КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" жовтня 2015 р. Справа№ 910/3056/13

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Дідиченко М.А.

суддів: Пономаренка Є.Ю.

Руденко М.А.

при секретарі Петрик М.О.

за участю представників:

від позивача: Гриньок О.А. - представник за довіреністю від 15.05.2014 року;

від відповідача: Матвеєва В.П. - представник за довіреністю від 01.10.2015 року,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України»

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 15.09.2015 року за заявою Публічного акціонерного товариства «Київенерго» про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню

у справі № 910/3056/13 (суддя Паламар П.І.)

за позовом Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України»

до Публічного акціонерного товариства «Київенерго»

про стягнення 537 115, 74 грн.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Київенерго» звернулося до Господарського суду міста Києва із позовом до Публічного акціонерного товариства «Київенерго» про стягнення пені у сумі 329 652, 55 грн., 3% річних у сумі 64 831, 99 грн. та збитків від інфляції у розмірі 142 631, 21 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 20.03.2013 року, яке залишене без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 09.10.2013 року та постановою Вищого господарського суд України від 10.12.2013 року позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з відповідача на користь позивача 64 831, 99 грн. - 3% річних, 30 000, 00 грн. пені та 7 889, 70 грн. витрат по оплаті судового збору.

22.10.2013 року на примусове виконання рішення Господарського суду міста Києва від 20.03.2013 року видано наказ.

У серпні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Київенерго» звернулося до Господарського суду міста Києва із заявою про визнання наказу Господарського суду міста Києва № 910/3056/13 від 22.10.2013 року таким, що не підлягає виконанню.

Заява мотивована тим, що в трьохмісячний строк з дня набрання чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо стабілізації фінансового стану Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» боржником було сплачено на користь стягувача 35 473 481, 09 грн. заборгованості за природний газ, спожитий до 1 січня 2014 року, що залишилася непогашеною на день набрання чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо стабілізації фінансового стану Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України», а тому пеня та 3% річних, які стягнуті на підставі рішення у даній справі, підлягають списанню.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.09.2015 року у справі № 910/3056/13 задоволено заяву ПАТ «Київенерго» про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню. Визнано наказ Господарського суду міста Києва від 22.10.2013 року у справі № 910/3056/13 таким, що не підлягає виконанню.

Не погоджуючись із прийнятою ухвалою, позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу від 15.09.2015 року скасувати. У задоволенні заяви ПАТ «Київенерго» про визнання наказу у справі № 910/3056/13 таким, що не підлягає виконанню, відмовити у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що списання сум пені, штрафних та фінансових санкцій є одним із елементів процедури реструктуризації заборгованості і не можуть розглядатися як самостійна підстава для списання поза процедурою реструктуризації. Крім того, 3% річних не є штрафними чи фінансовими санкціями, а тому не підлягають списанню.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 05.10.2015 року апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» прийнято до свого провадження колегією суддів у складі: Дідиченко М.А. - головуюча, Руденко М. А., Пономаренко Є.Ю. та призначено до розгляду на 20.10.2015 року.

Представник позивача у судовому засіданні 20.10.2015 року підтримав доводи апеляційної скарги та просив суд її задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні 06.10.2015 року. заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив суд, ухвалу суду першої інстанції від 15.09.2015 року залишити без змін.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, Київський апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.5 ст.106 ГПК України апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення місцевого господарського суду.

Відповідно до ст.101 ГПК України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до частин другої та третьої статті 117 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, який видав наказ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати наказ таким, що не підлягає виконанню, та стягнути на користь боржника безпідставно одержане стягувачем за наказом. Господарський суд розглядає заяву в десятиденний строк у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника і виносить ухвалу. Неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви. До розгляду заяви господарський суд має право своєю ухвалою зупинити стягнення за наказом, а також витребувати наказ.

При цьому, частиною четвертою статті 117 ГПК України встановлено, що господарський суд ухвалою вносить виправлення до наказу, а у разі якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин, господарський суд визнає наказ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково.

Частина четверта статті 117 ГПК України містить підстави визнання наказу таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за заявами стягувачів або боржників, поданими в порядку зазначеної статті: якщо його видано помилково; якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин (наприклад, у разі скасування чи зміни в апеляційному або в касаційному порядку чи за результатами перегляду за нововиявленими обставинами рішення, на підставі якого наказ було видано, якщо на момент таких скасування чи зміни наказ ще не було виконано повністю або частково) (п. 3.3 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 №9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України").

Підставою для визнання наказу таким, що не підлягає виконанню відповідач зазначає набрання чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо стабілізації фінансового стану Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України».

Колегією суддів встановлено, що 06.06.2015 року набрав чинності Закон України від 14.05.2015 № 423-VIII "Про внесення змін до деяких законів України щодо стабілізації фінансового стану Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" (далі - Закон № 423- VIII).

Цим законом внесено зміни до Закону України "Про засади функціонування ринку природного газу". Зокрема, ст. 18 Закону доповнено частиною 13 такого змісту:

"13. Заборгованість теплогенеруючих та/або теплопостачальних організацій за природний газ, спожитий в період з 1 січня 2014 року до 31 грудня 2014 року (без урахування пені, штрафних та фінансових санкцій, що підлягають стягненню на підставі рішення суду), не погашена на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо стабілізації фінансового стану Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", підлягає реструктуризації шляхом розстрочення на 24 місяці на підставі типового договору про реструктуризацію заборгованості.

Ця реструктуризація здійснюється за умови погашення в трьохмісячний строк з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо стабілізації фінансового стану Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" теплогенеруючими та/або теплопостачальними організаціями заборгованості за природний газ, спожитий до 1 січня 2014 року (без урахування пені, штрафних та фінансових санкцій, що підлягають стягненню на підставі рішення суду), що залишилася непогашеною на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо стабілізації фінансового стану Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України".

Зазначені пені, штрафні та фінансові санкції підлягають списанню та не можуть бути предметом подальшого продажу за умови виконання вимог цієї частини".

Наявним у матеріалах справи актом звіряння розрахунків за природний газ, спожитий до 1 січня 2014 року підтверджується, що в трьохмісячний строк (з 06.06.2015 року по 02.07.2015 року) з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо стабілізації фінансового стану Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» боржником було сплачено на користь стягувача 35473481,09 грн. заборгованості за природний газ, спожитий до 1 січня 2014 року (без урахування пені, штрафних та фінансових санкцій, що підлягають стягненню на підставі рішення суду), що залишилася непогашеною на день набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо стабілізації фінансового стану Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України».

Також, даним актом підтверджується відсутність основного боргу ПАТ «Київенерго» перед ПАТ «НАК «Нафтогаз України» станом на 02.07.2015 року.

Внаслідок цього відповідно до ч. 13 ст. 18 Закону України «Про засади функціонування ринку природного газу» заборгованість Публічного акціонерного товариства «Київенерго» перед Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» за рішенням Господарського суду міста Києва від 20.03.2013 у справі № 910/3056/13, , по сплаті 64 831, 99 грн. пені та 30 000, 00 грн. 3% річних підлягає списанню та не може бути предметом подальшого продажу.

При цьому, твердження апелянта про те, що пеня, штрафні та фінансові санкції підлягають списанню лише в разі наявності договору про реструктуризацію боргу є безпідставними, оскільки в даному випадку реструктуризація заборгованості за природний газ, спожитий з 1 січня 2014 року по 31 грудня 2014 року не потрібна, у зв'язку із повним погашенням відповідачем заборгованості за природний газ спожитий до 02.07.2015 року.

Щодо заперечень позивача проти віднесення 3% річних до штрафних або фінансових санкцій, то колегія суддів зазначає наступне.

Згідно із правовою позицією Верховного Суду України інфляційні витрати та 3% річних є спеціальним видом цивільно-правової відповідальності за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Отже, проценти, передбачені ст. 625 ЦК України, не є штрафними санкціями (постанови ВСУ від 06.06.2012 року у справі № 6-49цс12 та від 24.10.2011 року у справі № 6-42цс11).

Водночас, відповідно до п. 4 ст. 2 Закону України «Про деякі питання заборгованості підприємств оборонно-промислового комплексу - учасників Державного концерну «Укроборонпром» та забезпечення їх стабільного розвитку» передбачено, що списанню підлягають заборгованість (у тому числі встановлена судовими рішеннями та реструктуризована) з пені, штрафних та фінансових санкцій (3 відсотки річних та індекс інфляції), які нараховані підприємствам оборонно-промислового комплексу на заборгованість за природний газ та послуги з його транспортування, теплову енергію, електричну енергію та надані послуги з водопостачання та водовідведення станом на 1 вересня 2012 року і не сплачені станом на дату набрання чинності цим Законом.

Крім того, віднесення 3% річних до «фінансових санкцій» також було закріплено законодавцем у Законі України, який на даний час вже стратив чинність, а саме у Законі України «Про деякі питання заборгованості за спожитий природний газ та електричну енергію», у статті 2.2 вказаного Закону.

Отже, віднесення 3% річних саме до фінансових санкцій законодавцем було унормовано як раніше, так і на даний час, тому заперечення позивача проти списання 3% річних судом є необгрунтованими.

Також, колегією суддів встановлено, що відповідачем було сплачено судовий збір згідно наказу від 22.10.2013 року у справі № 910/3056/13 у сумі 7 889, 70 грн., що підтверджується платіжним дорученням № від 19.08.2015 року наявним в матеріалах справи.

Враховуючи, погашення суми стягнутого за рішенням суду судового збору та беручи до уваги списання сум пені та 3% річних, які підлягали стягненню згідно рішення Господарського суду міста Києва № 910/3056/13 від 20.03.2013 року, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції обґрунтовано визнав наказ Господарського суду міста Києва № 910/3056/13 від 22.10.2013 року таким, що не підлягає виконанню.

Зважаючи на наведене вище, колегія суддів дійшла висновку про те, що ухвалу Господарського суду міста Києва від 15.09.2015 року по справі № 910/3056/13, прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» задоволенню не підлягає.

Відповідно до викладеного, керуючись ст. 101, п. 1 ст. 103, ст. 105, ст. 106 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» залишити без задоволення, ухвалу Господарського суду міста Києва від 15.09.2015 року у справі № 910/3056/13 - без змін.

2. Матеріали справи № 910/3056/13 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя М.А. Дідиченко

Судді Є.Ю. Пономаренко

М.А. Руденко