ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел. /0552/ 49-31-78
Веб сторінка : ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 жовтня 2015 р. Справа № 923/1312/14
Господарський суд Херсонської області у складі судді Соловйова К.В. при секретарі Шульженко Г.М., розглянув у відкритому судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк", м. Київ
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Амалтея", м. Херсон,
про стягнення 8 644 349,19 доларів США,
за участю представників сторін:
від позивача: ОСОБА_1, уповн. представник, довіреність від 05.10.2015р.;
від відповідача: ОСОБА_2, уповн. представник, довіреність № 16 від 01.09.2014р,
Обставини справи: провадження у справі порушено ухвалою суду від 08.09.2014р. за позовом Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" (позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Амалтея" (відповідач) з вимогами про стягнення 5407000 доларів США на повернення кредиту, що був наданий на підставі договору кредитної лінії № ВКЛ-2006474/1 від 13.07.2011р., 837468,56 доларів США заборгованості за відсотками за користування цим кредитом, 29 080,63 доларів США пені за порушення строків сплати відсотків за користування кредитом, 2 390 800 доларів США в якості штрафу за порушення договірних зобов'язань за 8 випадків порушення п.3.3.12.1 вказаного договору (за I, II, IV квартали 2012р., за I, II, ІІІ, IV квартали 2013р., за І квартал 2014р.).
Рішенням господарського суду Херсонської області від 21.10.2014р. у даній справі позовні вимоги задоволено частково, й стягнуто з відповідача на користь позивача 5 407 000 дол. США на повернення кредиту, 837 468,56 дол. США відсотків за користування кредитом, 30 000,00 дол. США штрафних санкцій та 55 365,41 грн. судового збору, в решті позовних вимог відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 29.01.2015р. вказане рішення суду від 21.10.2014р. змінено, надано відповідачеві відстрочку виконання рішення строком на 1 рік до 29.01.2016р., а в іншій частині рішення суду від 21.10.2014р. залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 28.04.2015р. скасовано зазначені постанову Одеського апеляційного господарського суду від 29.01.2015р. та рішення господарського суду Херсонської області від 21.10.2014р. в частині стягнення з відповідача 20 771,36 доларів США пені та передано справу в цій частині до господарського суду першої інстанції на новий розгляд.

Ухвалою суду від 28.05.2015р. справу № 923/1312/14 у вказаній частині прийнято до провадження судом у теперішньому його складі.

Згідно з письмовою заявою від 09.09.2015р. позивач зменшив позовні вимоги щодо стягнення пені з 340 768,92 грн. до 301 230,90 грн. (т. 3 а.с.44-48).

Згідно з письмовою заявою, яку надано представником позивача в судове засідання 15.10.2015р., позивач зменшив позовні вимоги щодо стягнення пені 301 230,90 грн. до 222 519,16 грн. (т. 3 а.с.76-82).

Вказані заяви позивача було прийнято судом, у звязку із чим двічі мало місце зменшення ціни позову. Справу розглянуто виходячи з ціни позову 222 519,16 грн.

Відповідачем надано суду контррозрахунки, зокрема, від 15.10.2015р., заявленої до стягнення з відповідача пені, з поясненнями до цих контрозрахунків. Згідно контррозрахунків (т.3 а.с.72-75, 92-102) відповідач позовні вимоги визнає частково, у сумі 183 594,87 грн., а в іншій частині проти задоволення позову заперечує, стверджуючи про відсутність підстав для нарахування позивачем пені по окремих часових періодах, через відсутність у відповідача протягом цих періодів заборгованості за кредитним договором та про неправильне визначення позивачем базису нарахування пені по окремих періодах її нарахування (невідповідність (завищення) розміру цього базису реальному розміру заборгованості відповідача протягом періоду нарахування пені )

В судовому засіданні 16.06.2015р. оголошено перерву до 02.07.2015р. 11-00 год.

Ухвалою суду від 02.07.2015р. розгляд справи було відкладено на 09.07.2014р. з метою витребування від позивача необхідних для розгляду справи документів.

В судовому засіданні 09.07.2015р. оголошено перерву до 22.07.2015р. 12-00 год.

Ухвалою суду від 22.07.2015р. строк розгляду справи було продовжено понад встановлений ст.69 ГПК України та відкладено розгляд справи на 10.09.2015р. з метою витребування від позивача необхідних для розгляду справи документів.

В судовому засіданні 10.09.2015р. оголошено перерву до 17.09.2015р. 10-30 год.

Ухвалою суду від 17.09.2015р. строк розгляду справи було продовжено понад встановлений ст.69 ГПК України та відкладено розгляд справи на 15.10.2015р. з метою витребування від позивача необхідних для розгляду справи документів.

В судовому засіданні 15.10.2015р. оголошено перерву до 15.10.2015р. 14-30 год.

Після закінчення розгляду справи в судовому засіданні 15.10.2015р., відповідно до ст.85 ГПК України, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Вивчивши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, суд-

в с т а н о в и в:

Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" (надалі позивач) та Товариство з обмеженою відповідальністю "Амалтея" (надалі відповідач) уклали 13.07.2011р. між собою договір кредитної лінії № ВКЛ-2006474/1, за умовами якого позивач зобовязався надати відповідачу кредит у формі відновлювальної кредитної лінії, з максимальним лімітом заборгованості в розмірі 5 977 000,00 дол. США, окремими частинами (траншами), з сплатою 13 % річних за користування кредитом, щомісяця, до 10-го числа місяця, наступного за місяцем нарахування відсотків, та кінцевим строком повернення кредиту не пізніше 12.07.2016р., згідно узгодженого сторонами договору у п.1.1.2 цього договору графіку повернення кредиту частинами зі зміною максимального ліміту заборгованості в період з 30.11.2011р. по 01.06.2016р. (надалі кредитний договір). Згідно з п. 8.1. кредитного договору усі додатки (зміни, доповнення) до цього договору мають бути вчинені в письмовій формі. Згідно з п. 8.3. кредитного договору цей договір набирає чинності з дати його укладання та діє до повного виконання сторонами їхніх зобовязань за договором.

З 15.12.2011р. по 13.12.2013р. позивачем та відповідачем було укладено вісімнадцять додаткових договорів до кредитного договору, згідно з якими змінювалися умови даного договору (т.1 а.с.14-31). Зокрема, згідно з додатковою угодою № 6 від 22.06.2012р. до кредитного договору, внесено зміни до п.1.1.2 цього договору, після чого кредитним договором передбачено, що повернення кредиту здійснюється не пізніше кінцевого терміну погашення заборгованості за кредитом (12.07.2016р), а графік повернення кредиту частинами зі зміною максимального ліміту заборгованості відсутній (фактично, скасований) (т.1 а.с.22).

Позивач свої зобовязання за кредитним договором виконав належним чином, внаслідок чого відповідач отримав доступ до користування кредитними коштами в межах максимального ліміту заборгованості, що підтверджується меморіальним ордером від 14.07.2011р. № 24534785, банківськими виписками по рахунках відповідача за період з 13.07.2011р. по 16.07.2014р. (т.1 а.с.32-67), й не заперечується відповідачем. Також, за твердженнями позивача, які не спростовано відповідачем (фактично, підтверджено відповідачем, згідно відзиву на позовну заяву), відповідач не сплатив позивачеві наступні грошові суми відсотків за користування кредитними коштами на умовах кредитного договору: 59 699,21 дол. США, нараховані за період з 01.01.2014р. по 31.01.2014р., 53 921,86 дол. США, нараховані за період з 01.02.2014р. по 28.02.2014р., 59 699,21 дол. США, нараховані за період з 01.03.2014р. по 31.03.2014р., 57 773,42 дол. США, нараховані за період з 01.04.2014р. по 30.04.2014р., 59 699,21 дол. США, нараховані за період з 01.05.2014р. по 31.05.2014р., 57 773,43 дол. США, нараховані за період з 01.06.2014р. по 30.06.2014р., 30 812,50 дол. США, нараховані за період з 01.07.2014р. по 16.07.2014р.

Відповідно до п. 5.3. кредитного договору позивачем та відповідачем узгоджено, що невиконання або неналежне виконання (прострочення виконання тощо) відповідачем будь-якого свого зобовязання за цим договором (та іншими укладеними між позивачем та відповідачем) є подіями, при настанні яких припиняється кредитування відповідача позивачем, а відповідач здійснює дострокове повернення отриманих кредитів, сплачує позивачу проценти, комісії та можливі штрафні санкції. Для цього позивач надає під розписку уповноваженій особі відповідача або надсилає відповідачу рекомендованим листом відповідну письмову вимогу.

У зв'язку з невиконанням відповідачем належним чином умов кредитного договору, в частині сплати відсотків за користування кредитними коштами, позивач 14.04.2014р. направив відповідачу, в порядку та у спосіб, що передбачені п.5.3. кредитного договору, письмове повідомлення - вимогу від 14.04.2014р. № 18.2-188 про сплату відповідачем у тридцятиденний строк 6 055 742,04 дол. США, з них 5 407 000,00 дол. США заборгованості за кредитом, 648 742,04 дол. США заборгованості по відсотках за користування кредитом, разом з пенею за несвоєчасну сплату відсотків за кредитом, сума, якої у гривневому еквіваленті складає 140 696,61 грн., та штрафом, сума якого у гривневому еквіваленті складає 24 849 052,35 грн. Факт надсилання позивачем відповідачеві вказаного повідомлення-вимоги підтверджується фіскальним чеком № 2055 від 14.04.2014р. та описом вкладення у цінний лист (т.1 а.с.71). Відповідач не заперечує факту отримання такої вимоги позивача, матеріали даної справи містять у собі копію листа відповідача від 05.05.2014р № 91 - відповіді на вказану вимогу позивача, згідно з якою позивачеві повідомлено про відсутність у відповідача можливості сплатити зазначену у цій вимозі грошову суму на користь позивача (т.1 а.с.94-96).

Відповідно до ч. 1 та ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону та договору, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України, не допускається одностороння відмова від виконання зобовязання крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 193 Господарського кодексу України порушення зобовязань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених Господарським кодексом України, іншими законами або договором.

Згідно з ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання.

Відповідно до ч. 4 ст. 231 Господарського кодексу України, у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. Згідно з ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобовязань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором. Відповідно до ст. 343 Господарського кодексу України та ст.ст.1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня. Згідно з ч.6 ст. 232 цього ж Кодексу нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до п. 4.1. кредитного договору при простроченні відповідачем строків сплати процентів, комісій, а також, строків повернення кредиту, які вказано у даному договорі, відповідач сплачує позивачу пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період прострочення, від несвоєчасно сплаченої суми, за кожен день прострочення.

Відповідно до ст. 192 Цивільного кодексу України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 533 Цивільного кодексу України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Згідно з ч. 3 ст. 533 Цивільного кодексу України використання іноземної валюти, а також, платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Такий порядок визначений Декретом Кабінету Міністрів України "Про систему валютного регулювання і валютного контролю" від 19.02.1993р. № 15-93, дія якого не поширюється на правовідносини щодо нарахування та стягнення штрафних санкцій за внутрішніми угодами, укладеними між резидентами на території України. З наведеного слідує, що максимальний розмір пені пов'язаний із розміром облікової ставки Національного банку України. Оскільки чинне законодавство не передбачає встановлення Національним банком України облікової ставки для іноземної валюти, то пеня має обчислюватися та стягуватися за судовими рішеннями у національній валюті України - гривні.

Відповідний розрахунок пені виконаний позивачем під час нового розгляду даної справи, в частині вимог щодо стягнення пені. Згідно з останньою з заяв позивача про зменшення позовних вимог розмір позовних вимог щодо стягнення пені становить 222 519,16 грн. (т. 3 а.с.76-82). Розрахунок пені судом перевірений та встановлено, що цей розрахунок відповідає положенням п.4.1. кредитного договору та наведеним нормам закону щодо нарахування пені.

Твердження відповідача про інше відхиляються судом з огляду на наступне.

Згідно додаткового договору № 16 від 13.12.2013р. до кредитного договору позивачем та відповідачем узгоджено (т.1 а.с.31), що п. 2.7 кредитного договору, у складі підпунктів п.2.7.1., п.2.7.2., п.2.7.3 цього пункту викладаються та після підписання вказаного додаткового договору діють у наступній редакції:

"2.7. Сплата процентів за користування кредитом (траншем) здійснюється у валюті наданого кредиту щомісячно, не пізніше 10-го числа місяця, наступного за звітним та в день повернення заборгованості за кредитом в повній сумі в наступному порядку:

2.7.1. проценти, що нараховані за період з квітня 2013 року по грудень 2013 року (включно), сплачуються позичальником щомісячно в сумі 9000,0 дол. США;

2.7.2. проценти, що будуть нараховані починаючи з січня 2014 року, сплачуються позичальником щомісячно в повному обсязі;

2.7.3. нараховані та несплачені проценти за період з квітня 2013 року по грудень 2013 року сплачуються позичальником, щомісячно, в період з січня 2014 року по липень 2016 року (включно) рівними частинами не пізніше 10-го числа місяця."

Тобто, у п.2.7. кредитного договору передбачено, що проценти, які нараховані за період з квітня 2013 року по грудень 2013 року (включно), сплачуються щомісяця, поряд з поточними процентами за користування кредитом, в сумі не менш ніж 9000,0 дол. США (п.п.2.7.1 та п.п.2.7.2. цього пункту), та одночасно передбачено, що ці ж самі, нараховані за період з квітня 2013 року по грудень 2013 року (включно) проценти, в розмірі несплачених сум, сплачуються щомісячно в період з січня 2014 року по липень 2016 року (включно) рівними частинами не пізніше 10-го числа місяця. (п.2.7.3. цього пункту). Вказане свідчить про наявність певних вад при викладенні сторонами кредитного договору зазначеної редакції п.2.7. цього договору.

При розрахунку пені позивачем застосовано як п.п.2.1., так і п.п.2.7.3. з пункту 2.7. кредитного договору, а відповідачем, у контрозрахунках пені, лише п.п.2.1. пункту 2.7. кредитного договору. Проте, здійснення відповідачем контррозрахунку пені у вказаний спосіб суперечить положенням ст. 526 Цивільного кодексу України та ст. 193 Господарського кодексу України (зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору), ст. 629 Цивільного кодексу України (договір є обов'язковим для виконання сторонами).

Як п.п.2.1., так і п.п.2.7.3. пункту 2.7. кредитного договору, є чинними. Доказів іншого відповідачем не надано. У зв'язку із цим розрахунок пені згідно кредитного договору має здійснюватися відповідно до (з урахуванням змісту) як п.п.2.1., так і п.п.2.7.3. пункту 2.7. кредитного договору.

За вказаних встановлених судом фактичних обставин та на підставі наведених правових норм позов з вимогами про стягнення 222 519,16 грн. підлягає задоволенню у повному обсязі.

Додатково суд вважає за необхідне вказати про наступне.

Відповідно до ст. 44 ГПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

При поданні у 2014 році до господарського суду позову, за яким порушено провадження у даній справі, позивачем був сплачений судовий збір у максимальному розмірі, що був встановлений на той час Законом України "Про судовий збір" за подання позову майнового характеру до господарського суду, а саме, 73 080,00 грн.

Рішенням суду від 21.10.2014р. у даній справі стягнуто з відповідача на користь позивача 5 407 000 дол. США кредиту, 837468,56 дол. США відсотків за користування кредитними коштами, 30 000,00 дол. США штрафних санкцій (з яких 9228,64 дол. США штрафу та 20771,36 дол. США пені), 55 365,41 грн. судового збору, а в решті позовних вимог відмовлено. При цьому, згідно рішення суду від 21.10.2014р. у даній справі розмір штрафу, що підлягає стягненню з відповідача був зменшений, в порядку, ст. 83 ГПК України, з 298 885 дол. США до 9 228,64 дол. США. Таким чином, на відповідача було покладено 75,76 % судового збору.

55 365,41 грн. = (73 080,00 грн. /100 %) х 75,76 %

Розподіл судового збору за наслідками первинного розгляду даної справи в суді першої інстанції був здійснений, зокрема, виходячи з того, що розмір заявлених позивачем вимог в частині стягнення пені складав 29 080,63 дол. США, а розмір задоволених судом позовних вимог в цій частині склав 20 771,36 дол. США.

Даний, згідно рішення суду від 21.10.2014р. у даній справі, розподіл судового збору є чинним, оскільки в частині розподілу судового збору вказане рішення суду скасовано не було (залишилося без змін), й, відповідно, набрало законної сили.

Розподіл судового збору за наслідками розгляду даної справи, з урахуванням результатів нового розгляду цієї справи в суді першої інстанції в частині позовних вимог про стягнення пені, має здійснюватися виходячи з того, що розмір заявлених позивачем вимог в частині стягнення пені та розмір задоволених судом позовних вимог в цій частині є однаковим та склав 222 519,16 грн.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Для здійснення коректного розподілу судового збору, розмір усіх заявлених та задоволених складових позовних вимог, при виконанні розрахунку такого розподілу, об'єктивно, має бути застосований (вказаний) у одній й тій самій валюті.

Дану справу було розпочато за позовом про стягнення 8 664 349,19 дол. США.

Еквівалент вказаної грошової суми у національній валюті України, гривні, було визначено позивачем виходячи з встановленого Національним банком України офіційним курсом гривні до долару США за станом на 16.07.2014р. - дату здійснення позивачем розрахунку ціни позову, а саме, 11,718072 грн. за 1 дол.США.

За висновком суду, саме, такий курс має бути використаний й при визначенні еквіваленту 222 519,16 грн. у іноземній валюті - дол. США при розподілі судового збору. Еквівалентом 222 519,16 грн. за вказаним встановленим Національним банком України курсом є 18 989,40 дол. США.

Таким чином, за наслідками вирішення судом цього судового спору, згідно з рішенням суду від 21.10.2014р. та даним, від 15.10.2015р., рішенням позов про стягнення 8 654 257,96 дол.США (з яких 5 407 000 дол.США заборгованості за кредитом, 837 468,56 дол. США заборгованості по сплаті відсотків за користування кредитними коштами, 2 390 800,00 дол. США штрафу та 18 989,40 дол. США пені) задоволений судом на 75,83 %.

75,83 % = ((5 407 000 дол.США + 837 468,56 дол.США + 18 989,40 дол. США + 298 885 дол. США)) (розмір задоволених позовних вимог) / 8 654 257,96 дол. США (розмір заявлених позовних вимог) = 6 562 342,96 дол.США / 8 654 257,96 дол. США

75,83 % судового збору складає 55 416,56 грн.

55 416,56 грн. = (73 080,00 грн. /100 %) х 75,83 %

За вказаних обставин, з урахуванням результатів нового розгляду цієї справи в суді першої інстанції в частині позовних вимог про стягнення пені, з відповідача, додатково, до стягнутих за рішенням суду від 21.10.2014р. у цій справі 55 365,41 грн. судового збору має бути стягнуто 51,15 грн. судового збору.

51,15 грн. = 55 416,56 грн. - 55 365,41 грн.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, суд

в и р і ш и в:

1. Задовольнити позов Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Амалтея" про стягнення пені згідно договору кредитної лінії № ВКЛ-2006474/1 від 13.07.2011р.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Амалтея" (місцезнаходження: 73000, Херсонська обл., м. Херсон, пров. Учбовий, 28/50; ідентифікаційний код юридичної особи 21298452) на користь Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" (місцезнаходження: 01133, м. Київ, вул. Щорса, буд.36-б; ідентифікаційний код юридичної особи 34047020) 222 519 (двісті двадцять дві тисячі п'ятсот дев'ятнадцять) грн. 16 коп. пені та 51 (п'ятдесят одну) грн. 15 коп. компенсації по сплаті судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 26.10.2015р.

Суддя К.В. Соловйов