ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" жовтня 2015 р. Справа № 911/3682/15

Господарський суд Київської області у складі судді Бабкіної В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «УкрОпт «Мастер-енерго»

про стягнення 47366,79 грн.

секретар судового засідання: Мамчур А.О.

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_1, довір. № 14-105 від 18.04.2014 р.

від відповідача: не зявився

Обставини справи:

Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (далі НАК «Нафтогаз України», позивач) звернулось до господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «УкрОпт «Мастер-енерго» (далі ТОВ «УкрОпт «Мастер-енерго», відповідач) про стягнення 47366,79 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на неналежне виконання ТОВ «УкрОпт «Мастер-енерго» зобов'язань за договором № 1431/14-БО-17 купівлі-продажу природного газу від 24.12.2013 р. в частині своєчасного проведення розрахунку за переданий у власність відповідача природний газ, у звязку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача 13340,06 грн. пені, 2353,53 грн. 3% річних, 31673,20 грн. інфляційних втрат, а також витрати зі сплати судового збору.

Розгляд справи відкладався.

11.09.2015 р. до господарського суду Київської області відповідачем було подано клопотання № б/н від 11.09.2015 р. (вх. № 21313/15 від 11.09.2015 р.) про долучення документів до матеріалів справи, а саме копії статуту товариства та витягу з ЄДРЮОФОП.

11.09.2015 р. до господарського суду Київської області відповідачем було подано клопотання № б/н від 11.09.2015 р. (вх. № 21246/15 від 11.09.2015 р.) про відкладення розгляду справи.

11.09.2015 р. до господарського суду Київської області відповідачем було подано клопотання № б/н від 11.09.2015 р. (вх. № 21317/15 від 11.09.2015 р.) про долучення документів до матеріалів справи, а саме довіреності представника відповідача.

11.09.2015 р. до господарського суду Київської області відповідачем було подано клопотання № б/н від 11.09.2015 р. (вх. № 21311/15 від 11.09.2015 р.) щодо здійснення технічної фіксації судового процесу у даній справі за допомогою звукозаписувального технічного засобу, яке було задоволене судом.

11.09.2015 р. до господарського суду Київської області відповідачем була подана заява № б/н від 11.09.2015 р. (вх. № 21247/15 від 11.09.2015 р.) щодо застосування строку позовної давності на підставі ст.ст. 266, 267 Цивільного кодексу України.

11.09.2015 р. до господарського суду Київської області відповідачем було подано клопотання № б/н від 11.09.2015 р. (вх. № 21312/15 від 11.09.2015 р.) щодо залишення позову без розгляду, мотивоване тим, що позивач додав до позовної заяви не належним чином засвідчену копію довіреності особи, що підписала позовну заяву.

11.09.2015 р. до господарського суду Київської області відповідач подав клопотання № б/н від 11.09.2015 р. (вх. № 21244/15 від 11.09.2015 р.), в якому він просить суд не брати до уваги при вирішенні спору письмові докази, що були додані до позовної заяви позивачем, так як останні не були належним чином засвідчені.

У судовому засіданні 14.09.2015 р. представник позивача позовні вимоги підтримав; представник відповідача у судове засідання не зявився.

У судовому засіданні 20.10.2015 р. представник позивача позовні вимоги підтримав представник відповідача у судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив.

У судовому засіданні 20.10.2015 р. було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд

встановив:

24.12.2013 р. Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (продавець) та Товариство з обмеженою відповідальністю «УкрОпт «Мастер-енерго» (покупець) уклали договір № 1431/14-БО-17 купівлі-продажу природного газу, відповідно до п. 1.1 якого продавець зобов'язався передати у власність покупцю у 2014 році природний газ, а покупець зобов'язався прийняти та оплатити газ на умовах договору.

Приймання-передача газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу (п. 3.3 договору).

Відповідно до п. 3.4 договору не пізніше 5 числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, покупець зобовязується надати продавцеві підписані та скріплені печатками покупця та газорозподільного (газотранспортного) підприємства 3 примірники акта приймання-передачі газу, в якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу, його фактична ціна та вартість. Продавець не пізніше 8-го числа зобовязується повернути покупцеві та газорозподільному (газотранспортному) підприємству по одному примірнику оригіналу акта, підписаного уповноваженим представником та скріпленого печаткою, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта. Акти є підставою для остаточних розрахунків між сторонами.

У відповідності з умовами п. 6.1 договору оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14 числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

У разі невиконання покупцем умов п. 6.1 цього договору покупець зобовязується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми прострочення платежу за кожний день прострочення платежу (п. 7.2 договору).

Водночас, згідно з п. 9.3 договору строк, у межах якого сторони можуть звернутись до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, штрафів, пені, відсотків річних, інфляційних нарахувань, встановлюється тривалістю у 5 років.

Розділом 11 договору передбачено, що цей договір набуває чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін і діє в частині реалізації газу до 31 грудня 2014 року, а в частині проведення розрахунків за газ до їх повного здійснення.

На виконання договору продавець з січня по грудень 2014 року передав, а покупець отримав природний газ на суму 752479,18 грн.

Факт приймання-передачі природного газу підтверджується актами приймання-передачі природного газу: від 31.01.2014 р. на суму 155415,14 грн.; від 28.02.2014 р. на суму 135019,84 грн.; від 31.03.2014 р. на суму 97453,08 грн.; від 30.04.2014 р. на суму 18563,96 грн.; від 31.10.2014 р. на суму 36032,73 грн.; від 30.11.2014 р. на суму 134971,93 грн.; від 31.12.2014 р. на суму 175022,50 грн., які підписані повноважними представниками сторін та скріплені їх печатками. Факт отримання від позивача наведених обсягів природного газу відповідачем не заперечується та не спростовується.

Проте, як зазначає позивач, відповідач, в порушення умов договору, за отриманий природний газ розраховувався несвоєчасно.

У звязку з порушенням відповідачем строків оплати за спожитий природний газ, позивач і звернувся до суду з даним позовом про стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат, нарахованих за період прострочення оплати.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 173 ГК України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Приписами ч. 2 п. 1 ст. 193 ГК України передбачено, що до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Пунктом першим статті 193 Господарського кодексу України та статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Позивач, звертаючись до суду з даним позовом, просив суд стягнути з відповідача 13340,06 грн. пені, керуючись п. 7.2 договору.

Як зазначалося вище, згідно вказаного п. 7.2 договору, у разі невиконання покупцем умов пункту 6.1 цього договору, він у безспірному порядку зобовязується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Статтею 216 Господарського кодексу України передбачено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно з приписами ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до вимог ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

З долученого до матеріалів справи розрахунку пені вбачається, що розмір пені було визначено в сумі 13340,06 грн., у тому числі - за період з 15.02.2014 р. до 20.05.2014 р., з 15.03.2014 р. до 23.06.2014 р., з 15.04.2014 р. до 23.06.2014 р., з 15.05.2014 р. до 23.06.2014 р., з 15.11.2014 р. до 28.11.2014 р., з 15.01.2015 р. до 16.02.2015 р., який є обґрунтованим та арифметично вірним.

Крім того, позивач просив суд стягнути з відповідача 2353,53 грн. 3% річних та 31673,20 грн. інфляційних втрат.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З долученого до матеріалів справи розрахунку 3% річних вбачається, що розмір 3% річних було визначено у сумі 2353,53 грн., у тому числі - за період з 15.02.2014 р. до 20.05.2014 р., з 15.03.2014 р. до 23.06.2014 р., з 15.04.2014 р. до 23.06.2014 р., з 15.05.2014 р. до 23.06.2014 р., з 15.11.2014 р. до 28.11.2014 р., з 15.01.2015 р. до 16.02.2015 р., який є арифметично вірним та обґрунтованим, у звязку з чим 3% річних підлягають стягненню з відповідача в заявленому позивачем розмірі.

Розмір інфляційних втрат, визначений позивачем, становить 31673,20 грн., у тому числі - за період з лютого по травень 2014 року, з квітня по червень 2014 року, з травня по червень 2014 року, за листопад 2011 року, з січня по лютий 2015 року, є обґрунтованим та арифметично вірним, у звязку з чим інфляційні втрати підлягають стягненню з відповідача в заявленому позивачем розмірі.

Поряд з цим слід зазначити, що приписами статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Статтею 36 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що письмовими доказами є документи і матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Згідно зі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідачем було заявлено клопотання про застосування строку позовної давності на підставі ст.ст. 266, 267 Цивільного кодексу України.

Згідно із статтею 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність установлюється відповідно до статті 257 ЦК України тривалістю у три роки.

Згідно з ч. 1 ст. 258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.

Так, позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) (п. 1 ч. 2 ст. 268 ЦК України).

Статтею 266 ЦК України передбачено, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Частинами третьою, четвертою, пятою статті 267 ЦК України визначено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Заява відповідача про застосування строків позовної давності не підлягає задоволенню судом, оскільки при укладення договору № 1431/14-БО-17 купівлі-продажу природного газу від 24.12.2013 р. сторони у п. 9.2 передбачили, що строк, у межах якого сторони можуть звернутись до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, штрафів, пені, відсотків річних, інфляційних нарахувань, встановлюється тривалістю у 5 років.

Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання відповідача щодо застосування строків позовної давності.

За таких обставин позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» підлягають задоволенню у повному обсязі.

Витрати зі сплати судового збору відповідно до статті 49 ГПК України покладаються судом на відповідача.

Керуючись ст.ст. 32-34, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «УкрОпт «Мастер-енерго» (08298, Київська обл., м. Ірпінь, смт. Коцюбинське, вул. Доківська, 14, код 33482826) на користь Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (01001, м. Київ, Шевченківський р-н, вул. Б. Хмельницького, 6, код 20077720) 13340 (тринадцять тисяч триста сорок) грн. 06 коп. пені, 2353 (дві тисячі триста пятдесят три) грн. 53 коп. 3% річних, 31673 (тридцять одну тисячу шістсот сімдесят три) грн. 20 коп. інфляційних втрат, 1827 (одну тисячу вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення підписане 26.10.2015 р.

Суддя В.М. Бабкіна