РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.10.2015№910/23851/15

Господарський суд міста Києва у складі судді Марченко О.В., за участю секретаря судового засідання Грабовської А.С., розглянув у відкритому судовому засіданні

справу № 910/23851/15

за позовом приватного акціонерного товариства "Українська пожежно-страхова компанія", м. Київ, в особі Центральної філії, м. Київ,

до відкритого акціонерного товариства Національної акціонерної страхової компанії "Оранта", м. Київ,

про стягнення 18 078,05 грн. страхового відшкодування в порядку регресу,

за участю представників:

позивача - Боклан А.А. (довіреність від 15.10.2015 №3079);

відповідача - не з'явився.

Приватне акціонерне товариство "Українська пожежно-страхова компанія" в особі Центральної філії (далі - ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія») звернулося до господарського суду міста Києва про стягнення з відкритого акціонерного товариства Національної акціонерної страхової компанії "Оранта" (далі - ВАТ НАСК «Оранта») 18 078,05 грн. страхового відшкодування в порядку регресу.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що: ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» на підставі договору добровільного страхування наземного транспортного засобу від 09.04.2012 №ДК 047/000/0000947 (далі - Договір) виплатило акціонерному товариству «УкрСиббанк» (далі - АТ «УкрСиббанк») страхове відшкодування автомобіля марки «Skoda Octavia», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 (далі - «Skoda»), а тому позивачем відповідно до статті 27 Закону України «Про страхування» та статті 993 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) отримано право зворотної вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду; відповідальність власника транспортного засобу - автомобіля марки «Chevrolet Lacetti», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 (далі - «Chevrolet»), була застрахована ВАТ НАСК «Оранта» (поліс №АВ/5706035, за яким ліміт по майну становив 50 000 грн., а франшиза - 510 грн.); у зв'язку з наведеним позивач просить стягнути з відповідача 18 078,05 грн. страхового відшкодування.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 08.09.2015 порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 26.10.2015, у порядку підготовки справи до судового розгляду витребувано у Моторного (транспортного) страхового бюро України (далі - МТСБУ) письмову інформацію щодо умов поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АВ/5706035.

18.09.2015 отримано від МТСБУ відповідь на судовий запит, з якої вбачається, що за полісом №АВ/5706035 (за яким ліміт по майну становить 50 000 грн., а франшиза - 510 грн.) було застраховано цивільно-правову відповідальність ОСОБА_2 як страхувальника транспортного засобу марки «Chevrolet».

22.10.2015 від ВАТ НАСК «Оранта» надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) сталася 30.06.2012, а тому позивач звернувся до суду із позовом з пропуском загальної позовної давності; таким чином, на підставі статті 261 ЦК України відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

У судовому засіданні 26.10.2015 представник позивача надав пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримав в повному обсязі; представник відповідача у судове засідання не з'явився.

Ухвалу господарського суду міста Києва від 08.09.2015 було надіслано відповідачу на адресу, зазначену в позовній заяві та у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, що підтверджується відміткою канцелярії на звороті такої ухвали та рекомендованим повідомленням про врученням поштового відправлення.

У підпункті 3.9.2 пункту 3.9 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» зазначено, що, розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання. Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною у позовній заяві. У випадку нез'явлення в засідання представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи наведене та з метою запобігання безпідставному затягуванню розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи в судовому засіданні 26.10.2015 без участі представника відповідача за наявними в ній матеріалами.

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази, які мають значення для розгляду справи по суті, проаналізувавши встановлені фактичні обставини справи в їх сукупності, заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

09.04.2012 ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» (страховик), ОСОБА_3 (страхувальник) та АТ «УкрСиббанк» (вигодонабувач) укладено Договір, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать закону та які пов'язані з володінням, користуванням і розпорядженням транспортним засобом («Skoda»), який пройшов реєстрацію в ДАІ або в інших компетентних органах, має індивідуальний (заводський) номер кузова (двигуна, шасі) і належить йому на правах власності, повного господарського відання, оперативного управління або на інших законних підставах, а також додатковим обладнанням до нього згідно з обраною програмою страхувальника; строк дії Договору з 10.04.2012 по 09.04.2013.

30.06.2012 о 18 год. 15 хв. в місті Києві на перехресті вул. Міська та вул. Кільцева дорога сталася ДТП за участю автомобіля «Chevrolet» під керуванням ОСОБА_2, який здійснив зіткнення з автомобілем «Skoda», в результаті чого зазначені автомобілі отримали механічні пошкодження.

03.07.2012 ОСОБА_2 звернувся до позивача із заявою-повідомленням (автокаско) №389 про виплаку страхового відшкодування.

Товариством з обмеженою відповідальністю «Бережнюк та Компанія» складено звіт від 06.07.2012 №1756 про незалежну оцінку автомобіля «Skoda», відповідно до якого вартість матеріального збитку, завданого власникові вказаного автомобіля, складає 21 981,66 грн.

АТ «УкрСиббанк» звернулося до ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» з листом від 17.08.2012 №12-22/23164, в якому зазначено, що на підставі внутрішніх регламентуючих процедур та в межах встановлених повноважень вигодонабувачем за Договором визначено АТ «УкрСиббанк», у зв'язку з чим АТ «УкрСиббанк» просить позивача перерахувати 14 028,05 грн. страхового відшкодування на поточний рахунок вказаного банку.

Постановою Оболонського районного суду міста Києва від 20.08.2012 у справі №3-5490/12 визнано ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено на винну особу стягнення у виді штрафу у розмірі 20 (двадцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн. в дохід держави.

ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» звернулося до ВАТ НАСК «Оранта» із претензією від 28.08.2014 №241/12, в якій вимагалося протягом 30 (тридцяти) днів з моменту отримання даної претензії перерахувати сплачене позивачем страхове відшкодування в сумі 18 078,05 грн. на поточний рахунок ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія».

ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» складено страховий акт (аварійний сертифікат) від 03.09.2012 №241/12 на суму 18 078,05 грн. (за вирахуванням безумовної франшизи у сумі 240 грн.), з яких 4 050 грн. необхідно зарахувати бухгалтерії центральної філії як оплату чергових частин платежу за Договором, а 14 028,05 грн. страхового відшкодування необхідно перерахувати згідно із заявою від 17.08.2012 №12-22/23164 на рахунок АТ «УкрСиббанк».

На підставі вказаного акта позивачем було перераховано на поточний рахунок АТ «УкрСиббанк» страхове відшкодування у сумі 14 028,05 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 03.09.2012 №1251.

Пунктом 1 частини першої статті 1188 ЦК України встановлено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до частини першої статті 355 Господарського кодексу України об'єкти страхування, види обов'язкового страхування, а також загальні умови здійснення страхування, вимоги до договорів страхування та порядок здійснення державного нагляду за страховою діяльністю визначаються ЦК України, цим Кодексом, законом про страхування, іншими законодавчими актами.

У справі, що розглядається, спір виник між двома страховими компаніями щодо відшкодування витрат, понесених у зв'язку із виплатою коштів за договором добровільного майнового страхування, а саме щодо застосування до таких правовідносин приписів статей 993,1191 ЦК України і статті 27 Закону України «Про страхування».

Згідно зі статтями 512 і 514 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом.

За приписами статті 27 Закону України «Про страхування» та статті 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Тобто у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов'язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страховик виступає замість потерпілого у деліктному зобов'язанні.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Новий кредитор набуває прав та обов'язків свого попередника.

Відповідно, заміною кредитора деліктне зобов'язання не припиняється, оскільки відповідальна за спричинену шкоду особа свій обов'язок із відшкодування шкоди не виконала.

Заміна сторін у зобов'язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності (частина перша статті 262 ЦК України).

Оскільки у спірному зобов'язанні відбулася заміна кредитора - страхувальник передав страховикові, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки, тому строк позовної давності є загальним (три роки), а його перебіг починається від дня настання страхового випадку.

Аналогічна позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 25.12.2013 у справі № 6-112цс13 та від 23.09.2015 у справі №3-303гс15 (№ 910/22731/14).

Як було встановлено, ДТП сталася в місті Києві на перехресті вул. Міська та вул. Кільцева дорога 30.06.2012 за участю автомобіля «Chevrolet» та автомобіля «Skoda».

Відповідно до статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з частиною першою статті 260 ЦК України позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253 - 255 цього Кодексу.

Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок (стаття 253 ЦК України), а спливає у відповідні місяць та число останнього року строку, якщо строк визначений роками (частина перша статті 254 ЦК України).

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (стаття 267 ЦК України).

В даному спорі відповідачем заяву про пропуск позивачем строку позовної давності фактично викладено у відзиві на позовну заяву.

Частиною першою статті 261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

У даній справі ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» дізналося про порушення права на отримання страхового відшкодування 30.06.2012, тобто в день, скоєння ДТП, а позовну заяву подано до суду 02.09.2015, тобто зі спливом строку позовної давності.

Позивач не пояснив і документально не підтвердив причини зволікання із поданням даної позовної заяви та відповідного клопотання щодо поновлення строку позовної давності не подав.

З урахуванням викладеного, враховуючи сплив позовної давності, господарський суд міста Києва вважає за необхідне відмовити у задоволенні позову.

За приписами статті 49 ГПК України судові витрати зі справи слід покласти на позивача.

Керуючись статтями 43, 49, 82 - 85 ГПК України, господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 30.10.2015.

Суддя О. Марченко