01.07.2013 р. сторони встановили, що відповідач зобов'язався вносити плату не пізніше 15 числа місяця, наступного за звітним місяцем.

У постанові Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 р. № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» роз'яснено, якщо у договорі виконання грошового зобов'язання визначається до настання певного терміну, наприклад, до 1 серпня 2014 року (частина друга статті 252 ЦК України), то останнім днем виконання такого зобов'язання вважається день, що передує цьому терміну (в даному прикладі - 31 липня 2014 року). Водночас коли у тексті договору виконання грошового зобов'язання визначено "по 1 серпня 2014 року" або "включно до 1 серпня 2014 року", то останнім днем виконання такого зобов'язання буде 1 серпня 2014 року.

Таким чином, враховуючи положення п. 2.2.4 договору, останнім днем оплати є 15 число місяця, наступного за звітним місяцем, тому прострочення настало з 16 числа.

Здійснивши перерахунок пені за кожним рахунком окремо з початком періоду із шістнадцятого числа місяця, наступного за звітним місяцем, судом встановлено, що неправильне визначення позивачем початку нарахування пені не вплинуло на заявлену до стягнення суму, оскільки стягненню з відповідача належить загальна сума пені 2038,83 грн.

Враховуючи приписи ст.ст. 22, 83 ГПК України, суд не виходить за межі позовних вимог, із відповідача стягується загальна сума пені 2033,55 грн.

Позивач також просить стягнути з відповідача суму 190,27 грн. 3% річних, нарахованих за загальний період із 15.08.2014 р. по 12.08.2015 р. включно. Сума 3% річних нарахована позивачем окремо за кожним рахунком.

Частиною 2 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Розглянувши розрахунок позивача 3% річних, судом встановлено, що в розрахунку допущені помилки, аналогічні помилкам при нарахуванні пені, а саме: неправильно визначено період початку нарахування.

Здійснивши перерахунок 3% річних за кожним рахунком окремо з початком періоду з шістнадцятого числа місяця, наступного за звітним місяцем, судом встановлено, що до стягнення з відповідача належить загальна сума 190,30 грн. 3% річних.

Враховуючи приписи ст.ст. 22, 83 ГПК України, суд не виходить за межі позовних вимог, із відповідача стягується загальна сума 3% річних - 190,27 грн.

Таким чином, позов у цілому задовольняється повністю.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача.

Керуючись ст.ст. 22, 49, 75, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (69035, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Комунального підприємства «Запоріжжя» Запорізької обласної ради (69600, м. Запоріжжя, пр. Леніна, буд. 152, ) заборгованість у розмірі 11343 (одинадцять тисяч триста сорок три) грн. 55 коп. (із яких: сума основної заборгованості з понесених експлуатаційних витрат та відшкодування вартості комунальних послуг становить 9119 (дев'ять тисяч сто дев'ятнадцять) грн. 73 коп., пеня - 2033 (дві тисячі тридцять три) грн.. 55 коп., 3% річних - 190 (сто дев'яносто) грн. 27 коп.) та суму 1827 (одна тисяча вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп. судового збору. Видати наказ.

Рішення складено у повному обсязі 05 листопада 2015 р.

Суддя Л.П. Гандюкова

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів із дня оголошення місцевим господарським судом. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання повного рішення.