РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.10.2015Справа №910/8903/15

за позовом: Державного підприємства «Одеський морський торговельний порт», м.Одеса,

до відповідача: Державного підприємства водних шляхів «Укрводшлях», м.Київ,

про зобов'язання вчинити дії та стягнення 172 346,40 грн.

Суддя Любченко М.О.

Представники сторін:

від позивача: Струкова К.О. - по дов.; Павленко А.В. - по дов.

від відповідача: Мусієнко О.В. - по дов.

Позивач, Державне підприємство «Одеський морський торговельний порт», м.Одеса звернулось до господарського суду міста Києва із позовом до відповідача, Державного підприємства водних шляхів «Укрводшлях», м.Київ про:

- зобов'язання Державного підприємства водних шляхів «Укрводшлях» підписати наданий Державним підприємством «Одеський морський торговельний порт» акт №1 від 03.01.2014р. на суму 246 520,80 грн. згідно договору №КД-18844 від 25.12.2013р.;

- стягнення заборгованості в сумі 172 346,40 грн.

В обґрунтування позовних вимог заявник посилався на неналежне виконання Державним підприємством водних шляхів «Укрводшлях» умов договору №КД-18844 від 25.12.2013р. в частині прийняття та оплати послуг з буксирування. Одночасно, під час розгляду спору у судовому засіданні 22.06.2015р. представником позивача зазначено, що кількість затраченого на виконання умов договору часу була обумовлена специфікою діяльності з морського буксирування, технічними можливостями буксира, особливостями несамохідного плавзасобу, що буксирувався, та погодними умовами.

Відповідач у відзиві №ПР/10-08/50 від 28.04.2015р. проти задоволення позовних вимог надав заперечення з огляду на те, що умовами укладеного між сторонами правочину було передбачено вартість послуг в розмірі 74 174,40 грн., які і було сплачено замовником. Наразі, на думку вказаного учасника судового процесу, збільшення розміру плати з урахуванням фактично затраченого часу на буксирування є необґрунтованим. До того ж, відповідачем наголошено, що всупереч умовам укладеного між сторонами правочину несамохідний плавзасіб №КД-18844 від 25.12.2013р. було забрано не від причалу, а від прийомного буя, транспортування предмету буксирування до якого потягло за собою додаткові витрати.

Враховуючи, що у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, приймаючи до уваги строки розгляду справи, передбачені ст.69 Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку, що справа може бути розглянута по суті за наявними у ній документами відповідно до вимог ст.75 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні 21.10.2015р.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши представлені учасниками судового процесу докази, господарський суд встановив:

За змістом ст.509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За приписами ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають, зокрема, з договору.

За змістом ст.626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст.ст.6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 232 Кодексу торговельного мореплавства України передбачено, що за договором міжпортового буксирування власник одного судна (буксира) зобов'язується за винагороду буксирувати інше судно або інший плавучий об'єкт з одного порту (пункту) до іншого порту (пункту).

Як вбачається з матеріалів справи, 25.12.2013р. між Державним підприємством «Одеський морський торговельний порт» (виконавець) та Державним підприємством водних шляхів «Укрводшлях» (замовник) було укладено договір №КД-1884, відповідно до п.1.1 якого виконавець зобов'язався за допомогою морського буксира «Бугаз» буксирувати несамохідний плавзасіб (землесос) «Дніпровський -5» замовника за маршрутом: п.Білгород-Дністровський, Одеська область, - порт Одеса, ОСП «Судноверф «Україна».

У п.2.1 договору №КД-18844 від 25.12.2013р. зазначено, що орієнтовна сума договору становить 74 174,40 грн., в тому числі, податок на додану вартість - 12362,40 грн., в залежності від часу використання (занятості) буксира.

Договір набирає сили з моменту підписання його сторонами та діє до виконання сторонами своїх зобов'язань в повному обсязі (п.8.1 договору №КД-18844 від 25.12.2013р. в редакції додаткової угоди №1 від 31.12.2013р.).

З огляду на встановлений ст.204 Цивільного кодексу України принцип правомірності правочину, суд приймає до уваги договір №КД-18844 від 25.12.2013р. як належну підставу, у розумінні норм ст.11 названого Кодексу України, для виникнення у позивача та відповідача взаємних цивільних прав та обов'язків з буксирування плавзасобу.

Згідно зі ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами зі ст.193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Як вказувалось вище, предметом договору №КД-18844 від 25.12.2013р. є буксирування несамохідного плавзасобу (землесос) «Дніпровський -5» замовника за маршрутом: п.Білгород-Дністровський, Одеська область, - порт Одеса, ОСП «Судноверф «Україна».

За умовами п.4.1.1 договору №КД-18844 від 25.12.2013р. виконавець зобов'язався надати замовнику для виконання буксировки морський буксир «Бугаз», потужність якого складає 1200 кінських сил, чи інший рівнозначний буксир такої ж потужності. Дата буксирування визначається за погодженням сторін. Після надання замовником заявки та здійснення попередньої оплати згідно умовам договору, виконавець починає підготування буксира до виконання замовлення тільки після повної готовності судна, що буксирується, та надання відповідних документів.

У п.4.1.2 спірного правочину виконавець зобов'язався здійснити буксирування з виявленням майстерності, як того вимагають обставини, без перерв та затримок, що не викликані необхідністю та у відповідності до правил гарної морської практики.

Виконавець зобов'язаний неухильно виконувати вимоги та вказівки державних органів в частині забезпечення виконання правил техніки безпеки, протипожежної, санітарної, екологічної та іншої безпеки; забезпечити недопущення буксировки в штормових умовах, а у випадку несприятливих прогнозів погоди направитись у найближче місце укриття (п.п.4.13, 4.1.6 договору №КД-18844 від 25.12.2013р.).

Згідно до п.4.1.5 укладеного між сторонами правочину виконавець зобов'язаний оформити та підписати акт виконаних робіт з наведенням тривалості та вартості наданих послуг (буксирування) безпосередньо після закінчення виконання буксирування та відразу передати його замовнику.

Пунктом 4.2.2 спірного договору визначено обов'язок замовника надати об'єкт, що буксирується у морехідному стані, з документами класифікаційного та страхового товариства, діючими до закінчення моменту буксирування, а також до початку буксирування надати замовнику дозвіл з регістру на буксировку по вказаному маршруту. Час на оформлення формальностей та відхід чи прихід в порт Одеса визначається з розрахунку двох годин на кожне оформлення.

30.12.2013р. Державним підприємством водних шляхів «Укрводшлях» було подано заявку на здійснення буксирування за спірним правочином.

За твердженнями позивача, які з боку відповідача було підтверджено, на виконання умов договору №КД-18844 від 25.12.2013р. Державним підприємством «Одеський морський торговельний порт» було здійснено буксирування несамохідного плавзасобу (землесос) «Дніпровський -5» Державного підприємства водних шляхів «Укрводшлях» за маршрутом: п.Білгород-Дністровський, Одеська область, - порт Одеса, ОСП «Судноверф «Україна».

У відповідності до п.4.1.5 договору №КД-18844 від 25.12.2013р. позивачем було оформлено та направлено на адресу відповідача акт №1 від 03.01.2014р. наданих послуг на суму 246 580,80 грн.

Проте, листом від 23.01.2014р. Державним підприємством водних шляхів «Укрводшлях» було повідомлено виконавця про відмову від підписання акту з огляду на перевищення зазначеної в акті ціни наданих послуг над тією, що обумовлена договором.

Як свідчать матеріали справи, на теперішній час акт №1 від 03.01.2014р. наданих послуг на суму 246 580,80 грн. так і не було підписано відповідачем, надані заявником послуги не прийнято.

Під час розгляду справи у судових засіданнях представником відповідача було зазначено, що завищення вартості наданих послуг є необґрунтованим та було викликано безпідставною затратою на буксирування несамохідного плав засобу більшого часу, а ніж було розраховано під час укладання спірного паровичну.

Виходячи з принципу повного, всебічного та об'єктивного розгляду всіх обставин справи, суд дійшов висновку, що вказані твердження Державного підприємства водних шляхів «Укрводшлях» є необґрунтованими. При цьому, суд зазначає наступне.

Умовами п.3.2 укладеного між сторонами правочину передбачено, що час надання послуг з буксирування, який підлягає оплаті замовником, розраховується з моменту початку оформлення відходу в порту Одеса і до моменту оформлення приходу в порту Одеса. Час усунення несправностей чи поламок буксира, якщо вони виникли не через роботи у кризі, оплаті замовником не підлягають. Час надання послуг заокруглюється до 0,5 години. При цьому, час до тридцяти хвилин заокруглюється до 0,5 години, а час більше тридцяти хвилин округлюється до однієї години.

Наразі, суд зауважує, що наведене вище формулювання округлення часу, що буде витрачено на буксирування, фактично вказує на те, що чіткої кількості годин такого буксирування контрагентами визначено не було.

Як свідчать матеріали справи, на здійснення буксирування плавзасобу (землесос) «Дніпровський -5» Державним підприємством «Одеський морський торговельний порт» було затрачено 56,5 годин, на підтвердження чого заявником представлено до матеріалів справи наряд-замовлення №4 від 03.01.2014р. служби флоту Державного підприємства «Одеський морський торговельний порт». У відповідності до означеного наряду-замовлення буксирування було розпочато о 14 годині 30 хвилин 03.01.2014р. та закінчене о 22 годині 50 хвилин 05.01.2014р.

Як вбачається з наявних в матеріалах справи пояснень №20/2-775 від 19.05.2015р. Державного підприємства «Одеський морський торговельний порт», затрачена на виконання своїх обов'язків за спірним правочином кількість часу була обумовлена порядом проходження суден у порту Білгород-Дністровський та порту Одеса.

На підтвердження вказаних обставин позивачем представлено до матеріалів справи витяг з суднового журналу морського буксира «Бугаз».

У відповідності до приписів ст.35 Кодексу торговельного мореплавства України судно повинно мати такі основні суднові документи. До таких документів належить, в тому числі, судновий журнал. Судновий журнал ведеться за формою і правилами, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері транспорту, а на риболовних суднах - центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства.

У відповідності до приписів Кодексу торговельного мореплавства України судновий журнал є офіційним документом, що відображає діяльність судна, а також об'єктивні умови та обставини, що супроводжують цю діяльність. В судновому журналі з моменту підняття на судні Державного прапора України і до моменту, поки на ньому є капітан або інша особа, що виконує його обов'язки, ведеться запис всіх подій на судні. Записи, які містяться в судновому журналі, є одним із видів письмових доказів при розслідуванні аварій, при розгляді судових спорів, пов'язаних із пошкодженням або нестачею вантажів, зіткненням суден, рятуванням, а також при розподілі загальної аварії. Записи в судновому журналі повинні бути повними, об'єктивними та своєчасними. При виході судна в плавання в судновому журналі повинні бути обов'язково вказані: кількість членів екіпажу та пасажирів, кількість прийнятого вантажу, кількість запасів води, продуктів харчування тощо. Під час плавання в судновому журналі відображаються: назва моря (океану), курс судна з поправками, швидкість та відстань, що була пройдена, стан моря, напрямок та сила вітру, визначення місця судна різними способами, засоби, прийняті капітаном та екіпажем судна по забезпеченню збереження вантажу в схоронності, часу огляду вантажу, його кріплення, зміна курсу та швидкості судна тощо. Судновий журнал ведеться помічниками капітана під контролем капітана. Всі записи повинні бути зрозумілі, без тлумачень або сумнівів, повинні бути неперервними, не повинні містити будь-яких виправлень або помарок. Особливі вимоги пред'являються до ведення записів в судновому журналі при зіткненні суден, рятуванні та наданні допомоги на морі судам, що терплять лиха, при загальній аварії та в інших надзвичайних ситуаціях.

Зокрема, у відповідності до витягу з бортового журналу морського буксира «Бугаз» 03.01.2014р. буксир «Бугаз» на підставі наказу №172 від 03.01.2014р. директора Державного підприємства «Одеський морський торговельний порт» було переведено на транспортні роботи з буксирування землесосу «Дніпровський -5» в порт Одеса. 03.01.2014р. о 16 годині тридцять хвилин було оформлено відхід буксира «Бугаз» з порту Одеса.

Суд одразу зазначає, що кількість часу, що була затрачена на оформлення відходу судна не перевищує ліміту, який було визначено у договорі №КД-18844 від 25.12.2013р., для вчинення таких дій.

О 20 годині буксир «Бугаз» прибув на рейд до порту Білгород-Дністровський (портопункт «Бугаз» та став на якір, у зв'язку з тим, що диспетчером порту Білгород-Дністровський не було дозволено буксиру підходити до причалу для оформлення приходу-виходу та очікування виводу землесосу «Дніпровський-5» з причини несприятливих погодних умов та занятості причалу.

04.01.2015р. об 11 годині 50 хвилин капітан буксиру «Бугаз» отримав дозвіл на прихід до причалу портопунтку «Бугаз» для оформлення приходу-відходу та очікування виводу землесосу «Дніпровський-5» .

О 16 годині 20 хвилин 04.01.2014р. на вимогу диспетчера порту Білгород-Дністровський буксир «Бугаз» вийшов на рейд порту Білгород-Дністровський для очікування виводу землесосу «Дніпровський-5» у зв'язку з необхідністю швартування іншого судна біля зазначеного причалу та фактичною відсутністю землесоса «Дніпровський-5» в портопункті «Бугаз».

05.01.2014р. о 09 годині капітан буксира «Бугаз» отримав повідомлення про вивід землесосу «Дінпровський-5». О 10 годині 40 хвилин екіпаж буксира «Бугаз» вибрав якір та здійснив маневрування на рейді по заведенню буксира «Бугаз» на землесос «Дніпровський-5».

05.01.2014р. о 13 годині 30 хвилин буксир «Бугаз» знявся з порту Одеса з землесосом «Дніпровський-5» на буксирі. Ошвартування землесосу «Дніпровський-5» у причала №8 судноремонтного заводу порту Одеса було проведено о 20 годині 30 хвилин 05.01.2014р.

Закінчення оформлення приходу буксира «Бугаз» в порт Одеса було оформлене о 22 годині 50 хвилин 05.01.2014р.

Тобто, з наведеного вбачається, що загальна кількість часу, який було затрачено на здійснення буксирування склала 56 годин 20 хвилин.

Одночасно, суд зазначає, що з наведених вище даних бортового журналу не вбачається, що будь-яка кількість часу під час спірного буксирування була затрачена на ремонтування поламок, що вказує на відсутність у суду підстав вважати що деякі години буксирування не підлягають оплаті замовником у відповідності до п.3.2 укладеного між сторонами договору.

Приймаючи до уваги погоджений контрагентами у договорі №КД-18844 від 25.12.2013р. порядок визначення загальної кількості часу, що затрачена на здійснення буксирування, з огляду на зміст наряду-замовлення №4 від 03.01.2014р. служби флоту Державного підприємства «Одеський морський торговельний порт», суд дійшов висновку, що фактична кількість часу буксирування становила 56 годин 30 хвилин (з урахуванням округлення, що передбачене п.3.2 укладеного між сторонами правочину).

Наразі, суд зазначає, що твердження відповідача про те, що плавзасіб, який буксирувався за спірним правочином, було забрано не з причалу порту Білгород-Дністровський, а від портопункту «Бугаз», не свідчать про порушення Державним підприємством «Одеський морський торговельний порт» умов договору №КД-18844 від 25.12.2013р. з огляду на наступне.

Пунктами 6, 16 ч.1 ст.1 Закону України «Про морські порти України» визначено, що морський порт - це визначені межами територія та акваторія, обладнані для обслуговування суден і пасажирів, проведення вантажних, транспортних та експедиційних робіт, а також інших пов'язаних з цим видів господарської діяльності. Територія морського порту - це частина сухопутної території України з визначеними межами, у тому числі штучно створені земельні ділянки.

Акваторія морського порту (портова акваторія) - це визначена межами частина водного об'єкта (об'єктів), крім суднового ходу, призначена для безпечного підходу, маневрування, стоянки і відходу суден (п.2 ч.1 ст.1 Закону України «Про морські порти України»).

У відповідності до Постанови №460 від 14.05.2008р. Кабінету Міністрів України «Про межі акваторії морського порту Білгород-Дністровський» акваторія порту включає: внутрішню акваторію порту, обмежену береговою смугою із заходу, широким молом з північного заходу, північним молом із сходу і лінією, що з'єднує північний мол і відмітку 9 причалу на відстані 300 метрів від рогу причалів 8 і 9; підхідний Дністровсько-Лиманський канал завдовжки 15 кілометрів, завширшки 60 метрів; акваторію, обмежену залізничним мостом із сходу, лінією, що з'єднує точку з координатами 46° 04' 34,0" північної широти і 30° 27' 59,0" східної довготи з правою опорою мосту, з півдня і лінією, що з'єднує точку з координатами 46° 04' 42,0" північної широти і 30° 28' 00,0" східної довготи з лівою опорою мосту, з півночі; акваторію портового пункту Бугаз, обмежену кордоном причалу з півдня, залізничним мостом із заходу, береговою смугою з півночі і меридіаном 30° 28' 32,0" східної довготи; підхідний канал Дністровсько-Цареградського гирла завдовжки 1,5 милі, завширшки 80 метрів; зовнішній рейд (підконтрольні води), обмежений береговою лінією і дугою кола радіусом 4 милі, проведеного з точки, у якій розміщений передній знак підхідного каналу.

За поясненнями позивача, які з боку відповідача не заперечувались, портопункт «Бугаз», з якого і розпочалось буксирування належить до акваторії порту Білгород-Дністровський. Вказана позиція заявника підтверджується листом №05-116/15 від 03.06.2015р. Адміністрації Білгород-Дністровського морського порту.

Наразі, суд зазначає, що умовами договору №КД-18844 від 25.12.2013р. не було передбачено з якого саме місця акваторії морського порту несамохідний плавзасіб буде забрано виконавцем, тобто, виконавець у даному випадку, здійснивши забір судна з будь-якої точки, що у відповідності до Постанови №460 від 14.05.2008р. Кабінету Міністрів України «Про межі акваторії морського порту Білгород-Дністровський» належить до акваторії морського порту, діяв в межах умов укладеного між сторонами правочину.

Одночасно, як вбачається з листа №05-116/15 від 03.06.2015р. Адміністрації Білгород-Дністровського морського порту, прохідна осадка суден на Дністровсько-Лиманському підхідному каналі, згідно розпорядження №8/13 від 10.12.2013р. капітана Білгород-Дністровського морського порту, складає 3 м.

Тоді як, згідно змісту свідоцтва №00274 про право плавання під державним прапором України (судновий патент) осадка буксира «Бугаз», яким здійснювалось буксирування у відповідності до умов спірного правочину, становить 3,86 м, тобто, перевищує осадку суден при проходженні біля причалу порту Білгород-Дністровський.

З метою повного та всебічного з'ясування всіх обставин справи, керуючись приписами ст.30 Господарського процесуального кодексу України ухвалою від 03.06.2015р. судом було викликано в судове засідання посадову особу Державного підприємства «Білгород-Дністровський морський торговельний порт» ОСОБА_4 для надання пояснень по суті спору.

У судовому засіданні 22.06.2015р. ОСОБА_4 зазначив, що безпосередньо до причалу Білгород-Дністровського порту можуть підійти водні транспорті засоби, осадка яких становить не більше трьох метрів, а оскільки буксир «Бугаз» має більшу осадку, останній до порту зайти не міг з огляду на особливості технічних характеристик.

За висновками суду, враховуючи технічні особливості буксира «Бугаз», з огляду на межі акваторії порту Білгород-Дністровський, що передбачені Постановою №460 від 14.05.2008р. Кабінету Міністрів України «Про межі акваторії морського порту Білгород-Дністровський», приймаючи до уваги умови укладеного між сторонами правочину, суд дійшов висновку, що здійснення Державним підприємством «Одеський морський торговельний порт» буксирування несамохідного плавзасобу (землесос) «Дніпровський -5» Державного підприємства водних шляхів «Укрводшлях» саме від портопункту «Бугаз» не суперечить умовам договору №КД-18844 від 25.12.2013р.

Враховуючи наявність між сторонами спору щодо обґрунтованості часу, який було затрачено на буксирування за допомогою морського буксира «Бугаз» несамохідного плавзасобу (землесос) «Дніпровський -5» за маршрутом: п.Білгород-Дністровський, Одеська область, - порт Одеса, ОСП «Судноверф «Україна» ухвалою від 22.06.2015р. по справі №910/8903/15 було призначено судову експертизу проведення якої доручено Одеському науково-дослідному інституту судових експертиз, що повністю узгоджується з нормою ч.3 ст.41 Господарського процесуального кодексу України та п.7 Постанови №4 від 23.03.2012 Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики призначення судової експертизи».

Статтею 41 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про судову експертизу» судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об'єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні органів досудового розслідування чи суду.

Проведення судової експертизи доручається державним спеціалізованим установам чи безпосередньо особам, які відповідають вимогам, встановленим Законом України «Про судову експертизу». Особа, яка проводить судову експертизу користується правами і несе обов'язки, зазначені у ст.31 цього Кодексу. Висновок судового експерта повинен містити докладний опис проведених досліджень, зроблені в результаті їх висновки і обґрунтовані відповіді на поставлені господарським судом питання. Висновок подається господарському суду в письмовій формі, і копія його надсилається сторонам. Якщо під час проведення судової експертизи встановлюються обставини, що мають значення для правильного вирішення спору, з приводу яких судовому експерту не були поставлені питання, у висновку він викладає свої міркування і щодо цих обставин. У випадках недостатньої ясності чи неповноти висновку судового експерта господарський суд може призначити додаткову судову експертизу. При необхідності господарський суд може призначити повторну судову експертизу і доручити її проведення іншому судовому експерту. Висновок судового експерта для господарського суду не є обов'язковим і оцінюється господарським судом за правилами, встановленими статтею 43 цього Кодексу. Відхилення господарським судом висновку судового експерта повинно бути мотивованим у рішенні (ст.42 Господарського процесуального кодексу України).

Ухвалою від 22.06.2015р. на вирішення судового експерта було поставлено, в тому числі, таке запитання: чи була об'єктивно необхідною витрачена Державним підприємством «Одеський морський торговельний порт» кількість часу (56 годин 20 хвилин - від початку оформлення відходу в порту Одеса до оформлення приходу в порту Одеса) на буксирування землесосу «Дніпровський-5» на замовлення Державного підприємства водних шляхів «Укрводшлях» відповідно до умов договору №КД-18844 від 25.12.2014р. з урахуванням погодних умов у період з 03.01.2015р. по 05.01.2015р., технічних характеристик буксира «Бугаз» і землесосу «Дніпровський-5», правил безпеки руху морського транспорту, а також інших факторів, які об'єктивно існували у вказаний період та не залежали від волі та бажання сторін? якщо ні, то яка кількість часу була об'єктивно необхідною для здійснення вказаного буксирування?

Листом №11-39/2612 від 29.07.2015р. Одеським науково-дослідним інститутом судових експертиз було повідомлено господарський суд про неможливість проведення судової експертизи з огляду на відсутність відповідних фахівців для вирішення питань, які поставлено в ухвалі суду, та повернуто матеріали справи.

Листом від 04.08.2015р. судом з огляду на повернення матеріалів справи було зобов'язано учасників судового процесу з'явитись до суду з метою вирішення щодо подальшого проведення судової експертизи.

26.08.2015р. Державним підприємством водних шляхів «Укрводшлях» було подано до суду клопотання про звернення до Міністрества юстиції України з метою встановлення наявності атестованих судових експертів, які мали б відповідну спеціалізацію для проведення експертного дослідження по справі.

Враховуючи клопотання відповідача, з метою повного та всебічного з'ясування всіх обставин справи, листом б/н від 26.08.2015р. суд звернувся до Міністерства юстиції України, Вінницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, Волинського відділення Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз, Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз, Донецького науково-дослідного інституту судових експертиз, Житомирського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, Київський науково-дослідного інституту судових експертиз, Запорізького відділення Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз, Кіровоградського відділення Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз, Кримського науково-дослідного інституту судових експертиз, Луганського відділення Донецького науково-дослідного інституту судових експертиз, Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз, Миколаївського відділення Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз, Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз, Полтавського відділення Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз, Севастопольського відділення Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз, Сумського відділення Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз, Тернопільського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз, Херсонського відділення Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз, Хмельницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, Черкаського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, Чернігівського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз з проханням надання суду відомостей щодо експертної установи, яка може провести судову експертизу по справі №910/8903/15 та надати відповіді на наступні питання: чи була технічна можливість у буксира "Бугаз" у період з 03.01.2015р. по 05.01.2015р. здійснити приймання землесосу "Дніпровський-5" біля причалу в порту Білгород-Дністровський для подальшого буксирування до порту Одеса, а не біля приймального буя порту Білгород-Дністровський? чи була об'єктивно необхідною витрачена Державним підприємством "Одеський морський торговельний порт" кількість часу (56 годин 20 хвилин - від початку оформлення відходу в порту Одеса до оформлення приходу в порту Одеса) на буксирування землесосу "Дніпровський-5" на замовлення Державного підприємства водних шляхів "Укрводшлях" відповідно до умов договору №КД-18844 від 25.12.2014р. з урахуванням погодних умов у період з 03.01.2015р. по 05.01.2015р., технічних характеристик буксира "Бугаз" і землесосу "Дніпровський-5", правил безпеки руху морського транспорту, а також інших факторів, які об'єктивно існували у вказаний період та не залежали від волі та бажання сторін? Якщо ні, то яка кількість часу була об'єктивно необхідною для здійснення вказаного буксирування?

Листом №248 від 03.09.2015р. Херсонським відділенням Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз було повідомлено суд про відсутність відповідних судових екпсертів у наведеній вище галузі.

Згідно листа №1508/15-594 від 07.09.2015р. Вінницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз вказана експертна установа також не має можливості провести судову експертизу по справі.

Відомості щодо відсутності експертів за спеціальністю, що є необхідною для проведення експертизи по справі також було представлено у листах №955 від 04.09.2015р. Полтавського відділення Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз, №4840 від 08.09.2015р. Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз, №07/0112/12446-15 від 09.09.2015р. Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, №756 від 04.09.2015р. Волинського відділення Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз, №2/2634 від 10.09.2015р. Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз, №03/12-04/1681 від 09.09.2015р. Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз, №910/15 від 11.09.2015р. Житомирського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, №159 від 15.09.2015р. Кіровоградського відділення Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз, №211/01-03 від 15.09.2015р. Донецького науково-дослідного інституту судових експертиз, №01/01-05/137 від 14.09.2015р. Запорізького відділення Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз, №22/06-16/903-15 від 09.10.2015р. Тернопільського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, №427 від 09.10.2015р. Сумського відділення Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз, №2162-15 від 08.10.2015р. Хмельницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, №789 від 08.10.2015р. Миколаївського відділення Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз.

Міністерством юстиції України у листі №9543-0-30-15/9.2 від 25.09.2015р. було запропоновано суду звернутись до окремих експертних установ та експертів.

Сторонами протягом розгляду спору інших пропозиції та відомостей щодо експертної установи чи окремого експерта, що мав би відповідну кваліфікацію, суду не надано.

З огляду на неможливість подальшого проведення судової експертизи ухвалою від 21.10.2015р. провадження по справі було поновлено.

Оцінюючи обґрунтованість загальної кількості часу, який було затрачено позивачем на виконання умов договору №КД-18844 від 25.12.2013р. з урахуванням специфіки послуг, господарським судом прийнято до уваги наступне.

У відповідності до ч.1 ст.74 Кодексу торговельного мореплавства України організація та забезпечення безпеки мореплавства у морському порту покладаються на адміністрацію морських портів України.

За приписами ч.1 ст.58 Кодексу торговельного мореплавства України передбачено, що на капітана судна покладається управління судном, у тому числі судноводіння, вжиття всіх заходів, необхідних для забезпечення безпеки плавання, запобігання забрудненню морського середовища, підтримання порядку на судні, запобігання завданню будь-якої шкоди судну, людям і вантажу, що перебувають на ньому.

Статтею 85 вказаного нормативного акту передбачено, що під час перебування в морському порту будь-яке судно зобов'язане дотримуватись чинних законів і правил України, у тому числі тих, що стосуються безпеки порту і судноплавства в порту, митного, прикордонного, санітарного (фітосанітарного) режимів, лоцманського проведення, буксирування, рятувальних і суднопіднімальних робіт, якірної стоянки і надання місць біля причалів, навантаження і вивантаження вантажів, посадки і висадки людей, послуг, пов'язаних з навантажувально-розвантажувальними роботами, і будь-яких інших портових послуг, портових зборів, запобігання забрудненню навколишнього природного середовища.

Тобто, з наведеного вбачається, що державою покладено відповідальність на капітана судна за забезпечення безпеки під час перебування в морському порту.

У відповідності до п.2.2.1 Обов'язкових постанов по Білгород-Дністровському морському торговельному порту і приписному пункту Бугаз, які затверджено Наказом №391 від 10.05.2011р. начальника Державного підприємства «Білгород-Дністровський торговельний порт», захід суден у порт і вихід їх з порту планується диспетчерською службою порту. Дозвіл на захід і вихід судна з порту має завчасно узгоджуватись з інспекцією портового нагляду.

Пунктом 3.3 Обов'язкових постанов по Білгород-Дністровському морському торговельному порту і приписному пункту Бугаз передбачено, що враховуючи складні навігаційні, гідрологічні умови плавання, наявність залізничного моста та з метою попередження аварійних випадків, можливого пошкодження суднами моста, слід дотримуватись таких правил: судно не повинно виходити з порту до отримання від диспетчера порту інформації, що підтверджує точний час підйому моста, не пізніше ніж за одну годину тридцять хвилин до виходу з порту; кількість суден для проведення визначає диспетчер порту і старший лоцман, а у разі його відсутності - черговий лоцман, керуючись конкретними обставинами (метеопрогноз, тип судна, час руху судна каналом, час впродовж якого судноплавний прогін знаходиться у піднятому положенні); рух транспортних суден каналами є одностороннім, тощо.

Керівництво при буксируванні і швартових операціях транспортних суден портовими буксирами у межах акваторії порту здійснює капітан буксируваного судна незалежно від того, чи працює судно своєю машиною чи ні. При буксируванні несамохідних барж керівництво буксируванням здійснює судноводій буксира (п.п.4.1.1, 4.1.2 Обов'язкових постанов по Білгород-Дністровському морському торговельному порту і приписному пункту Бугаз).

У п.5.2.1 Обов'язкових постанов по Білгород-Дністровському морському торговельному порту і приписному пункту Бугаз, які затверджено Наказом №391 від 10.05.2011р. начальника Державного підприємства «Білгород-Дністровський торговельний порт», вказано, що підходити до причалів і влаштовуватись біля них судна можуть лише з дозволу чергового диспетчера.

За поясненнями представника позивача, збільшення часу, за який було здійснено буксирування несамохідного плавзасобу відповідача, насамперед, було обумовлене вчиненням капітаном буксира «Бугаз» всіх дій для безпеки мореплавства під час перебування судна в порту та виконання останнім вимог та правил входу та виходу судна з порту.

До того ж, судом прийнято до уваги, що у відповідності до представленої до матеріалів справи довідки №530/16 від 16.09.2015р. Гідрометеорологічного центру Чорного та Азовського морів Державної служби України з надзвичайних ситуацій у період з 03.01.2014р. по 05.01.2014р. (період, в якій здійснювалось буксирування за спірним правочином) в порту Білгород-Дністровський у період з 00 годин 03.01.2014р. по 16 годин 08 хвилин 03.01.2014р. була димка та видимість 2-4 км, з 16 години 08 хвилин - до 18 години 20 хвилин видимість складала 200 м через густий туман, з 18 годин 20 хвилин до 20 годин 50 хвилин видимість становила 2-4 км, 04.01.2014р. з 00 годин до 12 годин 20 хвилин видимість була 500-800 м через туман, з 12 години до 00 годин - 4 км.

Тобто, судом прийнято до уваги, що у період здійснення буксирування плавзасобу відповідача в акваторії порту Білгород-Дністровський мали місце несприятливі метеорологічні умови (погана видимість), що також призвело до збільшення кількості часу для виконання буксирування з огляду на наявність у капітана буксира «Бугаз» обов'язку з забезпечення безпечних умов мореплавства.

Крім того, господарським судом також прийнято до уваги висновок Державного підприємства «Науково-дослідний проектно-конструкторський інститут морського флоту України», представлений до суду Державним підприємством «Одеський морський торговельний порт», відповідно до змісту якого у буксира «Бугаз» не було ніякої можливості здійснити приймання землесосу «Дніпровський-5» біля причалу в порту Білгород-Дністровський для подальшого буксирування до порту Одеса. Останній могло бути прийнято біля приймального буя порту Білгород-Дністровський. У вказаному висновку також було зазначено, що час, який було затрачено на буксирування, фактично був обумовлений несприятливими погодними умовами, неможливістю у нічний час здійснити вхід-вихід з порту Білгород-Дністровський з причини опущеної прогонової споруди мосту, який розміщений у вказаному порту, та неузгодженістю дій між виконавцем та замовником послуг за договором.

За таких обставин, враховуючи всі наявні в матеріалах справи документи, суд дійшов висновку, що кількість часу (56 годин 20 хвилин - від початку оформлення відходу в порту Одеса до оформлення приходу в порту Одеса) на буксирування землесосу «Дніпровський-5» на замовлення Державного підприємства водних шляхів «Укрводшлях» відповідно до умов договору №КД-18844 від 25.12.2014р. з урахуванням погодних умов у період з 03.01.2015р. по 05.01.2015р., технічних характеристик буксира «Бугаз» і землесосу «Дніпровський-5», правил безпеки руху морського транспорту, а також інших факторів, які об'єктивно існували у вказаний період, була об'єктивно необхідною та обґрунтовано витрачена Державним підприємством «Одеський морський торговельний порт».

Належних та допустимих у розумінні ст.34 Господарського процесуального кодексу України доказів, які б спростовували наведені вище висновки суду відповідачем до матеріалів справи не представлено.

З огляду на наведене суд, зазначає, що відмова Державного підприємства водних шляхів «Укрводшлях» від підписання акту №1 від 03.01.2014р. наданих послуг з посиланням на необґрунтованість затраченого на буксирування часу є безпідставною, а послуги, в обсязі, що надані Державним підприємством «Одеський морський торговельний порт», є такими, що відповідають умовам договору №КД-18844 від 25.12.2014р.

Як вже зазначалось, ст.526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч.1 , якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За приписами ст.ст.525, 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов'язання і одностороння зміна умов договору не допускаються.

Як вказувалось вище, у п.2.1 договору №КД-18844 від 25.12.2013р. зазначено, що орієнтовна сума договору становить 74 174,40 грн., в тому числі, податок на додану вартість - 12362,40 грн., в залежності від часу використання (занятості) буксира.

Розрахунки за послуги виконавця здійснюються за місцевими тарифами виконавця, що затверджені директором Державного підприємства «Одеський морський торговельний порт», які діють на момент надання послуг замовнику.

Умовами п.3.2 укладеного між сторонами правочину передбачено, що час надання послуг з буксирування, що підлягає оплаті замовником, розраховується з моменту початку оформлення відходу в порту Одеса і до моменту оформлення приходу в порту Одеса. Час усунення несправностей чи поламок буксира, якщо вони виникли не через роботи у кризі, оплаті замовником не підлягають. Час надання послуг заокруглюється до 0,5 години. При цьому, час до тридцяти хвилин заокруглюється до 0,5 години, а час більше тридцяти хвилин округлюється до однієї години.

Пунктом 3.3 спірного договору передбачено, що замовник проводить 100% попередню оплату в розмірі 74 174,40 грн.

Якщо вартість отриманих замовником послуг перевищує попередньо оплачену, замовник зобов'язаний протягом трьох банківських днів з моменту підписання акту та отримання рахунку, провести остаточний розрахунок протягом десяти банківських днів з моменту отримання рахунку.

Як вказувалось вище, позивачем було направлено відповідачу акт №1 від 03.01.2014р. наданих послуг на суму 246 580,80 грн., від підписання якого, як було встановлено судом вище, відповідач безпідставно відмовився.

Судом прийнято до уваги, що загальна варість наданих послуг була визначена на підставі тарифів за одну судно-годину роботи буксирів, які затверджено Наказом №330 від 30.04.2013р. Начальника Державного підприємства «Одеський морський торговельний порт». У відповідності до означеного наказу вартість однієї судно-години роботи буксира «Бугаз» становить 3636 грн. (без урахування податку на додану вартість).

Здійснивши перевірку розрахунку вартості роботи буксира «Бугаз» за спірним правочином, судом встановлено, що визначена позивачем кінцева ціна наданої послуги є обґрунтованою (56,5х3636+20% податок на додану вартість = 246580,80).

Твердження відповідача про те, що сторонами в договорі була визначена точна вартість послуг у розмірі 74 174,40 грн., суд вважає безпідставними враховуючи, що фактично у п.2.1 договору №КД-18844 від 25.12.2013р. сторонами погоджено орієнтовну ціну послуг, яка у відповідності до п.3.1 може бути змінена у залежності від часу надання послуг, який розраховується з моменту початку оформлення відходу в порту Одеса і до моменту оформлення приходу в порту Одеса. До того ж, сторонами було погоджено що виконавець зобов'язався здійснити буксирування з виявленням майстерності, як того вимагають обставини, без перерв та затримок, що не викликані необхідністю та у відповідності до правил гарної морської практики, а до часу буксирування контрагенти погодили включити кількість годин, затрачену з моменту початку оформлення відходу в порту Одеса і до моменту оформлення приходу в порту Одеса.

Суд зауважує, що ч.3 ст.6 Цивільного кодексу України передбачено, що сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

У ст.627 вказаного нормативно-правового акту зазначено, що до сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Конституційним Судом України у рішенні від 11.07.2014р. №7-рп/2013 по справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_5 щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» наголошено, що свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства.

Тобто, визначення сторонами у договорі №КД-18844 від 25.12.2013р. лише орієнтовної вартості послуг та можливості її остаточного визначення з урахування кількості часу, затраченого на буксирування, в повному обсязі узгоджується зі свободою договору, що визначена ст.ст.6, 627 Цивільного кодексу України, а факт підписання правочину обома сторонами вказує на те, що воля обох контрагентів була направлена саме на таке врегулювання правовідносин.

Таким чином, враховуючи, що кількість часу, яку було затрачено на буксирування землесосу «Дніпровський-5» на замовлення Державного підприємства водних шляхів «Укрводшлях» є обґрунтованою, судом встановлено, що загальна вартість послуг, визначена виконавцем в акті №1 від 03.01.2014р., є вірною та підлягає сплаті замовником.

У даному випадку, суд зауважує, що твердження відповідача про те, що перед укладанням договору позивачем було зазначено, що вартість послуг складатиме саме 74 174,40 грн. у даному випадку не нівелює обов'язковості умов договору №КД-18844 від 25.12.2013р. для контрагентів та обґрунтованості остаточно визначеної ціні наданих в межах правочину послуг.

Як свідчать матеріали справи, на виконання умов договору №КД-18844 від 25.12.2013р. Державним підприємством водних шляхів «Укрводшлях» було перераховано на рахунок Державного підприємства «Одеський морський торговельний порт» грошові кошти в сумі 74 174,40 грн., що підтверджується наявною в матеріалах справи банківською випискою з рахунку відповідача.

Позивачем впродовж розгляду справи факту отримання від відповідача грошових коштів в розмірі 74 174,40 грн. заперечено не було.

За таких обставин, приймаючи до уваги вище наведене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Державного підприємства «Одеський морський торговельний порт» до Державного підприємства водних шляхів «Укрводшлях» про стягнення заборгованості в сумі 172 346,40 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог Державного підприємства «Одеський морський торговельний порт» про зобов'язання Державного підприємства водних шляхів «Укрводшлях» підписати наданий Державним підприємством «Одеський морський торговельний порт» акт №1 від 03.01.2014р. на суму 246 520,80 грн. згідно договору №КД-18844 від 25.12.2013р. суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 16 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За приписами ч.1 ст.16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено способи захисту цивільних прав та інтересів. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно ст.20 Цивільного кодексу України право на захист особа здійснює на свій розсуд.

За змістом положень вказаних норм суд шляхом вчинення провадження у справах здійснює захист осіб, права і охоронювані законом інтереси яких порушені або оспорюються.

Розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Встановивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб'єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, про захист яких подано позов, суд з'ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і відповідно ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу у захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог.

Однак, наявність права на пред'явлення позову не є безумовною підставою для здійснення судового захисту, а є лише однією з необхідних умов реалізації встановленого права.

З огляду на положення зазначеної норми та принцип диспозитивності у господарському судочинстві, позивач має право вільно обирати способи захисту порушеного права чи інтересу.

При цьому, слід наголосити, що способи захисту за своїм призначенням можуть вважатись визначеним законом механізмом матеріально-правових засобів здійснення охорони цивільних прав та інтересів, що приводиться в дію за рішенням суду у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Тобто, метою застосування судом певного способу захисту прав та законних інтересів осіб є усунення невизначеності у взаємовідносинах суб'єктів, створення необхідних умов для реалізації права й запобігання дій зі сторони третіх осіб, які перешкоджають його здійсненню. Отже, останнє направлене на настання певних юридичних наслідків. Таку позицію наведено у висновках Верховного суду України про практику застосування судами ст.16 Цивільного кодексу України.

Наразі, за висновками суду, обраний заявником спосіб захисту своїх прав, як зобов'язання відповідача підписати акт, фактично не призвів би до їх поновлення у випадку задоволення позовних вимог за наслідками встановлення судом факту порушення прав позивача.

Заявлена вимога про зобов'язання підписати акт прийому-передачі наданих послуг за договором не може бути предметом позову, оскільки такий акт є доказом підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, які мають значення для правильного вирішення господарського спору, не є матеріально-правовою чи немайновою вимогою позивача, на підставі якої суд приймає рішення.

Правову позицію щодо недоцільності застосування такого способу захисту прав та законних інтересів, як зобов'язання підписати акт, підтримано у постановах від 24.04.2014р. Вищого господарського суду України по справі №32/5005/9446/2012-5023/5106/12, постанові від 02.06.2009р. Верховного Суду України по справі №3-1971к09 та у Листі від 01.07.2014р. Верховного Суду України «Аналіз практики застосування ст. 625 Цивільного кодексу України».

За таких обставин, враховуючи наведене вище, суд дійшов висновку щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог Державного підприємства «Одеський морський торговельний порт» про зобов'язання Державного підприємства водних шляхів «Укрводшлях» підписати наданий Державним підприємством «Одеський морський торговельний порт» акт №1 від 03.01.2014р. на суму 246 520,80 грн. згідно договору №КД-18844 від 25.12.2013р.

Клопотання №20/2-1494 від 25.08.2015р. Державного підприємства «Одеський морський торговельний порт» про колегіальний розгляд справи було залишено судом без задоволення з наступних підстав.

Згідно зі ст.46 Господарського процесуального кодексу України справи у місцевих господарських судах розглядаються суддею одноособово. Будь-яку справу, що відноситься до підсудності цього суду, залежно від категорії і складності справи, може бути розглянуто колегіально у складі трьох суддів.

Позивач, обґрунтовуючи свою заяву, посилається складність спірних правовідносин.

Наразі, за висновками суду, розглядувана справа не відноситься до категорії складних справ, а інших підстав для необхідності колегіального розгляду спору позивачем не представлено, а судом не встановлено.

Крім того, на думку господарського суду, задоволення наведеного клопотання заявника могло призвести до затягування строків розгляду спору.

В силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі «Смірнова проти України»).

Отже, враховуючи принципи справедливості та розумності строків розгляду справи, оскільки, за висновками суду, справа №910/8903/15 не потребує колегіального розгляду, клопотання №20/2-1494 від 25.08.2015р. Державного підприємства «Одеський морський торговельний порт» залишено без задоволення.

Всі інші доводи та міркування учасників судового процесу не прийняті судом до уваги під час вирішення спору по суті як необґрунтовані та безпідставні.

Згідно з приписами ст.49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторін пропорційно задоволеним вимогам.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.22, 43, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Частково задовольнити позовні вимоги Державного підприємства «Одеський морський торговельний порт», м.Одеса до Державного підприємства водних шляхів «Укрводшлях», м.Київ про зобов'язання Державного підприємства водних шляхів «Укрводшлях» підписати наданий Державним підприємством «Одеський морський торговельний порт» акт №1 від 03.01.2014р. на суму 246 520,80 грн. згідно договору №КД-18844 від 25.12.2013р. та стягнення заборгованості в сумі 172 346,40 грн.

Стягнути з Державного підприємства водних шляхів «Укрводшлях» (04070, м.Київ, Подільський район, вул.Сагайдачного, буд.12, ) на користь Державного підприємства «Одеський морський торговельний порт» (65026, Одеська область, м.Одеса, Приморьский район, Площа Митна, буд.1, ) заборгованість в розмірі 172 346,40 грн. та судовий збір в сумі 3446,93 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

У судовому засіданні 21.10.2015р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Повне рішення складено 26.10.2015р.

Суддя М.О.Любченко