РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.10.2015Справа №910/1331/14

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Сумитеплоенерго"

До Антимонопольного комітету України

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача

Виконавчий комітет Сумської міської ради

Про визнання недійсним рішення

Суддя Прокопенко Л.В.

Представники:

Від позивача Комісар С.П. - представник

Від відповідача Богданець В.А. - представник

Харченко С.В. -представник

Від третьої особи не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Сумитеплоенерго" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Антимонопольного комітету України про визнання недійсним рішення.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 31.01.2014 року порушено провадження у справі № 910/1331/14, розгляд справи призначено на 26.02.2014 року.

Ухвалою суду від 13.08.2014 припинено провадження у справі № 910/1331/14.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 15.01.2015 апеляційну скаргу Антимонопольного комітету України на ухвалу Господарського суду міста Києва від 13.08.2014 у справі № 910/1331/14 задоволено. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 13.08.2014 у справі № 9101/1331/14 скасовано, справу № 910/1331/14 направлено на розгляд до Господарського суду міста Києва.

Відповідно до повторного автоматичного розподілу справ, справу передано на новий розгляд судді Прокопенко Л.В.

Ухвалою суду від 26.01.2015 суддя Прокопенко Л.В. прийняла справу до свого провадження та призначила справу на 18.02.2015.

19.02.2015 у зв'язку із надходженням касаційної скарги до Київського апеляційного господарського суду на постанову від 15.01.2015 матеріали справи було скеровано до Київського апеляційного господарського суду.

Постановою Вищого господарського суду від 01.04.2015, касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Сумитеплоенерго" задоволено частково. Постанову Київського апеляційного господарського суду від 15.01.2015 скасовано та залишено в силі ухвалу Господарського суду міста Києва від 13.08.2014.

Постановою Верховного суду України від 17.06.2015 заяву Антимонопольного комітету України задоволено частково. Постанову Вищого господарського суду України від 01.04.2015 скасовано, справу передано на новий розгляд до суду касаційної інстанції.

Постановою Вищого господарського суду від 18.08.2015 у справі № 910/1331/14, Постанову Київського апеляційного господарського суду від 15.01.2015 зі справи № 910/1331/14 залишено без змін.

26.08.2015 матеріали справи повернуто до Господарського суду міста Києва.

Ухвалою суду від 03.09.2015 призначено справу до розгляду на 07.10.2015.

07.10.2015 відділом діловодства суду від представника позивача отримано пояснення по справі.

В судовому засіданні 07.10.2015 представник відповідача надав суду пояснення по справі.

В судовому засіданні 07.10.2015 оголошено перерву до 16.10.2015.

В судове засідання представник позивача з'явився, просив суд задовольнити позовні вимоги.

В судове засідання 16.10.2015 представник відповідача з'явився, надав суду усні пояснення по справі та заперечив проти задоволення позовних вимог.

За таких обставин, суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи по суті в судовому засіданні 16.10.2015, запобігаючи одночасно безпідставному затягуванню розгляду спору та відповідно до вимог ст. 69 ГПК України.

В судовому засіданні 16.10.2015 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін , всебічно і повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Тимчасовою адміністративною колегією Антимонопольного комітету України 27.11.2013 прийнято рішення № 31-р/тк "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу" відповідно до якого було визнано, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Сумитеплоенерго" (вул. 2-га Залізнична, 10, м. Суми, 40003, ідентифікаційний код 33698892) займає монопольне ( домінуючи) становище на ринку послуг з централізованого опалення у межах території обслуговування міста Суми. Визнано дії Товариства з обмеженою відповідальністю "Сумитеплоенерго", які полягають у розрахунку двоставкових тарифів на послуги з централізованого опалення з порушенням порядку їх формування що призвело до необгрунтованого збільшення річної плати за ці послуги, порушенням, передбаченим пунктом 2 статті 50, частиною першою статті 13 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді зловживання монопольним становищем на ринку послуг з централізованого опалення в межах території обслуговування в місті Суми, що можуть призвести до ущемлення інтересів споживачів, які були б неможливими за умов існування значної конкуренції на ринку. Відповідно до статті 52 Закону України «Про захист економічної конкуренції» за порушення законодавства про захист економічної конкуренції, викладеного у пункті 2 цього рішення, накласти на товариство з обмеженою відповідальністю "Сумитеплоенерго" штраф у розмірі 500 000 (п'ятсот тисяч) гривень. Товариству з обмеженою відповідальністю "Сумитеплоенерго" припинити порушення, викладене у пункті 2 цього рішення, шляхом приведення вартості послуг з централізованого опалення до економічно обґрунтованого рівня та подання на затвердження уповноваженому органу у двомісячний строк з дня одержання рішення та повідомити про це Антимонопольний комітет України, надавши підтвердні документи.

Позивач не погоджуючись із Рішенням № 31-р/тк, відповідно до позовної заяви зазначає, що Рішення є незаконним та необґрунтованим, оскільки воно прийнято в результаті неправильного застосування норм матеріального права, а висновки наведені у Рішенні № 31-р/тк суперечать наявним у матеріалах справи доказам.

Відповідачем зазначене у позові заперечується , та вважає, що зазначене у позові не відповідає дійсності, вважає доведеним та встановленим порушення позивача зазначені у рішенні.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково , виходячи з наступного.

Згідно з ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження. А згідно з ч. 2 ст. 4 названого Кодексу юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Відповідно до приписів статті 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції" рішення органів Антимонопольного комітету України оскаржуються до господарського суду.

В силу ч. 1 ст. 3 Закону України "Про захист економічної конкуренції" законодавство про захист економічної конкуренції ґрунтується на нормах, установлених Конституцією України, і складається із цього Закону, законів України "Про Антимонопольний комітет України", "Про захист від недобросовісної конкуренції", інших нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до цих законів.

Згідно ст. 1 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" Антимонопольний комітет України є державним органом із спеціальним статусом, метою діяльності якого є забезпечення державного захисту конкуренції у підприємницькій діяльності та у сфері державних закупівель. При цьому, особливості спеціального статусу Антимонопольного комітету України обумовлюються його завданнями та повноваженнями, в тому числі роллю у формуванні конкурентної політики, та визначаються цим Законом, іншими актами законодавства і полягають, зокрема, в особливому порядку призначення та звільнення Голови Антимонопольного комітету України, його заступників, державних уповноважених Антимонопольного комітету України, голів територіальних відділень Антимонопольного комітету України, у спеціальних процесуальних засадах діяльності Антимонопольного комітету України, наданні соціальних гарантій, охороні особистих і майнових прав працівників Антимонопольного комітету України на рівні з працівниками правоохоронних органів, в умовах оплати праці.

Як вбачається із матеріалів справи та не заперечується сторонами підставою для прийняття Рішення №31-р/тк стали висновки відповідача, що позивачем в 2008-2010 роках порушено порядок формування (розрахунку) двоставкових тарифів на послуги з централізованого опалення, затверджених рішенням Виконавчого комітету Сумської міської ради від 10.10.2008 за № 488 "Про тарифи на послуги з теплопостачання, що надаються на базі міського цілісного майнового комплексу по виробництву та транспортуванню тепла та електричної енергії ТОВ "Сумитеплоенерго", а також рішенням Виконавчого комітету Сумської міської ради від 28.12.2010 за №830 "Про тарифи на послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, що надаються на базі міського цілісного майнового комплексу по виробництву та транспортуванню тепла та електричної енергії ТОВ "Сумитеплоенерго" для населення" Зокрема в оскаржуваному рішенні відповідач зазначає що внаслідок порушення розрахунків тарифів на послуги з централізованого опалення ТОВ "Сумитеплоенерго", споживачі сплачували завищену річну вартість послуг, до призвело до ущемлення їх інтересів. Такі дії були б неможливими за умов існування значної конкуренції на ринку, коли б унаслідок змагання між суб'єктами господарювання з метою здобуття завдяки власним досягненням переваг над іншими суб'єктами господарювання, споживачі надавали б перевагу тому суб'єкту господарювання, який пропонував найбільш вигідні умови, тобто мали б можливість вибору.

Отже, дії ТОВ «Сумитеплоенерго», які полягають у розрахунку двоставкових тарифів на послуги з централізованого опалення з порушенням порядку їх формування, що призвело до збільшення річної плати за послуги, є порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим пунктом 2 статті 50, частиною першою статті 13 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді зловживання монопольним становищем на ринку централізованого опалення шляхом вчинення таких дій, що призвели до ущемлення інтересів споживачів, які були б неможливими за умов існування значної конкуренції на ринку.

Разом з тим, суд не може погодитися з вказаним висновком відповідача, з огляду на наступне.

Порушення, яке, вказано в рішенні АМК України, було вчинене ТОВ «Сумитеплоенерго» передбачене п. 2 ч. 1 ст. 50 закону України «Про захист економічної конкуренції», де зазначено, що порушеннями законодавства про захист економічної конкуренції є, зокрема, зловживання монопольним (домінуючим) становищем.

В свою чергу, ч. 1 ст. 13 Закону України «Про захист економічної конкуренції» передбачено, що зловживанням монопольним (домінуючим) становищем на ринку є дії чи бездіяльність суб'єкта господарювання, який займає монопольне (домінуюче) становище на ринку, що призвели або можуть призвести до недопущення, усунення чи обмеження конкуренції, або ущемлення інтересів інших суб'єктів господарювання чи споживачів, які були б неможливими за умов існування значної конкуренції на ринку.

Пунктом 1 частини 2 наведеної норми передбачено, що зловживанням монопольним (домінуючим) становищем на ринку, зокрема, визнається встановлення таких цін чи інших умов придбання або реалізації товару, які неможливо було б встановити за умов існування значної конкуренції на ринку.

Тобто, для наявності складу порушення передбаченого наведеними нормами необхідно встановити, що позивач самостійно, використовуючи своє монопольне становище на ринку встановив тарифи, розмір яких є необґрунтовано завищений, що було б неможливо за умови існування значної конкуренції на ринку.

Так, в ході дослідження, що було проведено посадовими особами АМК України під час розгляду справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції ТОВ «Сумитеплоенерго», було встановлено, що позивач займає монопольне (домінуюче) становище на ринку послуг з централізованого опалення в територіальних межах території обслуговування ТОВ «Сумитеплоенерго» в місті Суми з часткою 100 відсотків.

Позивачем в поясненнях зазначено, що транспортування теплової енергії є природною монополією, а виробництво та постачання теплової енергії належить до суміжних ринків природних монополій. Таке становище обумовлене технологічним процесом надання послуги з централізованого опалення, який не передбачає можливості запровадження конкуренції на даному ринку - вибору споживачем тепло постачальника або підключення до одного житлового приміщення одразу декілька магістральних теплових мереж від різних теплоелектростанцій чи котелень

Водночас, статтею 10 Закону України "Про ціни і ціноутворення" передбачено, що суб'єкти господарювання під час провадження господарської діяльності використовують вільні ціни та державні регульовані ціни.

Відповідно до вимог ч. 1. ст. 12 зазначеного Закону, Державні регульовані ціни запроваджуються на товари, які справляють визначальний вплив на загальний рівень і динаміку цін, мають істотну соціальну значущість, а також на товари, що виробляються суб'єктами, які займають монопольне (домінуюче) становище на ринку.

Відповідно до статті 6 Закону України «Про ціни і ціноутворення», органи місцевого самоврядування забезпечують реалізацію державної цінової політики у межах повноважень, визначених законом.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про місцеве самоврядування» (в редакції, що діяла на момент прийняття рішення Виконкому Сумської міської ради від 10.10.2008 року № 488), до власних (самоврядних) повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить, зокрема, встановлення в порядку і межах, визначених законодавством, тарифів щодо оплати побутових, комунальних, транспортних та інших послуг, які надаються підприємствами та організаціями комунальної власності відповідної територіальної громади; погодження в установленому порядку цих питань з підприємствами, установами та організаціями, які не належать до комунальної власності.

В свою чергу, станом на момент прийняття рішення Виконкому Сумської міської ради від 28 грудня 2010 року № 830, діяла інша редакція наведеної норми: «встановлення в порядку і межах, визначених законодавством, тарифів на побутові, комунальні (крім тарифів на теплову енергію, централізоване водопостачання та водовідведення, які встановлюються Національною комісією регулювання ринку комунальних послуг України), транспортні та інші послуги».

Разом з тим, відповідно до вимог ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг належить, зокрема, встановлення цін/тарифів на житлово-комунальні послуги відповідно до закону.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 13 цього ж Закону, комунальними послугами зокрема є централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо.

Порядок формування тарифів на кожний вид житлово-комунальних послуг, які затверджують органи місцевого самоврядування, визначає Кабінет Міністрів України. Зокрема в період проведення розрахунку позивачем двоставкових тарифів на надання послуг з централізованого опалення в 2008, 2010 роках діяла Постанова Кабінету міністрів України від 10 липня 2006 року № 955 «Про затвердження Порядку формування тарифів на виробництво, транспортування, постачання теплової енергії та послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води».

Позивач зазначив, що , розраховуючи в 2008 та 2010 р. двоставковий тариф на послуги з централізованого опалення для населення ТОВ «Сумитеплоенерго» діяло не за власним умислом, а на виконання вимог постанови Кабінету Міністрів України № 1267 від 24.10.2007 р., розпорядження Кабінету Міністрів України №229-р від 26.04.2007.

26 квітня 2007 р. Кабінет Міністрів України прийняв розпорядження №229-р Про заходи з підготовки об'єктів паливно-енергетичного комплексу та житлово-комунального господарства до роботи в осінньо-зимовий період 2007/08 року»

Пунктом 4 Розпорядження КМ України № 229-р від 26.04.2007 Міністерству з питань житлово-комунального господарства разом з місцевими органами виконавчої влади доручено вжити заходів до запровадження двоставкових тарифів на послуги з теплопостачання для кінцевих споживачів.

24.10.2007 р. Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 1267, якою вніс зміни до 39 Порядку формування тарифів №955, зокрема, п.39 Порядку №955 викладено в імперативній формі «Підприємства застосовують двоставкові тарифи на надання послуг з централізованого опалення, затверджені в установленому порядку».

З огляду на викладені вище положення нормативних актів та обставини, суд ддійшов висновку, що ТОВ «Сумитеплоенерго» не має повноважень щодо самостійного встановлення тарифів. Відтак дане товариство, навіть за умови того, що воно займає монопольне (домінуюче) становище на ринку послуг з централізованого опалення в територіальних межах обслуговування в місті Суми з часткою 100 відсотків, не могло зловживати монопольним (домінуючим) становищем на ринку, в розумінні ч. 1 ст. 13 Закону України «Про захист економічної конкуренції».

Згідно ст. 32 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Приписами статей 33, 34 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно із ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Керуючись ст. ст. 32, 33, 34, 43, 44, 49, 82-85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати пункти 2, 3, 4 рішення тимчасової адміністративної колегії Антимонопольного комітету України №31-р/тк від 27.11.2013 "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу", а саме:

-Визнати дії товариства з обмеженою відповідальністю "Сумитеплоенерго", які полягають у розрахунку двоставкових тарифів на послуги з централізованого опалення з порушенням порядку їх формування, що призвело до необгрунтованого збільшення річної плати за ці послуги, порушенням, передбаченим пунктом 2 статті 50, частиною 1 статті 13 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді зловживання монопольним становищем на ринку послуг з централізованого опалення в межах території обслуговування в місті Суми, що можуть призвести до ущемлення інтересів споживачів, які були б неможливими за умов існування значної конкуренції на ринку.

-Відповідно до статті 52 Закону України «Про захист економічної конкуренції» за порушення законодавства про захист економічної конкуренції, викладеного у пункті 2 цього рішення, накласти на товариство з обмеженою відповідальністю "Сумитеплоенерго" штраф у розмірі 500 000 (п'ятсот тисяч) гривень.

- Товариству з обмеженою відповідальністю "Сумитеплоенерго" припинити порушення, викладене у пункті 2 цього рішення, шляхом приведення вартості послуг з централізованого опалення до економічно обґрунтованого рівня та подання на затвердження уповноваженому органу у двомісячний строк з дня одержання рішення та повідомите про це Антимонопольний комітет України, надавши підтвердні документи.

3 В задоволенні інших позовних вимог - відмовити.

4 Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено: 26.10.2015.

Суддя Л.В. Прокопенко