ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

29.10.2015 Справа № 920/1557/15

за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2,

с. Білозір'я, Черкаський район, Черкаська область,

до відповідача Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3, м. Суми,

про стягнення 42 124 грн. 13 коп.,

Суддя Жерьобкіна Є.А.

Представники:

Від позивача - ОСОБА_4 (довіреність від 22.10.2015року);

Від відповідача - не з'явився;

При секретарі судового засідання Мудрицька С.Ю.,

Суть спору: позивач подав позовну заяву, в якій просить суд стягнути з відповідача 42 124 грн. 13 коп., в тому числі 35 709 грн. 20 коп. заборгованості за надані послуги відповідно до заявки - договору № 01-12/01/14, укладеного між сторонами, 5927 грн. 72 коп. інфляційних збитків, 487 грн. 21 коп. 3 % річних, а також судові витрати, пов`язані з розглядом справи.

Позивач підтримує позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не з'явився, обґрунтованого письмового відзиву на позовну заяву не подав, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення відповідачу поштового відправлення - ухвали господарського суду Сумської області від 28.09.2015року про порушення провадження у справі № 920/1557/15.

В силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Оскільки відповідач не скористався своїм правом на участь у судовому засіданні, про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином, у дане судове засідання клопотання про відкладення розгляду справи не надходило, згідно зі ст. 75 ГПК України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд встановив:

Відповідно до укладеного між сторонами заявки - договору № 01-12/01/14, позивач за замовленням відповідача, зобов'язався організувати перевезення за маршрутом Суми (Україна) - Таллінн (Естонія), вантаж - пиломатеріали (ясен), вага на один автомобіль - 22 тони, кількість автомобілів - 1 (один), дата завантаження - 14,15 січня 2015року; адреса завантаження: АДРЕСА_2 (склад); митне оформлення - м. Суми; адреса вивантаження - Saha ulica 25, Loo gorodok, Tallinn okrug, Estonia.

У договорі № 01-12/01/14 сторони визначили ціну, форму та порядок оплати послуг: оплата здійснюється безготівковим шляхом в гривнях за курсом Національного банку України на момент виставлення рахунку з наданням позивачем фотокопії CMR з відміткою про розвантаження товару (при розвантаженні водій повинен вимагати вказати в CMR печатку про розвантаження, а також дату розвантаження) через 4-5 банківських днів у сумі 1250,00 євро (одна тисяча двісті п'ятдесят євро).

Матеріалами справи, а саме міжнародною товарно-транспортною накладною CMR № 0710722, підтверджується факт виконання позивачем взятих на себе зобов'язань за заявкою - договором № 01-12/01/14.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач порушив взяті на себе зобов'язання та всупереч умовам укладеного між сторонами договору не оплатив надані послуги, у зв'язку з чим заборгованість останнього перед позивачем становить 35 709 грн. 20 коп.

Відповідно до ст. 909 Цивільного кодексу України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Згідно зі ст. 526, 629 Цивільного кодексу України, п. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від зобов'язання не допускається; договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною першою статті 222 Господарського кодексу України передбачено, що учасники господарських відносин, що порушили майнові права або законні інтереси інших суб'єктів, зобов'язані поновити їх, не чекаючи пред'явлення їм претензії чи звернення до суду.

Статтею 530 Цивільного кодексу України встановлено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 524 ЦК України зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті.

Згідно зі ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Отже, положення чинного законодавства не містять заборони на вираження у договорі грошових зобов'язань в іноземній валюті та визначення грошового еквівалента зобов'язання в іноземній валюті.

Судом встановлено, що факт надання позивачем відповідачу послуг перевезення на загальну суму 35 709 грн. 20 коп. за заявкою - договором № 01-12/01/14 підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

Сума боргу визначена відповідно до умов укладеного між сторонами договору, виходячи з офіційного курсу Національного банку України гривні до іноземної валюти на момент виставлення рахунку - 09.02.2015року, виходячи з ціни договору 1250, 00 євро.

Надані позивачем на підтвердження факту надсилання відповідачу 13.02.2015року та 24.03.2015року фотокопії міжнародної товарно-транспортної накладної докази, а саме копія фіскального чеку від 13.02.2015року, копія повідомлення про вручення поштового відправлення (дата подання 24.03.2015року), не приймаються судом, оскільки з вказаних доказів не вбачається, що саме було надіслано відповідачу.

Разом з цим, наявні в матеріалах справи претензія № 1 від 28.04.2015року з додатками, повідомлення про вручення відповідачу відповідного поштового відправлення (дата подання - 28.04.2015року, дата отримання відповідачем - 12.05.2015року) свідчать про факт виставлення позивачем відповідачу рахунку-фактури № 28 від 09.02.2015року на суму 35 709 грн. 20 коп. і надсилання копії міжнародної товарно-транспортної накладної CMR № 0710722, що отримана відповідачем 12.05.2015року разом з претензією.

Судом встановлено, що відповідач не розрахувався за надані послуги, чим порушив права та охоронювані законом інтереси позивача, відповідачем не подано доказів сплати боргу чи аргументованих заперечень проти вимог позивача.

Враховуючи встановлений судом факт неналежного виконання відповідачем зобов'язань стосовно оплати наданих позивачем послуг, суд вважає правомірними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 35 709 грн. 20 коп. заборгованості за надані послуги перевезення.

Статтею 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Беручи до уваги те, що наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційних нарахувань та трьох процентів річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника.

Згідно з поданим розрахунком, за несвоєчасну оплату наданих послуг відповідачеві нараховані 3 % річних в загальній сумі 487 грн. 21 коп. за період з 08.04.2015року по 21.09.2015року, інфляційні збитки в загальній сумі 5927 грн. 72 коп. за період з квітня по серпень 2015року, виходячи з суми заборгованості в розмірі 35 709 грн. 20 коп.

Відповідно до правової позиції, викладеної у п. 1.12 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року N 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» з огляду на вимоги частини першої статті 47 і статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд має з'ясовувати обставини, пов'язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується.

Судом встановлено, що копія міжнародної товарно-транспортної накладної CMR № 0710722 отримана відповідачем 12.05.2015року, тому, з урахуванням умов договору № 01-12/01/14, останній зобов'язаний був оплатити наданні послуги у строк до 20.05.2015року, відповідно прострочення виконання грошового зобов'язання почалося з 20.05.2015року.

Таким чином правомірним та обґрунтованим є нарахування 3% річних та інфляційних збитків, починаючи з 20.05.2015року.

Крім цього, за своїми ознаками, індекс інфляції є збільшенням суми основного боргу у зв'язку з девальвацією грошової одиниці України.

Індекс інфляції (індекс споживчих цін) це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, який визначається виключно Держкомстатом і його найменший період визначення становить місяць, а тому прострочка платежу за менший період не тягне за собою нарахування і інфляційних втрат, а розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що мала місце протягом повного календарного місяця, помноженої на індекс інфляції, визначений Держкомстатом, за період прострочки. Розрахунки індексу інфляції за квартал, період з початку року і т. п. проводяться "ланцюговим" методом, тобто шляхом множення: місячних (квартальних і т. д.) індексів (наказ Держкомстату від 27.07.2007 № 265 "Про затвердження Методики розрахунку базового індексу споживчих цін").

Згідно з правовою позицією Верховного суду України, викладеною у листі від 01.07.2014року «Аналізі практики застосування ст. 625 Цивільного кодексу України в цивільному судочинстві», підраховуючи суми стягнень, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК, повинно враховуватися, що сума боргу з урахуванням індексу інфляції має розраховуватися на підставі індексу інфляції за кожний місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був у певний період індекс інфляції менший одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція). Індекси інфляції розраховуються на підставі інформації, опублікованої центральним органом виконавчої влади з питань статистики в газеті "Урядовий кур'єр". При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що він розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з урахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з урахуванням цього місяця.

З матеріалів справи вбачається, що при розрахунку інфляційних збитків позивачем не враховано, що індекс інфляції розраховується в середньому на місяць шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу.

На підставі викладеного, судом здійснено перерахунок 3% річних та інфляційних збитків, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання зобов'язання, та зазначеного позивачем максимального розміру, виходячи з основного боргу в сумі 35709 грн. 20 коп., згідно з яким 3% річних за період з 20.05.2015року по 21.09.2015року складають 366 грн. 88 коп., інфляційні збитки за період з 20.05.2015року по 31.08.2015року відсутні (сукупний індекс інфляції за вказаний судом період - 0.986).

Розрахунок здійснений судом за допомогою програми Ліга:Закон Еліт 9.4.1. ТОВ «Інформаційно-аналітичний центр «Ліга», ТОВ «Ліга Закон», 2015.

Таким чином, враховуючи встановлений судом факт неналежного виконання відповідачем договірних зобов'язань щодо оплати наданих послуг, а також те, що право позивача щодо стягнення з відповідача 3% річних передбачене діючим законодавством України, суд вважає обґрунтованими, правомірними і такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 3% річних в загальній сумі 366 грн. 88 коп.

В іншій частині позовних вимог щодо стягнення 3 % річних в сумі 120 грн. 33 коп., інфляційних збитків в сумі 5927 грн. 72 коп., суд відмовляє за їх необґрунтованістю на підставах вказаних вище.

Виходячи з фактичних обставин даної справи, враховуючи, що спір між сторонами виник в результаті неправомірних дій відповідача, відповідно до ст. ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1218 грн. 00 коп.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 (АДРЕСА_1, 40021, іден. номер НОМЕР_1) на користь Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 (АДРЕСА_3, іден. номер НОМЕР_2) 35 709 грн. 20 коп. основного боргу, 366 грн. 88 коп. 3% річних, 1218 грн. 00 коп. судового збору.

3. У задоволенні позову в іншій частині - відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 03.11.2015року.

Суддя Є.А. Жерьобкіна