РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.10.2015Справа №910/24749/15
Суддя Мудрий С.М., розглянувши справу

за позовом публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Надра України"

до публічного акціонерного товариства "Укрнафта"

про стягнення 136 802,89 грн.

Представники:

від позивача: Пономаренко А.Є. - представник за довіреністю № 116 від 19.12.2014 року;

Загарук С.М . - представник за довіреністю № 154 від 20.10.2015 року;

від відповідача: не з'явився.

встановив:

На розгляд господарського суду м. Києва передані позовні вимоги публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Надра України" до публічного акціонерного товариства "Укрнафта" про стягнення 136 802,89 грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що згідно договору про проведення моніторингу та наукового супроводження надрокористування № 7/2976-Р-131М/13 від 19.12.2013 року публічне акціонерне товариство Національна акціонерна компанія "Надра України" виконало для публічного акціонерного товариства "Укрнафта" роботи з проведення моніторингу та наукового супроводження надрокористування з метою видобування корисних копалин на Середняківському родовищі відповідно до умов цього договору.

Протоколом узгодження договірної ціни на 2013 р. від 19.12.2013р. (Додаток № 2 до договору на проведення робіт по моніторингу) між позивачем та відповідачем було встановлено вартість робіт у розмірі 81 865,69 грн.

Публічне акціонерне товариство "Укрнафта" не здійснило оплату за виконані послуги.

Тому позивач звернувся до суду та просив стягнути з відповідача основну суму заборгованості в розмірі 81 865,69 грн., індекс інфляції в розмірі 35 594,47 грн., три відсотки річних в розмірі 1 870,57 грн, пеню в розмірі 17 472,16грн.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 21.09.2015 року порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 05.10.2015 року.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 05.10.2015 року розгляд справи відкладено на 20.10.2015 року, у зв'язку із неявкою представника відповідача у судове засідання.

В судове засідання 20.10.2015 року представник відповідача не з'явився, вимоги ухвали суду від 21.09.2015 року не виконав, про поважні причини неявки суд не повідомив, хоча про час та дату судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомлення про поштового відправлення № 018.

Представник позивача виконав вимоги ухвали суду від 24.03.2015 року.

Представник позивача позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити позов.

Відповідно до ст. 75 ГПК України справа розглядається за наявними матеріалами.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Між публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Надра України" (надалі - виконавець) та публічним акціонерним товариством "Укрнафта" (надалі - замовник) 19.12.2013 року укладено договір про проведення моніторингу та наукового супроводження надрокористування № 7/2976-Р-131М/13, відповідно до умов якого виконавець зобов'язується виконати для замовника роботи, а замовник зобов'язується прийняти й оплатити роботи з проведення моніторингу та наукового супроводження надрокористування з метою видобування вуглеводнів на Середняківському родовищі, відповідно до умов цього договору. Обсяг робіт, етапи (підетапи) та строки їх виконання наведені в календарному плані (додаток № 1), який є невід'ємною частиною цього договору та складається Виконавцем щорічно (п. п. 1.1, 1.2 договору).

Відповідно до п. 5.1. договору, вартість робіт за цим договором визначається Протоколом узгодження договірної ціни у додатках до цього договору на проведення робіт, який є невід'ємною частиною цього договору.

Протоколом узгодження договірної ціни на 2013 р. від 19.12.2013р. (Додаток № 2 до договору на проведення робіт по моніторингу) між позивачем та відповідачем було встановлено вартість робіт у розмірі 81865,69,00 грн.

У п.п. 4.1, 4.2 договору, сторонами визначено, що по завершенню кожного етапу (підетапу) виконавець надає замовнику підписаний ним акт здавання-приймання виконаних робіт в 2-х примірниках та звіт у письмовій формі. Замовник протягом 5 робочих днів з дня одержання звіту та акту здавання-приймання виконаних робіт, якщо вони відповідають умовам договору, зобов'язаний направити Виконавцю підписаний та належним чином оформлений акт здавання-приймання виконаних робіт.

14.01.2014 року позивачем та відповідачем було підписано акт № Н-00000077 здачі-приймання робіт (надання послуг) по договору.

Проте, відповідач в порушення умов договору свої зобов'язання щодо оплати виконаних позивачем робіт на суму 81 865,00 грн. не виконав, у зв'язку з чим у нього виникла заборгованість перед позивачем у вказаному розмірі.

У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, договір є підставою виникнення цивільних прав та обов'язків. Цивільні права і обов'язки виникають як з передбачених законом договорів, так і з договорів, не передбачених законом, але таких, що йому не суперечать.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічні положення містяться і в Господарському кодексі України. Так, відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договорів, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Приписами ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України встановлено, що в силу зобов'язання одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно із ч. 1 ст. 67 Господарського кодексу України відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями і громадянами в усіх сферах господарської діяльності здійснюються на основі договорів.

За своєю правовою природою договір про проведення моніторингу та наукового супроводження надрокористування № 7/2935-Р-128М/13 від 19.12.2013 є договором про надання послуг.

Згідно з ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як встановлено ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з п. 5.2 договору, замовник перераховує виконавцю попередню оплату у розмірі 100% від вартості робіт за відповідним етапом (підетапом). Перерахування попередньої оплати здійснюється на підставі рахунку-фактури виконавця протягом 10 банківських днів з дати отримання рахунку-фактури.

Як встановлено судом, на виконання вимог п. 5.2. договору позивачем 03.11.2014 було направлено на адресу відповідача рахунок-фактуру № Н-00000734 від 03.11.2014 на суму 81 865,69,00 грн. для перерахування грошових коштів за виконані позивачем роботи, отриманий останнім 06.11.2014 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 034.

Проте, відповідач в порушення умов п. 5.2. договору не виконав свої зобов'язання щодо сплати грошових коштів, враховуючи, що 21.11.2014 року сплило 10 банківських днів з дати отримання ПАТ "Укрнафта" рахунку-фактури для оплати робіт по Договору.

Згідно з п. 2.1.2. договору замовник зобов'язався своєчасно та в повному обсязі, згідно з умовами цього договору, здійснювати оплату за виконані роботи.

Доказів здійснення оплати відповідачем суми заборгованості у розмірі 81 865,69,00грн., суду не надано.

Відповідач доказів на спростування обставин, повідомлених позивачем, не надав.

З урахуванням вищевикладеного, враховуючи, що фактично отримані послуги підтверджені матеріалами справи і не спростовані відповідачем, а обов'язок їх оплати встановлений договором, суд прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення основного боргу в повному обсязі в розмірі 81 865,69,00грн.

Позивач за прострочення строків сплати за виконані роботи, керуючись пунктом 6.2 договору нарахував та просить стягнути з відповідача 17 472,16 грн. пені за період прострочення з 21.11.2014 року по 19.05.2015 року.

Відповідно до статті 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Статтею 546 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання зобов'язань може забезпечуватись згідно з договором неустойкою, яку боржник повинен сплатити в разі неналежного виконання зобов'язань.

Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання за кожний день прострочення виконання.

Частина 2 статті 551 Цивільного кодексу України визначає, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до п. 6.2 договору у разі несвоєчасного перерахування попередньої оплати замовник сплачує виконавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення виконання своїх зобов'язань з оплати.

Здійснивши перерахунок пені, з урахуванням умов договору, прострочення відповідачем сплати грошового зобов'язання та порядку розрахунків погодженого сторонами, господарський суд дійшов до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення пені підлягають задоволенню повністю у розмірі 17 472,16 грн. за визначений позивачем період.

Також позивачем заявлено до стягнення з відповідача на підставі ст. 625 ЦК України 35 594,47грн. інфляційних втрат та 1870,57 грн. 3% річних.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, передбачене законом право кредитора вимагати спати боргу з урахуванням, процентів річних та процентів за користування чужими грошовими коштами є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утриманими ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Таким чином, інфляційні нарахування на суму боргу та проценти річних входять до складу грошового зобов'язання і не ототожнюються із санкціями за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов'язань.

Дії відповідача є порушенням вимог договору, тому є підстави для застосування відповідальності за умовами договору та положень статті 625 Цивільного кодексу України.

Здійснивши перерахунок 3 % річних та інфляційних втрат, з урахуванням умов договору, прострочення відповідачем сплати грошового зобов'язання та порядку розрахунків погодженого сторонами, господарський суд дійшов до висновку, що позовні вимоги про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат підлягають задоволенню повністю, а саме у розмірі 35 594,47 грн. та 1870,57 грн. відповідно за визначений позивачем період.

Відповідно до ч.1 статті 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно з ч.1 статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 ГПК України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 44 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно ч. 5 статті 49 ГПК України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. 32-34, ст. 44, ч. 5 ст. 49, 75, ст. ст.82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" (04053, м. Київ, провулок Несторівський, 3-5, код 00135390) на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Надра України" (03151, м. Київ, проспект Повітрофлотський, 54, код 31169745) заборгованість у розмірі 81 865 (вісімдесят одна тисяча вісімсот шістдесят п'ять) грн. 69 коп., індекс інфляції в розмірі 35 594 (тридцять п'ять тисяч п'ятсот дев'яносто чотири) 47 коп., 3 % річних - 1 870 (одна тисяча вісімсот сімдесят) грн. 57 коп., пеню в розмірі 17 472 (сімнадцять тисяч чотириста сімдесят дві) грн. 16 коп. та 2 052 (дві тисячі п'ятдесят дві) грн. 04 коп. судового збору.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до частини 5 статті 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата підписання рішення: 26.10.2015 року.

Суддя С.М. Мудрий