ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.10.2015 Справа № 917/2198/15

за позовом Приватного підприємство Виробничо-торгова компанія "Лукас", ОСОБА_1 69, м. Кременчук, 39621; поштова адреса: вул. Чкалова, 186, м. Кременчук, 39623

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Мостоконструкція", вул. Ливарна, будинок 7, м. Полтава, 36034

про стягнення основного боргу, 3% річних та інфляційних

Суддя Сірош Д.М.

Представники:

від позивача: ОСОБА_2, довіреність №37 від 27.05.2015, паспорт серія КО 571172 виданий Автозаводським РВ у м. Кременчуці УДМВС України в Полтавській області

від відповідача: не з'явились

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення та повідомлено дату складення повного рішення у відповідності до вимог ст. 85 ГПК України.

Суть спору: Розглядається позов про стягнення з відповідача 42072,88 грн заборгованості по договору поставки №121118 від 06.07.2012, з яких: 22345,75 грн - сума основного боргу, 2367,44 грн - 3% річних, 17359,69 грн - інфляційні.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позов у повному обсязі та наполягав на його задоволенні. В обґрунтування позовних вимог посилався на неналежне виконання відповідачем договірних зобов'язань.

Відповідач відзив на позов не надав, свого представника в судове засідання не направив, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, ратифікованої Законом від 17.07.97 гарантує кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.

Враховуючи, що відповідач був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, проте не скористався своїми правами, передбаченими ст. 22 ГПК України та виходячи з того, що участь в судовому засіданні є правом, а не обов'язком сторони, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності представника відповідача за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника позивача, суд встановив:

06.07.2012 Приватне підприємство "Виробничо-торгова компанія "Лукас" та Товариство з обмеженою відповідальністю "Мостоконструкція" укладено договір поставки №121118.

Відповідно до п. 1.1 договору ПП ВТК "Лукас" передає, а ТОВ "Мостоконструкція" приймає та оплачує ОСОБА_3 на умовах і в порядку, визначених договором.

Згідно з п. 3.4 оплата ОСОБА_3 здійснюється на умовах 100% попередньої оплати.

На виконання умов договору позивач 17.10.2012 поставив ОСОБА_3 відповідачу, виконавши взяті на себе зобов'язання в повному обсязі, що підтверджується видатковою накладною №283 від 17.10.2012 на суму 99345,75 грн.

Отримання товару здійснювалось відповідальними особами, про що свідчать підпис відповідальної особи та печатка у видатковій накладній.

Відповідно до вимог законодавства України позивачем оформлено податкову накладну №558 від 31.10.2012 на відповідну поставку товару.

Поставка, перевезення та отримання відповідачем ОСОБА_3 також підтверджується товарно-транспортною накладною №2970 від 17.10.2012 з підписами відповідальних осіб позивача, відповідача, перевізника та їх печатками.

ОСОБА_3 отримувала матеріально-відповідальна особа - ОСОБА_4, що підтверджується виданою відповідачем довіреністю №136 від 01.10.2012.

Отже, поставка ОСОБА_3 відповідачу на суму 99345,75 грн підтверджена належними доказами, відповідачем прийнято ОСОБА_3 без зауважень.

Як зазначає позивач, відповідач за період з 18.10.2012 по 28.11.2013 частково сплатив борг за поставлений ОСОБА_3 у розмірі 77000,00 грн.

Отже, заборгованість відповідача за видатковою накладною №283 від 17.10.2012 станом на 08.10.2015 становить 22345,75грн.

Зазначену суму боргу позивач просить суд стягнути з відповідача.

Відповідно до ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 193 ГК України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 692 ЦК України визначено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Відповідач доказів оплати вартості отриманого ним товару суду не надав.

Як роз'яснено Вищим господарським судом України в інформаційному листі від 17.07.2012 за № 01-06/928/2012 "Про практику застосування Вищим господарським судом України у розгляді окремих норм матеріального права", підписання покупцем видаткової накладної, яка є первинним документом у розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" і яка відповідає вимогам, зокрема, статті 9 названого Закону і Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку та фіксує факт здійснення господарської операції і встановлення договірних відносин, є підставою виникнення обов'язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар. Строк виконання відповідного грошового зобов'язання визначається за правилами, встановленими частиною першою статті 692 ЦК України.

Таким чином, оскільки факт поставки товару відповідачу за договором є доведеним та підтвердженим належними доказами, тому у відповідача виникло зобов'язання по оплаті отриманого ОСОБА_3.

Відповідач не надав доказів в спростування вищевказаного.

Таким чином, вимога позивача про стягнення основного боргу в розмірі 22345,75 грн є правомірною, обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно приписів з ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Крім того, відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також гри проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредиторів від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримання ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки за порушення виконання зобов'язання.

За розрахунком, здійсненим позивачем та перевіреним судом, до стягнення з відповідача підлягає 17359,69 грн інфляційних та 2367,44 грн - 3% річних за період 17.10.2012 - 08.10.2015.

Судові витрати, відповідно до ст. 49 ГПК України, покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 32-33, 43-44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Мостоконструкція", вул. Ливарна, будинок 7, м. Полтава, 36034, р/р 905830 в ПРУ КБ "Приватбанк" в м. Полтава, МФО 331401, , ІПН 17, Свідоцтво платника ПДВ № 200048317 на користь Приватного підприємство Виробничо-торгова компанія "Лукас", вул. Івана Приходька 69, м. Кременчук, 39621; поштова адреса: вул. Чкалова, 186, м. Кременчук, 39623, р/р 8 в АТ "ОСОБА_5 Аваль" у м. Полтава, МФО 380805, , Свідоцтво платника ПДВ №23489944, ІНД.подат. №38 - 22345,75 грн основного боргу, 2367,44 грн - 3% річних, 17359,69 грн інфляційних, 1218,00 грн судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 03.11.2015

Суддя Д.М. Сірош