ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" жовтня 2015 р. Справа № 925/1389/15

Господарський суд Черкаської області в складі: головуючого - судді Скиби Г.М., за участю секретаря судового засідання Кенкеч О.С., розглянув у відкритому судовому засіданні справу за позовом закритого акціонерного товариства «Агрошляхбуд», Черкаська область, Черкаський район, с. Червона Слобода, вул. Першотравнева, 2

до публічного акціонерного товариства «Черкасиобленерго», м. Черкаси, вул. Гоголя, 285

про стягнення 26 723,98 грн. заборгованості та санкцій,

за участю повноважних представників:

від позивача: Тертишник С.М. - директор - за посадою;

від відповідача: Легкий Т.І. - за довіреністю.

В розгляді справи оголошувалась перерва з 21.10.2015р. до 09:00 год. 26.10.2015р.

Позивач звернувся в господарський суд Черкаської області з вимогами про стягнення з відповідача 26723,98 грн. боргу та санкцій за виконані роботи на підставі договору будівельного підряду №650-02/12-14 від 18.09.2014р., де сума основного боргу складає 17789,18 грн. Також позивач просить стягнути інфляційні збитки 2472,70 грн., 3% річних - 355,30 грн., 6106,80 грн. пені. Представник позивача вимоги підтримав та просить їх задовольнити. Надав оригінали витребуваних документів.

Представник відповідача вимоги заперечує та вказує про необхідність зарахування однорідних грошових вимог з позивачем та припинення провадження за відсутністю спору у даній справі. Подано письмовий відзив на позов та примірник іншого договору будівельного підряду, де відповідач теж виступає замовником. Подано заяву про зарахування однорідних грошових вимог на суму 22552 грн.

Представник позивача заперечив наявність грошового зобов'язання перед відповідачем за іншим договором підряду №595-02/12-14 від 28.08.2014р., оскільки роботи відповідачем не прийняті і позивач наразі вживає всіх заходів для підписання актів виконаних робіт форми КБ-2, КБ-3.

Представник позивача також вказує, що договір №595-02/12-14 від 28.08.2014р. не є предметом даного спору, цей договір не розірвано сторонами, зустрічний позов про невиконання умов договору №595-02/12-14 від 28.08.2014р. відповідачем не заявлено. Замовник (ПАТ «ЧОЕ») має відшкодувати підряднику понесені витрати.

Оцінюючи докази у справі в їх сукупності та за внутрішнім переконанням, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають до задоволення, з огляду на таке.

У відповідності з положеннями постанови пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012р. №6 «Про судове рішення» рішення з господарського спору повинно прийматись у відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з'ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі.

Сторони спірного договору підряду №650-02/12-14 від 18.09.2014р. є самостійними юридичними особами та суб'єктами господарювання.

Місце проведення господарської діяльності сторін відповідає місцю їх реєстрації згідно даних ЄДРПОУ - положення ст. 93 ЦК України.

Відповідач перебуває в процедурі банкротства, введено мораторій на задоволення вимог кредиторів (ухвала господарського суду Черкаської області від 14.05.2004р. у справі №14-01/1494).

Свої вимоги позивач обґрунтовує такими доводами:

Між сторонами виникли договірні відносини будівельного підряду, що регламентовані гл. 63 ЦК України. Договір будівельного підряду №650-02/12-14 від 18.09.2014р. на виконання робіт по улаштуванню фундаментів під токообмежувальні реактори ЗРУ-110 на підстанції 110/10 кВ «Дніпровська» по вул. Ватутіна, 82 в м. Черкаси.

Вартість виконаних робіт становить 44789,18 грн.

Платіжним дорученням №7053 від 26.09.2014р. відповідач перерахував аванс на виконання робіт в сумі 27000 грн.

08.10.2014р. було складено акт приймання-здачі робіт на 3 фундаменти (приміщення №1).

18.11.2014р. було складено акт приймання-здачі робіт на 3 фундаменти (приміщення №2).

20.11.2014р. підписано акти форми КБ-2, КБ-3 на суму 44780,18 грн. та виписано відповідачу рахунок №43 від 20.11.2014р. на оплату підрядних робіт в сумі 17789,18 грн.

Заборгованість 17789,18 грн. є предметом спору у даній справі та підставою звернення позивача до суду для захисту порушеного права.

На суму заборгованості позивач нараховує 6106,80 грн. пені, 2472,70 грн. інфляційних, 355,30 грн. -3% річних з простроченої суми.

Договір будівельного підряду №650-02/12-14 від 18.09.2014р. не заперечений сторонами, не визнаний в установленому порядку недійсним.

Суд вважає, що сторонами досягнуто згоди по всіх істотних умовах письмового, двостороннього, оплатного, строкового, консенсуального договору. Суд вважає цю заборгованість є поточною, яка не впливає на процедуру банкрутства.

Згідно частини 1 ст. 173 ГК України зобов'язання, що виникає між суб'єктами господарювання, в силу якого один суб'єкт зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта, або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку, є господарським зобов'язанням.

Згідно з частиною 1 ст. 174 ГК України, господарські зобов'язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Згідно зі ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Для виконання окремих видів робіт, встановлених законом, підрядник (субпідрядник) зобов'язаний одержати спеціальний дозвіл.

До окремих видів договорів підряду, встановлених параграфами 2-4 глави 63 ЦК, положення цього параграфа застосовуються, якщо інше не встановлено положеннями цього Кодексу про ці види договорів.

Згідно зі ст. 875 ЦК України за договором будівельного підряду підрядник зобов'язується збудувати і здати у встановлений строк об'єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов'язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов'язок не покладається на підрядника, прийняти об'єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх.

Договір будівельного підряду укладається на проведення нового будівництва, капітального ремонту, реконструкції (технічного переоснащення) підприємств, будівель (зокрема житлових будинків), споруд, виконання монтажних, пусконалагоджувальних та інших робіт, нерозривно пов'язаних з місцезнаходженням об'єкта.

До договору будівельного підряду застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом.

Позивачем виконані на користь Відповідача підрядні роботи з улаштування фундаментів, які прийнято без зауважень.

В розділі 14 Договору встановлено порядок розрахунків за роботу в два етапи: шляхом перерахування авансу 28855 грн. (з ПДВ), та після прийняття виконаних робіт протягом 30 банківських днів (а.с 12).

Рахунки на оплату за виконані та прийняті роботи надіслані Відповідачу.

Проте Відповідач свої зобов'язання в частині оплати за роботи з улаштування фундаментів належним чином не виконав.

Наявність заборгованості підтверджується наявними в справі копіями документів: Договору, акту виконання робіт, акти здачі робіт від 08.10.2014р., від 18.11.2014р., рахунків на оплату: №29 від 17.10.2014р. та №43 від 20.11.2014р., та відсутністю доказів Відповідача про повний та належний розрахунок з Позивачем за отримані роботи та відсутністю заперечень Відповідача у прийнятті виконаних робіт по улаштуванню фундаментів.

Спору в частині об'ємів, вартості та строків виконання робіт немає.

Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом.

Відповідач повністю не розрахувався за виконані роботи в розмірі 17789,18 грн. (основний борг) до цього часу.

Відповідач не заперечив та не спростував належними доказами, в розумінні вимог ст. 33 ГПК України, доводи та вимоги позивача про необхідність розрахунку за виконані роботи з облаштування фундаментів на підстанції «Дніпровська» - з 20.12.2014р.

Свої заперечення відповідач обґрунтовує такими обставинами:

Відповідач перебуває в процедурі банкротства (ухвала господарського суду Черкаської області від 14.05.2004р. у справі №14-01/1494) та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.

Представник відповідача підтверджує дійсність договору будівельного підряду №650-02/12-14 від 18.09.2014р. на виконання робіт по улаштуванню фундаментів під токообмежувальні реактори ЗРУ-110 на підстанції 110/10 кВ «Дніпровська».

Договір будівельного підряду не розірвано в установленому порядку та не визнано недійсним за рішенням суду. Представник відповідача підтверджує наявність заборгованості за виконані роботи в сумі 17789,18 грн.

В той же час відповідач вказує, що за договором будівельного підряду від 28.08.2014р. №595-02/12-14 на облаштування території підстанції «Дніпровська» по вул. Ватутіна, 82 в м. Черкаси позивачу було перераховано грошові кошти на виконання робіт. Позивач тривалий час не приступав до виконання робіт.

Відповідачу не передано робіт на суму 22552,36 грн. Представник відповідача зазначає, що виконання робіт за даним договором втратило для нього інтерес у зв'язку з тривалим простроченням і він вимагає компенсації збитків у виді перерахованих коштів, про що письмово повідомлено підрядника.

Представником відповідача до суду подано заяву про зарахування однорідних грошових вимог з посиланням на норми ст. 601 ЦК України. При цьому зазначає, що згідно вимог ЦК України достатньо заяви однієї сторони. Відповідач не ставить питання про розірвання чи визнання недійним даного договору на облаштування території підстанції «Дніпровська».

Позивач ці доводи заперечує та вказує, що роботи по благоустрою проведені з запізненням з мотивів несвоєчасної передоплати, проведеної відповідачем. Відповідач не подавав зустрічного позову про розірвання спірного договору від 28.08.2014р. №595-02/12-14 чи визнання його недійсним. Представник позивача зазначає, що відповідач має компенсувати позивачу понесені ним затрати за договором. При цьому представник позивача повідомив суду, що акти виконаних робіт до цього часу не підписані сторонами і робота відповідачу не передана. Позивачем вживаються заходи для передачі робіт по благоустрою території замовнику (відповідачу). Позивач заперечує можливість розгляду спору за договором від 28.08.2014р. №595-02/12-14 у даному господарському провадженні.

Суд враховує, що роботи за договором підряду на облаштування території підстанції «Дніпровська» мають виконуватися позивачем на власний ризик за замовленням відповідача. Суд також враховує, що передоплата відповідачем проведена, тобто позивач самостійно несе ризики своєї господарської діяльності.

На підставі викладеного, суд вважає доведеним право відповідача на зарахування однорідних грошових вимог, оскільки наявні взаємні грошові зобов'язання сторін. Позивачем не спростовано доводи відповідача про втрату його інтересу до виконання в натурі спірного договору від 28.08.2014р. №595-02/12-14 про благоустрій території відповідача по вул. Ватутіна, 82 (підстанція «Дніпровська») що відповідає приписам ст. 601 та п. 3 ст. 612 ЦК України. Належить зарахувати однорідні грошові вимоги в сумі 17789,18 грн. та припинити провадження в цій частині за відсутністю предмету спору - п. 1-1 ст. 80 ГПК України.

Відповідно до ст. 230 ГК України передбачено, що порушення зобов'язання є підставою для застосування господарських санкцій (неустойка, штраф, пеня). Штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

За приписами ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Частиною 3 статті 549 ЦУ України встановлено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Зі змісту ст. 627 ЦК України вбачається, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У відповідності до ч. 6 ст. 231 ГК України, штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Згідно з ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, зобов'язаний на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми.

На підставі вказаних вимог позивачем нараховано відповідачу 355,30 грн. - 3% річних за час прострочення виконання грошового зобов'язання, та 2472,70 грн. інфляційних втрат з посиланням на положення ст. 625 ЦК України, а також 6106,80 грн. пені за несвоєчасну оплату виконаних робіт за період з 20.12.2014р. по 20.08.2015р. з урахуванням положень ст.ст. 546, 549 ЦК України.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (чинний з 19.01.2013 року), протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів не нараховується неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші фінансові санкції за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань із задоволення всіх вимог, на які поширюється мораторій; не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання, три проценти річних від простроченої суми тощо.

Судом встановлено, що провадження у справі №14-01/1494 про банкрутство ВАТ «Черкасиобленерго» порушено 14.05.2004р. Одночасно з порушенням провадження у даній справі був введений мораторій на задоволення вимог кредиторів. Отже, дія мораторію на задоволення вимог кредиторів розпочалась з 14.05.2004р.

Пунктом 1 ст. 19 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» мораторій на задоволення вимог кредиторів - це зупинення виконання боржником грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов'язань та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), застосованих до дня введення мораторію.

Згідно з п. 2 ст. 19 цього Закону мораторій на задоволення вимог кредиторів вводиться одночасно з порушенням провадження у справі про банкрутство, про що зазначається в ухвалі господарського суду. Ухвала є підставою для зупинення виконавчого провадження. Про запровадження мораторію розпорядник майна повідомляє органи державної виконавчої служби за місцезнаходженням (місцем проживання) боржника та знаходженням його майна.

Тобто, вказана норма встановлює загальну заборону на нарахування неустойки (штрафу, пені), індексу інфляції за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання, три проценти річних від простроченої суми тощо протягом часу дії мораторію на задоволення вимог кредиторів. Зміст цієї заборони не пов'язаний з визначенням поняття мораторію і не обмежений ним. Заборона чинна протягом дії мораторію.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Вищого господарського суду України від 31.07.2013р. у справі №922/874/13-г, Верховного Суду України від 12.03.2013 року у справі №3-71гс12 та від 01.10.2013 року у справі №3-27гс13, та в постанові Київського апеляційного господарського суду України від 17.12.2014р. у справі № 925/1477/14.

На переконання суду, у зв'язку з дією мораторію з 2004р. вимоги позивача щодо стягнення пені в розмірі 6106,80 грн., 3% річних в сумі 355,30 грн., інфляційних втрат у сумі 2472,70 грн. задоволенню не підлягають. В цій частині позову належить відмовити за необгрунтованістю.

Відповідно до ст.ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Обов'язок доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права.

Згідно ст. 49 ГПК України судові витрати належить покласти на позивача та не стягувати.

Керуючись ст.ст. 49, 82, 84, 85, 80 п. 1-1 ГПК України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Провадження в частині стягнення 17789,18 грн. припинити за відсутністю предмету спору.

В решті вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня прийняття рішення. Сторони у справі протягом цього строку мають право подати апеляційну скаргу до апеляційного суду на вказане рішення через Господарський суд Черкаської області.

Повне рішення складено 27.10.2015р.

Суддя Г.М. Скиба