донецький апеляційний господарський суд

Постанова

Іменем України

28.10.2015р. справа №908/2589/15-г

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддівОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3
при секретарі судового засідання ОСОБА_4
за участю представників:
від позивача: ОСОБА_5 довіреність №б/н від 22.09.2015р.
від відповідача:ОСОБА_6 довіреність №009/юр-8 від 08.01.2015р.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргуТовариства з обмеженою відповідальністю «Енерджи Груп», м. Кривий Ріг
на рішення господарського судуЗапорізької області
від17.06.2015р.
по справі№908/2589/15-г (суддя: Сушко Л.М.)
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Енерджи Груп», м. Кривий Ріг
до Публічного акціонерного товариства «Новокраматорський машинобудівний завод», м.Краматорськ Донецької області
за участю третьої особи:Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий будинок «Металург», м. Донецьк
простягнення вартості неповернутого майна

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Енерджи Груп», м. Кривий Ріг звернулось до господарського суду Запорізької області з позовом до Публічного акціонерного товариства «Новокраматорський машинобудівний завод», м.Краматорськ Донецької області про стягнення 10224000грн. збитків у вигляді вартості неповернутого майна.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 17.06.2015р. у задоволенні позову відмовлено.

Позивач, не погодившись з прийнятим судовим рішенням звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати та прийняти нове рішення про стягнення з Публічного акціонерного товариства «Новокраматорський машинобудівний завод», м.Краматорськ Донецької області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Енерджи Груп» м.Кривий Ріг вартості неповернутого зі зберігання майна в розмірі 10 224 000 гривень.

Підставами для скасування рішення суду першої інстанції зазначає неправильне застосування норм матеріального права. Вважає, що між сторонами по справі було укладено договір зберігання, а саме: зберігальна розписка від 11.08.2008р., таким чином зберігачем продукції є ПАТ «НКМЗ». Посилається також на те, що відповідно до п. 6.1. контракту №23/71-06 від 26.05.2006р. виготовлена продукція знаходиться на відповідальному зберіганні постачальника ПАТ «НКМЗ», тому обовязок щодо відповідального зберігання існував протягом всього часу переходу права власності на механічну частину до ТОВ «Енерджи Груп». Апелянт вважає, що відповідач у звязку з невиконанням обовязку щодо відвантаження продукції, яка знаходиться на його відповідальному збереженні, причинив позивачу збитки, а суд не надав належної оцінки підставам позову.

Крім того, позивачем заявлено клопотання від 22.10.2015р. про долучення до матеріалів справи доказів, яке останній обґрунтовує неможливістю їх подання під час розгляду справи у суді першої інстанції.

Зазначене клопотання розглянуто у судовому засіданні 28.10.2015р. при поданні доказів в порядку ст. 36 Господарського процесуального кодексу України. Відповідач заперечував проти задоволення клопотання.

Колегія суддів дійшла висновку про можливість задоволення клопотання позивача та долучення до матеріалів справи додаткових доказів, оскільки позивачем доведено неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього, що підтверджується відповідними запитами та припиненням юридичних осіб, які б могли надати ці докази. Крім того, зазначені докази приймаються виходячи із предмету та підстав позову, визначених позивачем.

Представник позивача у судове засідання прибув, підтримав доводи апеляційної скарги.

Представник відповідача у судове засідання прибув, відзив надав, заперечував проти доводів апеляційної скарги.

Представник третьої особи у судове засідання не зявився, відзив не надав.

Судове засідання апеляційної інстанції здійснювалось за допомогою звукозаписувального технічного засобу у порядку розгляду апеляційної скарги встановленого ст.ст. 4-4, 81-1, 99, 101 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали господарської справи, апеляційну скаргу, заслухавши у судовому засіданні повноважних представників сторін, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія апеляційної інстанції встановила.

26.05.2006р. між Закритим акціонерним товариством «Новокраматорський машинобудівний завод», м.Краматорськ Донецької області (далі перейменовано у Публічне акціонерне товариство) (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий будинок «Металург» (покупець) укладено контракт №23/71-06 відповідно до умов якого Покупець зобовязаний оплатити та прийняти продукцію, зазначену в специфікаціях №1, №2, №3 (додаток №1, є невідємною частиною контракту), а Постачальник поставити її Покупцеві.

Згідно з п. 1.2. контракту вид продукції млини, в подальшому іменуються продукція.

Загальна сума цього контракту відповідно з урахуванням ПДВ складає 9 408 720,00грн. (п.3.3. контракту).

Контракт набуває чинності з дати підписання сторонами та діє до 30.06.2007р.

ТОВ «Торговий будинок «Металург» отримало продукцію від ЗАО «НКМЗ» відповідно до Актів здавання - прийняття обладнання від 31.07.2007р., 31.10.2007р., 28.02.2008р., 30.04.2008р., в яких зазначалося що постачальник виготовив та передав покупцю механічні частини ШПМ БЦК 8/5х2,7, а покупець в свою чергу залишив її на відповідальне зберігання постачальнику.

Також, між сторонами підписано зберігальні розписки від 31.10.2007р., 28.02.2008р., 30.04.2008р.

Покупець оплатив продукції, що підтверджується платіжними дорученнями №175 від 27.06.2007р., №171 від 27.06.2007р., №59 від 31.07.2008р., №54 від 26.03.2007р., № 61 від 31.10.2007р., №53 від 19.09.2007р., №19 від 28.04.2007р., №174 від 27.06.2007р., №28 від 31.03.2008р.

Крім того, 01.08.2008р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Міленіум Груп» (Комітент) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Ніка Груп» (Комісіонер) укладено договір комісії на купівлю №01/08-02, за умовами якого комісіонер зобовязується за дорученням Комітента за винагороду вчинити за рахунок Комітента і від свого імені право щодо придбання механічної частини ШПМ БЦК 8/5х2,7 (далі-товар), за цінами не вище погоджених Сторонами в Додатку №1 до цього Договору, у строки і в обсягах, передбачених Додатком №1, що є невідємною частиною Договору.

Специфікацією, що є Додатком №1 до Договору комісії, визначено, що товаром є Механічна частина ШПМ БЦК 8/5х2,7 в кількості 1 шт. вартістю 10 200 000,00 грн. з ПДВ.

Цей договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до моменту повного та належного виконання сторонами усіх своїх зобовязань за цим договором (п.5.1. договору).

07.08.2008р. між ТОВ «Торговий будинок «Металург» та ТОВ «Ніка Груп» було укладено договір №07/08-01, за умовами якого Постачальник зобовязався передати у власність Покупцю товар, а Покупець зобовязався прийняти товар та оплатити його на умовах, передбачених даним договором.

Згідно з додатком №1-специфікацією до договору товаром є Механічна частина ШПМ БЦК 8/5х2,7, в кількості 1 шт. вартістю 10 200 000,00 грн. з ПДВ.

Між сторонами 08.08.2008р. підписано Накладну №15 згідно з якою ТОВ Торговий будинок Металург передав, а ТОВ Ніка Груп прийняв товар - Механічну частину ШПМ БЦК 8/5х2,7 в кількості 1 шт. вартістю 10 200 000,00 грн. з ПДВ., про що свідчать підписи представників ТОВ Торговий будинок Металург та ТОВ Ніка Груп та печатки підприємств на накладній.

Крім того, між Сторонами підписано та скріплено печатками Акт №1 приймання-передачі товару по Договору №07/08-01 від 07.08.2008р.

11.08.2008р. між ПАТ НКМЗ, ТОВ Торговий будинок Металург та ТОВ Ніка Груп підписано та скріплено печатками підприємств зберігальну розписку, в якій зазначено, що ТОВ Торговий будинок Металург передає обладнання, виготовлене відповідно до Контракту №23/71-06 від 26.05.2006р., по рахункам №2-76429 від 27.06.2007р., №2-76493 від 31.07.2007р., №2-76745 від 31.10.2007р., №2-86125 від 31.03.2008р., №2-86264 від 31.07.2008р. на загальну суму 10080000 грн. з ПДВ та знаходиться в цехах ЗАТ НКМЗ на відповідальному зберіганні ТОВ Ніка Груп згідно Акту №1 (акт приймання-передачі товару по Договору №07/08-01 від 07.08.2008р. між ТОВ Торговий будинок Металург та ТОВ Ніка Груп).

Між ТОВ Міленіум Груп (постачальник) та ТОВ Енерджи Груп (покупець) було укладено Договір №1-03/МГ від 29.06.2010р., за умовами п. 1.1. якого Постачальник зобовязався передати у власність Покупця товар згідно Додатку-Специфікації до Договору, а Покупець зобовязався прийняти вказаний товар та оплатити його на умовах, передбачених даним Договором.

Відповідно до Специфікації №1, що є Додатком №1 до Договору №1-03/МГ від 29.06.2010р., товаром є Механічна частина ШПМ БЦК 8/5х2,7 в кількості 1 шт. вартістю 10 224 000,00 грн. з ПДВ.

01.07.2010р. між ТОВ Енерджи Груп та ТОВ Міленіум Груп підписано видаткову накладну №РН-000005 на підставі якої ТОВ Енерджи Груп прийняло товар.

ТОВ «Енерджи Груп» повідомило ПАТ «НКМЗ» листом №1-28/10 від 28.10.2014р. повідомило ПАТ «НКМЗ» про перехід до нього права власності на Механічну частину ШПМ БЦК 8/5х2,7 в кількості 1 шт. вартістю 10 224 000, 00 грн. виготовлену по контракту №23/71-06 від 26.05.2006р. для ТОВ ТД Металург, згідно Договору №07/08-01 від 07.08.2008р. придбану ТОВ Ніка Груп для ТОВ Міленіум Груп (договір комісії №01/08-02 від 01.08.2008р.) яка залишена на відповідальному зберіганні в цехах ПАТ «НКМЗ» згідно зберігальній розписці №б/н від 11.08.2008р. та просило підготувати до відвантаження зазначене обладнання.

27.01.2015р. ТОВ Енерджи Груп повторно звернулося до ПАТ НКМЗ з листом вих.№1-27/01, в якому просило повідомити про наявність на складі механічної частини ШПМ БЦК 8/5х2,7.

Водночас, ПАТ «НКМЗ» на листи відповіді не надав, що стало підставою до звернення ТОВ «ОСОБА_7 з позовом до ПАТ «НКМЗ» з вимогою про стягнення вартості неповернутого зі зберігання майна в розмірі 10 224 000,00 грн.

Відповідач проти вимог позивача заперечує, при цьому посилається на те, що з аналізу норм чинного законодавства України вбачається, що підставою виникнення зобовязання щодо зберігання є наявність господарського договору, укладеного між сторонами в письмовій формі. Договір зберігання механічної частини ШПМ БЦК-8/5х2,7 між позивачем та відповідачем не укладався. Позивачем доказів наявності у відповідача механічної частини ШПМ БЦК-8/5х2,7 не надано. Крім того, відшкодування збитків за умовами ст. 224 ЦК України можливо за умови існування між сторонами господарських зобовязань. Позивачем не доведено існування між ним та Відповідачем господарських зобовязань.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 17.06.2015р. у задоволенні позовних вимог відмовлено. Зазначене рішення обґрунтоване ненаданням позивачем доказів укладання Договору зберігання механічної частини ШПМ БЦК 8/5х2,7 між ТОВ Енерджи Груп та ПАТ НКМЗ та не доведенням наявності між ним та Відповідачем господарсько-правових відносин та виникненням між ними господарсько-правових зобовязань. Також суд першої інстанції вказує на те, що приписами ст.ст. 224, 950, 951 Цивільного кодексу України передбачена можливість відшкодування збитків у розмірі вартості втраченого майна, а не стягнення із зберігача вартості неповернутої продукції, як про те просить позивач.

Разом з тим, колегія суддів не може погодитися з такими висновками господарського суду з огляду на наступне.

Як визначено вище, на підставі контракту №23/71-06 від 26.05.2006р. покупець ТОВ «ТБ «Металург» зобовязаний оплатити та прийняти продукцію, зазначену в специфікаціях №1, №2, №3 (додаток №1, є невідємною частиною контракту), а Постачальник ЗАТ «НКМЗ» поставити її Покупцеві.

Крім того, пунктом 6.1. даного Контракту визначено, що виготовлена продукція знаходиться на відповідальному зберіганні постачальника з дати надходження коштів від покупця до її відгрузки.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що зазначений контракт містить в собі два види договору, а саме: договір поставки та договір зберігання. Таким чином, сторони у договорі також є зберігачем (ЗАТ «НКМЗ») та поклажедавцем (ТОВ «ТБ «Металург»).

Зазначене також підтверджується підписаними між сторонами Актами здавання - прийняття обладнання від 31.07.2007р., 31.10.2007р., 28.02.2008р., 30.04.2008р., в яких зазначалося що постачальник виготовив та передав покупцю механічні частини ШПМ БЦК 8/5х2,7, а покупець в свою чергу залишив їх на відповідальне зберігання постачальнику, та зберігальними розписками від 31.10.2007р., 28.02.2008р., 30.04.2008р.

Відповідно до ст. 334 Цивільного кодексу України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Переданням майна вважається вручення його набувачеві.

Таким чином, право власності на Механічну частину ШПМ БЦК 8/5х2,7 перейшло до ТОВ «ТБ «Металург» в момент її передання ЗАТ «НКМЗ».

З огляду на наведене, ТОВ «ТБ «Металург» продало ТОВ Ніка Груп Механічну частину ШПМ БЦК 8/5х2,7 в кількості 1 шт. вартістю 10 200 000,00 грн. з ПДВ.

Водночас від ТОВ «ТБ «Металург» до ТОВ Ніка Груп на підставі п. 3.3. договору №07/08-01 від 07.08.2008р. перейшло право власності на товар. Крім того, відповідно до п. 6.1 Контракту №23/71-06 від 26.05.2006р. та враховуючи зберігальну розписку від 11.08.2008р. до ТОВ Ніка Груп перейшло право поклажедавця.

Разом з тим, на підставі договору комісії від 01.08.2008р. ТОВ «Міленіум Груп» (Комітент) прийняло від ТОВ «Ніка Груп» (Комісіонер) механічну частину ШПМ БЦК 8/5х2,7 на підставі видаткової накладної №РН-0000012 від 18.08.2008р., тобто право власності далі перейшло до ТОВ «Міленіум Груп».

Також, 18.08.2008р. між ТОВ Міленіум Груп (новий кредитор) та ТОВ Ніка Груп (первісний кредитор) підписано угоду про відступлення прав щодо відповідального зберігання майна, відповідно до якої первісний кредитор відступив новому кредитору права поклажедавця відносно механічної частини ШПМ БЦК 8/5х2,7, що знаходиться на відповідальному зберіганні в цехах ЗАТ «НКМЗ» до моменту її відвантаження відповідно до п.п. 6.1., 9.4. контракту №23/71-06 від 26.05.2006р. Таким чином, до ТОВ «Міленіум Груп» також перейшло право поклажедавця.

Крім того, до Товариства з обмеженою відповідальністю «Енерджи Груп» перейшло право власності на механічну частину ШПМ БЦК 8/5х2,7 на підставі Договору №1-03/МГ від 29.06.2010р.

До визначеного договору 01.07.2010р. підписано додаткову угоду №б/н, якою сторони доповнили договір п.1.2 наступного змісту: «Право вимоги відгрузки товару (механічної частини ШПМ БЦК 8/5х2,7), який знаходиться на відповідальному зберіганні ЗАТ «НКМЗ», а також право поклажедавця на зберігання цього товару до моменту відгрузки, переходять від постачальника (ТОВ Міленіум Груп) до покупця ТОВ Енерджи Груп у момент підписання видаткової накладної постачальника відповідно до п.3.2 договору.

01.07.2010р. між ТОВ Енерджи Груп та ТОВ Міленіум Груп підписано таку видаткову накладну №РН-000005 на підставі якої ТОВ Енерджи Груп прийняло товар.

У звязку з вищевикладеним, право власності на механічну частину ШПМ БЦК 8/5х2,7 перейшло до ТОВ Енерджи Груп та обовязок щодо відповідального зберігання визначеної продукції у ПАТ «НКМЗ» зберігся протягом усіх подій щодо переходу права власності на вказану продукцію в силу приписів ст. 512 Цивільного кодексу України щодо підстав заміни кредитора у зобовязанні.

Таким чином, позивачем доведено наявність між ним та відповідачем господарсько-правових відносин та виникнення між ними господарсько-правових зобовязань.

В силу частини 1 статті 936 Цивільного кодексу України за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов'язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності.

Статтею 953 Цивільного кодексу України передбачено, що зберігач зобов'язаний на першу вимогу поклажодавця повернути річ, навіть якщо строк її зберігання не закінчився.

Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

З огляду на наведене, відповідач мав виконати вимоги позивача щодо відвантаження механічної частини ШПМ БЦК 8/5х2,7. Натомість, він не виконав свої зобовязання належним чином та не надав жодних доказів існування та місцезнаходження зазначеного майна.

Відповідальність зберігача за втрату (нестачу) або пошкодження речі встановлена статтею 950 Цивільного кодексу України, згідно ч. 1 якої за втрату (нестачу) або пошкодження речі, прийнятої на зберігання, зберігач відповідає на загальних підставах.

Відповідно до статті 951 Цивільного кодексу України збитки, завдані поклажодавцеві втратою (нестачею) або пошкодженням речі, відшкодовуються зберігачем: 1) у разі втрати (нестачі) речі - у розмірі її вартості; 2) у разі пошкодження речі - у розмірі суми, на яку знизилась її вартість. Таким чином, приписами даної правової норми встановлено, що збитки, завдані втратою, відшкодовуються зберігачем у розмірі вартості втраченої речі.

З огляду на наведене, невиконанням обовязку щодо відвантаження продукції відповідач спричинив скаржнику збитки, що є підставою для стягнення цих збитків у сумі 10224000,00грн., які складаються з вартості обладнання механічної частини ШПМ БЦК 8/5х2,7), яке знаходилося на відповідальному збереженні відповідача та втрачене ним.

Визначаючи підстави та предмет позову суд має виходити з фактичних обставин, якими обґрунтовані позовні вимоги. Як вбачається з обставин, викладених в позові, позивач посилається на втрату речі переданої на зберігання, тобто, виходячи з приписів ст. 951 Цивільного кодексу України предметом позову є стягнення саме збитків завданих поклажедавцю. Зазначене спростовує висновки суду першої інстанції, що позивачем невірно визначено підстави позову. При цьому судом не враховане посилання позивача на ст.ст. 22, 951 Цивільного кодексу України та ст. 224 Господарського кодексу України.

Також, колегія суддів не приймає доводи відповідача, що договір №07/08-01 від 07.08.2008р. укладений між ТОВ «Торговий Будинок «Металург» та ТОВ «Ніка Груп» рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 03.03.2009р. №34/288-08 визнано недійним, тому він не може створювати юридичних наслідків, у звязку з тим, що постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 13.04.2010р. по справі №34/288-08 рішення господарського суду Дніпропетровської області від 03.03.2009р. скасовано, апеляційну скаргу ТОВ «Ніка Груп» задоволено, в позові відмовлено.

Таким чином, на час розгляду справи зазначений договір не визнано недійсним.

Також не є первинними документами інвентаризаційні описи майна, як належні та допустимі докази в розумінні ст.ст. 34, 36 Господарського процесуального кодексу України, про що зауважив відповідач з посиланням на Закон України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»

Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначені правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» бухгалтерським обліком є процес виявлення, вимірювання, реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації про діяльність підприємства зовнішнім та внутрішнім користувачам для прийняття рішень. Фінансова звітність це бухгалтерська звітність, що містить інформацію про фінансове становище, результати діяльності та рух грошових коштів підприємства за звітний період.

Отже, зважаючи на предмет регулювання Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», його вимоги не поширюються на спірні правовідносини, а відповідно і посилання на його є безпідставним.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

В силу приписів частини 2 статті 34 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

У звязку з вищевикладеним, колегія суддів вважає, що позивачем доведено факт завдання відповідачем збитків у звязку з втратою речі у розмірі її вартості, а саме 10224000грн.00коп.

Рішення з господарського спору повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто зясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі. Рішення може ґрунтуватися лише на тих доказах, які були предметом дослідження і оцінки судом.

Виходячи з аналізу матеріалів справи та вище визначених норм діючого законодавства, судова колегія вважає, що оскаржуване рішення господарського суду у даній справі вказаним вимогам не відповідає.

З огляду на вищевикладене, колегія вважає, що позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Енерджи Груп», м. Кривий Ріг до Публічного акціонерного товариства «Новокраматорський машинобудівний завод», м.Краматорськ Донецької області про відшкодування збитків у розмірі вартості втраченого майна у суму 10224000,00грн. підлягає задоволенню в повному обсязі, а рішення господарського суду Запорізької області від 17.06.2015р. скасуванню.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 49, 99, 101, 102, 103, 104, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Енерджи Груп», м.Кривий Ріг задовольнити.

Рішення господарського суду Запорізької області від 17.06.2015р. у справі №908/2589/15-г скасувати та прийняти нове рішення, яким позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Енерджи Груп», м. Кривий Ріг до Публічного акціонерного товариства «Новокраматорський машинобудівний завод», м.Краматорськ Донецької області про відшкодування збитків у розмірі вартості втраченого майна у суму 10224000,00грн. задовольнити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Новокраматорський машинобудівний завод» (84305, Донецька область, м. Краматорськ, вул. Орджонікідзе, 5 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Енерджи Груп» (50036, м. Кривий Ріг, вул. Софії Перовської, 5, ) збитків у розмірі вартості втраченого майна у суму 10224000,00грн.; 73080грн.00коп.- cуму судового збору за подання позовної заяви.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Новокраматорський машинобудівний завод» (84305, Донецька область, м. Краматорськ, вул. Орджонікідзе, 5 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Енерджи Груп» (50036, м. Кривий Ріг, вул. Софії Перовської, 5, ) 36540грн.00коп. суму судового збору за подання апеляційної скарги.

Доручити господарському суду Запорізької області видати відповідний наказ про примусове виконання Постанови Донецького апеляційного господарського суду від 12.10.2015р., оформивши його у відповідності до приписів Закону України Про виконавче провадження.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий Н.В. Ломовцева

Судді: В.М.Татенко

ОСОБА_2

Надруковано 6 прим.:

1. Позивачу;

2. Відповідачу;

3. Третій особі;

4. У справу,

5. ДАГС,

6. ГСДО