ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"22" жовтня 2015 р. Справа № 918/992/15

Господарський суд Рівненської області у складі судді Качура А.М., розглянувши матеріали справи за позовом: Дочірнього підприємства "Рівненський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Автомобільні дороги України"

до відповідача: Дубровицької районної державної адміністрації

про стягнення заборгованості в сумі 742 066 грн. 52 коп.

Представники:

Від позивача: ОСОБА_1 (довіреність від 05 січня 2015 року);

Від відповідача: не з'явився

Статті 20, 22, 91, 93 ГПК України сторонам роз'яснені.

Відводи з підстав, передбачених ст. 20 ГПК України, відсутні.

Протокол судового засідання складено відповідно до ст. 81-1 ГПК України.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Дочірнє підприємство "Рівненський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Автомобільні дороги України" (позивач) звернулося до господарського суду Рівненської області з позовом до Дубровицької районної державної адміністрації (відповідач) про стягнення заборгованості в сумі 724 066,52 грн., з яких: 500 647,00 грн. основна заборгованість, 9 670,03 грн. 3% річних, 231 749,49 грн. інфляційних втрат, позовні вимоги аргументувавши невиконанням відповідачем умов договору підряду № 463 від 31 жовтня 2014 року в частині повної оплати виконаних робіт.

Ухвалою суду від 28 серпня 2015 року судом порушено провадження у справі № 918/992/15, розгляд справи призначено до слухання в судовому засіданні на 10 вересня 2015 року.

Ухвалою суду від 10 вересня 2015 року судом відкладено розгляд справи на 29 вересня 2015 року.

Ухвалою суду від 29 вересня 2015 року розгляд справи відкладено на 22 жовтня 2015 року.

22 жовтня 2015 року відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, відповідно до змісту якого відповідач просить суд позов задоволити частково, в межах договірної ціни в сумі 599 308,00 грн., та залучити до участі у справі в якості іншого відповідача управління державної казначейської служби України у Дубровицькому районі.

Щодо залучення до участі у справі в якості відповідача управління державної казначейської служби України у Дубровицькому районі суд зазначає, що за змістом статей 23 - 24 Господарського процесуального кодексу України позов може бути подано кількома позивачами чи до кількох відповідачів. Кожний з позивачів або відповідачів щодо іншої сторони виступає в судовому процесі самостійно.

Господарський суд за наявністю достатніх підстав має право до прийняття рішення залучити за клопотанням сторони або за своєю ініціативою до участі у справі іншого відповідача.

Господарський суд, встановивши до прийняття рішення, що позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, може за згодою позивача, не припиняючи провадження у справі, допустити заміну первісного відповідача належним відповідачем.

Про залучення іншого відповідача чи заміну неналежного відповідача виноситься ухвала, і розгляд справи починається заново.

Розглянувши подане відповідачем клопотання про залучення до участі у справі в якості відповідача управління державної казначейської служби України у Дубровицькому районі суд не вбачає підстав для його задоволення, оскільки підстави позову не стосуються вказаної особи, разом з тим, договірні відносини згідно наявних матеріалів справи виникли між позивачем та відповідачем, а підставою для звернення до суду позивачем визначено неналежне виконання відповідачем своїх зобов'язань.

Враховуючи викладене, в задоволенні клопотання про залучення до участі у справі в якості відповідача управління державної казначейської служби України у Дубровицькому районі слід відмовити.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги з підстав зазначених в позовній заяві.

В судове засідання представник відповідача не з'явився, про місце дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином що підтверджується наявним в матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення, разом з тим, у відзиві відповідач просить суд розгляд справи здійснювати без участі його представника.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення присутніх представників сторін, перевіривши копії документів на їх відповідність оригіналам, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

31 жовтня 2014 року між ДП "Рівненський облавтодор" філія "Дубровицький райавтодор" (підрядник, позивач) та Дубровицькою районною державною адміністрацією (замовник, відповідач) було укладено договір підряду № 463 (надалі - договір), відповідно до предмету якого підрядник за дорученням замовника зобов'язався на свій ризик виконати комплекс робіт по об'єкту "Капітальний ремонт вул. Партизанська в с. Берестя Дубровицького району" (далі - роботи) згідно з кошторисною документацією, а замовник зобов'язався надати підряднику будівельний майданчик, передати кошторисну документацію, прийняти та оплатити виконані роботи згідно з умовами чинного договору.

Згідно з пунктом 12.1. договору, чинний договір вступає в силу з моменту його підписання і діє до 31 грудня 2014 року, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за чинним договором.

Пунктами 1.3., 1.4. договору передбачено, що замовник зобов'язаний забезпечити підрядника кошторисною документацією. Обсяг робіт за чинним договором визначаються на підставі кошторисної документації , затвердженої у встановленому порядку.

Відповідно до пунктів 5.1., 5.2. договору, підрядник виконує роботи в обсязі, передбаченому проектно - кошторисною документацією, будівельними нормами та правилами і в строки, визначені в п. 5.2. чинного договору. Сторони погодилися, що строком закінчення виконання робіт є: 30 листопада 2014 року.

Пунктом 2.1. договору передбачено, що загальна вартість робіт за чинним договором, яка підлягає оплаті, визначається на підставі твердої договірної ціни і становить 599 308,00 грн. Згідно з пунктом 2.1. "Порядку реєстрації та обліку бюджетних зобов'язань розпорядників бюджетних коштів та одержувачів бюджетних коштів в органах Державної казначейської служби України", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 02.03.2012 року № 309, бюджетні зобов'язання за цим договором приймаються виключно в межах фактичних надходжень до спеціального фонду бюджету". Ціна цього договору може бути зменшена за взаємною згодою сторін.

Кожна сторона зобов'язується виконувати обов'язки, покладені на неї цим договором, та сприяти другій стороні у виконанні її обов'язків (п. 4.1. договору).

Як передбачено пунктом 4.5 договору, замовник зобов'язаний забезпечити передачу підряднику кошторисної документації будівельного майданчику, інші необхідні вихідні дані відповідно до цього договору, прийняти виконані підрядником роботи, відповідно до умов цього договору.

25 грудня 2014 року представниками сторін складено та скріплено печатками акт № 2 приймання виконаних будівельних робіт на загальну суму 500 647,00 грн.

Згідно з пунктом 3.1. договору, розрахунки за чинним договором здійснюються замовником шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок підрядника за фактично виконані роботи щомісячно на підставі об'ємів виконаних робіт згідно актів форми №КБ-2в та форми №КБ-3, але не більше як 95 % загальної вартості. Остаточний розрахунок проводиться після здачі об'єкту в експлуатацію.

04 серпня 2015 року позивач звернувся до відповідача з листом № 58 від 04 серпня 2015 року в якому просив оплатити вартість виконаних робіт.

Судом з матеріалів справи встановлено, що відповідач свого обов'язку з оплати виконаних робіт не здійснив, доказів оплати заборгованості суду не надав, внаслідок чого за ним утворилася заборгованість в розмірі 500 647,00 грн.

Статтею 875 ЦК України передбачено, що за договором будівельного підряду підрядник зобов'язується збудувати і здати у встановлений строк об'єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов'язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов'язок не покладається на підрядника, прийняти об'єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх.

Договір будівельного підряду укладається на проведення нового будівництва, капітального ремонту, реконструкції (технічного переоснащення) підприємств, будівель (зокрема житлових будинків), споруд, виконання монтажних, пусконалагоджувальних та інших робіт, нерозривно пов'язаних з місцезнаходженням об'єкта.

До договору будівельного підряду застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до змісту статті 879 ЦК України, оплата робіт провадиться після прийняття замовником збудованого об'єкта (виконаних робіт), якщо інший порядок розрахунків не встановлений за погодженням сторін.

За статтею 882 ЦК України, замовник, який одержав повідомлення підрядника про готовність до передання робіт, виконаних за договором будівельного підряду, або, якщо це передбачено договором, - етапу робіт, зобов'язаний негайно розпочати їх прийняття.

Замовник організовує та здійснює прийняття робіт за свій рахунок, якщо інше не встановлено договором. У прийнятті робіт мають брати участь представники органів державної влади та органів місцевого самоврядування у випадках, встановлених законом або іншими нормативно-правовими актами.

Передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною.

Замовник має право відмовитися від прийняття робіт у разі виявлення недоліків, які виключають можливість використання об'єкта для вказаної в договорі мети та не можуть бути усунені підрядником, замовником або третьою особою.

У силу вимог частини 2 статті 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Частиною 1, 2 статті 193 ГК України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 536 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 525 ЦК України, частини 6 статті 193 ГК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У силу вимог частини 1 статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Враховуючи викладене, вимоги позивача до відповідача в розмірі 500 647,00 грн. суд визнає обґрунтованими, а отже такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до частин 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі статтею 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 2 статті 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов'язання (Постанова Верховного суду України від 12.12.11 в справі № 07/238-10).

На підставі частини 2 статті 625 ЦК України, позивач нарахував відповідачу 3 % річних в розмірі 9 670,03 грн. та інфляційні втрати в розмірі 231 749,49 грн.

Здійснивши перерахунок сум нарахованих інфляційних втрат суд зазначає наступне.

Позивач за період прострочення грошового зобов'язання (з січня 2015 року по липень 2015 року) нарахував відповідачу інфляційні втрати. Здійснивши власний перерахунок нарахованих сум, суд приходить до висновку, що до задоволення підлягає 196 754,27 грн. із заявлених позивачем 231 749,49 грн., відтак в задоволенні позовних вимог про стягнення інфляційних втрат в сумі 34 995,22 грн. позивачу слід відмовити.

Розрахунок суми боргу з урахуванням індексу інфляції

Період заборгованостіСума боргу (грн.)Сукупний індекс інфляції за періодІнфляційне збільшення суми боргуСума боргу з врахуванням індексу інфляціі
01.01.2015 - 31.07.1.393196754.27697401.27
Щодо 3 % річних суд зазначає, що заявлені позивачем позовні вимоги про стягнення процентів річних за період з 26 грудня 2014 року по 18 серпня 2015 року в сумі 9 670,03 грн. є законними обґрунтованими та такими що підлягають до задоволення.

Щодо відсутності фінансування з державного бюджету, то суд вважає за необхідне зазначити таке.

Верховний Суд України у своїй постанові від 15.05.2012 року у справі № 3-28гс12 зазначив, що відсутність бюджетних коштів не є підставою для не проведення розрахунків, оскільки на підставі частини 2 статті 617 ЦК України, частини 2 статті 218 ГК та рішення Європейського суду з прав людини у справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" від 18.10.2005 року відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках Державного бюджету України, не виправдовує бездіяльність відповідача та не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання.

Щодо посилань відповідача на невиконання управлінням державної казначейської служби України у Дубровицькому районі обов'язку по перерахунку коштів для погашення заборгованості суд зазначає, що вказані обставини не є предметом розгляду даної справи, та не звільняє відповідача від обов'язку по сплаті заборгованості.

Судовий збір відповідно до статті 49 ГПК України покладається на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 33, 34, 43, 49, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Дубровицької районної державної адміністрації (34100, Рівненська область, м. Дубровиця, вул. Воробинська, 16, ) на користь Дочірнього підприємства "Рівненський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Автомобільні дороги України" (33028, м. Рівне, вул. Остафова 7, ) 500 647 (п'ятсот тисяч шістсот сорок сім) грн. 00 коп. основної заборгованості, 196 754 (сто дев'яносто шість тисяч сімсот п'ятдесят чотири) грн. 27 коп. інфляційних втрат, 9 670 (дев'ять тисяч шістсот сімдесят) грн. 03 коп. 3% річних та 14 141 (чотирнадцять тисяч сто сорок один) грн. 42 коп. судового збору.

3. В задоволенні позовних вимог про стягнення 34 995,22 грн. інфляційних втрат позивачу відмовити

4. Судові витрати в сумі 699, 92 грн. залишити за позивачем.

5. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Повне рішення складено 26 жовтня 2015 року.

Суддя Качур А.М.