УХВАЛА

29 жовтня 2015 року Справа № 922/2251/15

Провадження №27/913/17/15

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Ровенькиантрацит", м. Сєвєродонецьк, Луганської області (б/н від 08.10.2015 р.) про відстрочення виконання рішення господарського суду Луганської області від 20.05.2015 р. у справі № 922/2251/15

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "РосУкрМеханіка", м. Дніпропетровськ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Ровенькиантрацит", м. Сєвєродонецьк, Луганської області

про стягнення 271755 грн. 76 коп. ,-

Суддя Байбак О.І.

Секретар судового засідання Зоріна О.Г.

за участю представників сторін:

стягувача ОСОБА_1 (б/н від 05.05.2015 р.)

ОСОБА_2 (б/н від 05.05.2015 р.)

боржника не зявився

обставини справи:

Рішенням господарського суду Луганської області від 20.05.2015 р. у справі № 922/2251/15 задоволено позов Товариства з обмеженою відповідальністю РосУкрМеханіка, м. Дніпропетровськ (далі за текстом - стягувач) до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Ровенькиантрацит", м. Сєвєродонецьк Луганської області (далі за текстом - боржник), стягнуто з останнього на користь стягувача 263988 грн. заборгованості, 7767,76 грн. пені, 5435,12 грн. судового збору.

Зазначене рішення у встановленому законом порядку набрало законної сили, в зв'язку з чим, на його виконання судом видано відповідний наказ № 922/2251/15.

16.10.2015 р. боржник звернувся до господарського суду Луганської області з заявою б/н від 13.10.2015 р. про відстрочку виконання рішення господарського суду Луганської області від 20.05.2015 р. у справі № 922/2251/15 строком на 24 (двадцять чотири) місяці.

Дана заява боржника обґрунтована з посиланням на складний фінансовий стан підприємства боржника, який зумовлений проведенням антитерористичної операції на території, де зареєстрований та проводить свою діяльність зазначене підприємство.

Ухвалою господарського суду Луганської області від 19.10.2015 р. зазначену заяву прийнято до провадження, та призначено до розгляду в судовому засіданні на 27.10.2015 р.

Стягувач засобами електронного звязку надіслав на адресу суду відзив на заяву боржника (вх.. № 4913 від 27.10.2015 р.), в якій проти задоволення заяви заперечує, зазначаючи що боржник вже частково сплатив існуючу заборгованість в сумі 150000 грн., а інша частина в сумі 113988 грн., зі слів представника боржника, знаходиться на депозитному рахунку державної виконавчої служби.

Також стягувач засобами електронного звязку надіслав на адресу суду клопотання (вх. № 4912 від 26.10.2015 р.) в якому просив суд в відкласти розгляд заяви, оскільки він не має змоги направити на судове засідання свого представника.

Так само, в даному клопотанні стягував заперечує проти задоволення заяви боржника, та зазначає, що останній ініціює укладання між сторонами мирової угоди.

Ухвалою господарського суду Луганської області від 27.10.2015 р. розгляд зазначеної заяви відкладено на 29.10.2015 р. за відповідним клопотанням стягувача, та в звязку з необхідністю надання сторонами додаткових документів.

Боржник надав суду клопотання (вх. № 4986 від 28.10.2015 р.) в якому просить суд залишити його заяву про відстрочку виконання судового рішення по даній справі без розгляду, на підставі п. 5 ст. 81 ГПК України, посилаючись на неможливість надання документів, витребуваних ухвалою від 27.10.2015 р. по даній справі

Розглянувши зазначене клопотання суд приходить до висновку про залишення його без задоволення, оскільки вирішення питання про залишення позову (заяви) без розгляду або розгляду позову (заяви) по суті покладається на суд, який, з урахуванням вимог ст. 32-43 ГПК України, вирішує дане питання за результатами розгляду матеріалів справи. При цьому, за змістом ст. 22 ГПК України, заявник до прийняття судом рішення у спорі має право відмовитися від позову (заяви).

В даному випадку, при поданні клопотання (вх. № 4986 від 28.10.2015 р.) боржник не заявляє про свою відмову від заяви про надання відстрочки у виконанні рішення, тоді як суд, розглянувши матеріали справи, визнає їх достатніми для розгляду вищезгаданої заяви по суті, що унеможливлює застосування до спірних правовідносин положень п. 5 ст. 81 ГПК України, та залишення відповідної заяви боржника без розгляду.

На судове засідання 29.10.2015 р. прибули представники стягувача, які просять в задоволенні заяви боржника відмовити.

В судовому засіданні представник стягувача надав письмові пояснення у справі, в яких наполягає на безпідставності відповідних вимог боржника щодо надання відстрочки, посилаючись на те, що загальна заборгованість груп підприємств ДТЕК (до якої відноситься і підприємство боржника) перед підприємством стягувача становить 1,8 млн. грн.; що підприємства стягувача також має значну заборгованість перед власними контрагентами, і надання відстрочки у виконанні рішення може призвести до повної зупинки діяльності підприємства стягувача, та інше.

Боржник на судове засідання 29.10.2015 р. свого представника не направив, хоча належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, про причини неприбуття представника суд не повідомив.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне розглядати заяву за відсутності представника боржника, за наявними в матеріалах справи документами та матеріалами.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані суду докази та доводи, суд приходить до висновку про залишення заяви боржника про надання відстрочки у виконанні рішення без розгляду, виходячи з наступного:

Відповідно до статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно зі статтею 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до вимог ст. ст. 32, 34 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Згідно зі ст. 115 ГПК України, рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Згідно з ч. 1 ст. 121 ГПК України, при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

В пунктах 7.1-7.2 Постанови пленуму Вищого господарського суду України № 9 від 17.10.2012 р. «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України», зокрема, вказано що господарський суд на підставі статті 121 ГПК має право за заявою сторони, державного виконавця, прокурора або за власною ініціативою у виняткових випадках залежно від обставин справи відстрочити, розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови (далі - рішення), змінити спосіб та порядок їх виконання.

Оскільки згадана стаття не обмежує відповідне право господарського суду певним строком, воно може бути реалізоване у будь-який час після набрання рішенням законної сили і до його фактичного повного виконання, в межах строку пред'явлення наказу до виконання. Також не обмежується право заявника на повторне звернення з відповідною заявою, якщо вона вже розглядалася судом.

Відстрочка - це відкладення чи перенесення виконання рішення на новий строк, який визначається господарським судом. Наприклад, відстрочка може надаватись за рішенням, у якому господарським судом визначено певний строк звільнення приміщення, повернення майна тощо.

Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Як свідчать матеріали справи, згідно зі звітом про фінансові результати ТОВ «ДТЕК «Ровенькиантрацит» за перше півріччя 2015 р. (т. 2 а.с. 6), остання в звітному періоді має збитки в сумі 507844 тис. грн.

Указом президента України від 14.04.2014 р. № 405/2014 було введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України", тобто з даного часу на території Луганської області, в т.ч. в місті Алчевськ, де зареєстровано підприємство - боржника, офіційно розпочалася антитерористична операція.

Станом на момент розгляду даної справи антитерористична операція не завершена.

Згідно з довідками головного управління статистики (т. 2 а. с. 8-11), філії ТОВ «ДТЕК «Ровенькиантрацит» знаходяться в м. Ровеньки.

Суд констатує, що м. Ровеньки знаходиться в зоні проведення антитерористичної операції, та перебуває на тимчасово непідконтрольній владі України території. Зазначений факт є загальновідомим, а тому, з урахуванням вимог ст. 35 ГПК України, не потребує доведенню.

Саме зазначені обставини, на думку боржника, можуть бути підставами для надання йому розстрочки у виконанні рішення.

Однак, як свідчить вищезазначений звіт про фінансові результати ТОВ «ДТЕК «Ровенькиантрацит» за перше півріччя 2015 р. (т. 2 а.с. 6), за аналогічний період попереднього року підприємство також мало збитки, а саме, в сумі 456413 тис. грн.

При цьому, маючи збитковий характер своєї діяльності, та враховуючи свій фінансовий стан, під час проведення в Луганській області антитерористичної операції, та враховуючи можливі наслідки її проведення, підприємство боржника 04.08.2014 р. уклало з підприємством стягувача договір підряду № 565/14-7-РА, згідно з яким зобовязалося оплатити стягувачу виконані останнім роботи з 90 денним відстроченням платежу. Роботи за договором були виконані стягувачем в листопаді 2014 р.

Обставини щодо несплати боржником заборгованості за виконані стягувачем роботи за цим договором в лютому 2015 р. стали підставами для звернення останнього до суду в межах даної справи.

Рішенням господарського суду Луганської області від 20.05.2015 р. по даній справі існуючу заборгованість було стягнуто. Зазначене рішення набрало законної сили 28.07.2015 р. після його перегляду в апеляційному порядку.

Станом на дату винесення даної ухвали вказане рішення повністю не виконано.

Таким чином, фактично підприємство боржника отримало 3 місячну відстрочку платежу за умовами договору підряду, та ще на протязі 8 місяців після виконання робіт безпідставно, а також всупереч прийнятому по даній справі судовому рішенню, повністю не оплатило їх вартість стягувачу, тоді як весь цей час користується результатами виконаних останнім робіт та фактично ухилявся від своїх зобовязань щодо їх оплати, чим грубо порушує права та інтереси стягувача, та більше того, нині за відповідною заявою просить суд надати йому додаткову відстрочку у сплаті.

Крім того, суд також враховує, що відповідач не надав суду жодного доказу, що в разі надання йому відстрочки можуть змінитися обставини, та після її сплину він дійсно буде в змозі сплатити стягувану існуючу заборгованість.

Суд також зазначає, що боржником не надано суду жодного доказу відсутності в нього грошових коштів, які могли б бути спрямовані на виконання своїх зобовязань за договором підряду № 565/14-7-РА від 04.08.2014 р., а так само судовим рішенням по даній справі.

Саме по собі перебування підприємства боржника в зоні проведення антитерористичної операції не може засвідчувати факт відсутності у нього грошових коштів.

Крім того, за змістом ст. 617 ЦК України, відсутність у боржника грошових коштів, не звільняє його від відповідальності за порушення своїх зобовязань.

Разом з тим, як зазначають представники стягувача в судовому засіданні, та свідчать надані останнім суду оборотно-сальдова відомість та виписки з рахунку (т. 2 а.с. 64-70), державна виконавча служба виконуючи судове рішення по даній справі вже стягнула з боржника на користь стягувача 150000 грн.

Представники стягувача також зазначають, що інша частина заборгованості в сумі 113988 грн. також стягнута з боржника державною виконавчою службою, знаходиться на депозитному рахунку останньої, та найближчим часом буде перерахована стягувачу, тобто рішення суду по даній справі може невдовзі бути повністю виконаним.

Крім того, суд також враховує, що згідно з фінансовим звітом (баланс) станом на 30 вересня 2015 р. підприємство стягувача за 9 місяців діяльності хоча і має прибуток в сумі 30,6 тис. грн.., проте, його дебіторська заборгованість перед власними контрагентами за товари роботи та послуги становить 2316 тис. грн., перед бюджетом 35,3 тис. грн., з оплати праці 9,1 тис. грн., зі страхування 1,6, інші поточні зобовязання 1113 тис. грн.

Згідно з письмовими поясненнями стягувача (вх. № 5015/15 від 29.10.2015 р.) групи підприємств ДТЕК (до якої входить і підприємство боржника) перед ним становить 1,8 млн. грн., весь прибуток, який отримує підприємство стягувача йде на погашення заборгованості перед постачальниками металу та на виплату заробітної плати та податків. Зазначає, що розстрочка у виконанні рішення призведе до повної зупинки виробництва.

З урахуванням викладеного, суд визнає вимоги боржника про надання йому відстрочки у виконанні судового рішення по даній справі позбавленими фактичного та правового обґрунтування, такими, що не відповідають як матеріалам справи, так і вимогам чинного законодавства України, в звязку з недоведеністю наявності виняткових обставин, які могли б зумовити надання такої відстрочки, та порушенням прав та інтересів стягувача, в разі надання такої відстрочки.

За таких обставин в задоволенні відповідної заяви боржника слід відмовити.

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України.

Керуючись ст. ст. 33-36, 75, 86, 121 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд вирішив,-

вирішив:

В задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Ровенькиантрацит", м. Сєвєродонецьк, Луганської області (б/н від 08.10.2015 р.) про відстрочення виконання рішення господарського суду Луганської області від 20.05.2015 р. у справі № 922/2251/15 відмовити.

Дана ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття.

Суддя Байбак О.І.