ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел. /0552/ 49-31-78
Веб-сторінка: ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 жовтня 2015 р. Справа №923/1490/15

Господарський суд Херсонської області у складі судді Нікітенка С.В., при секретарі Гапоновій К.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом міського комунального підприємства "Херсонтеплоенерго", м. Херсон

до Департаменту екології та природних ресурсів Херсонської обласної державної

адміністрації, м. Херсон

про стягнення 39866,97 грн.

За участю представників сторін:

від позивача - представник ОСОБА_1, довіреність №1519-15 від 04.06.2015р.;

від відповідача - представник ОСОБА_2, довіреність від 09.09.2015р.

Суть спору: міське комунальне підприємство "Херсонтеплоенерго" (позивач) звернулось до суду з позовом, в якому просить стягнути з Департаменту екології та природних ресурсів Херсонської обласної державної адміністрації (відповідач) заборгованість у розмірі 43904,56 грн., з якої: 20334,47 грн. - сума основного боргу, 844,97 грн. - сума 3% річних, 11874,82 грн. - сума пені, 8236,79 грн. - сума інфляції та 2613,51 грн. - сума 7% штрафу.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує посиланнями на умови договору №469 від 03.02.2014р. про постачання теплової енергії, додаткові угоди від 03.04.2014р. та 01.12.2014р. до договору №469 від 03.02.2014р., положення ст.ст. 509, 526, 625 ЦК України та ст.ст. 230, 231 ГК України.

10 вересня 2015 року відповідач надав суду відзив на позовну заяву, в якому відповідач позовні вимоги визнав частково. Даний відзив з додатком суд прийняв до розгляду та долучив до матеріалів справи.

Ухвалою від 15 жовтня 2015р. суд визначив розмір 7% штрафу у розмірі 2576,15 грн., суму пені у розмірі 3616,24 грн. та загальну ціну позову у розмірі 35608,62 грн.

19 жовтня 2015 року представник позивача через канцелярію суду із супровідним листом подав клопотання про зменшення позовних вимог та довідку щодо заборгованості відповідача. З наданого клопотання про зменшення розміру позовних вимог вбачається, що воно за своєю правовою природою є клопотанням про збільшення розміру позовних вимог, оскільки у зв'язку із перерахунком позивачем штрафних та фінансових санкцій сума позовних вимог до відповідача становить 39866,97 грн., з якої: сума основного боргу - 20334,47 грн., сума 3% річних - 617,81 грн., сума пені - 8373,38 грн., сума інфляційних втрат - 8236,79 грн. та 7% штрафу - 2304,52 грн.

Оскільки клопотання позивача про збільшення розміру позовних вимог, не суперечить законодавству, не зачіпає інтересів інших осіб і не порушує охоронювані законом їх права, суд приймає його до розгляду та задовольняє.

Виходячи з викладеного, станом на 26.10.2015р. суд визначає ціну позову у розмірі 39866,97 грн.

22 жовтня 2015 року представник відповідача через канцелярію суду подав заяву, в якій просить залучити до матеріалів справи копію акту здачі-приймання робіт (надання послуг) №647 від 17.02.2014р. та копію акту звіряння взаємних розрахунків за період жовтень 2013р. - серпень 2015р. Дані документи суд прийняв до розгляду та залучив до матеріалів справи.

Представник позивача у судовому засіданні 26.10.2015р. позовні вимоги, з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, надавши аналогічні пояснення тим, які містяться у відзиві на позовну заяву (а.с. 45-46).

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд -

в с т а н о в и в:

Матеріали справи свідчать, що 03.02.2014р. між МКП "Херсонтеплоенерго" (надалі - виробник або позивач) і Департаментом екології та природних ресурсів Херсонської обласної державної адміністрації (надалі - споживач або відповідач) був укладений договір №469 про постачання теплової енергії (надалі - договір).

Відповідно до п.1.1. договору, виробник зобов'язується здійснювати постачання теплової енергії у вигляді гарячої води споживачу згідно з цим договором, а споживач здійснювати оплату в повному обсязі за отриману теплову енергію.

На підставі п.3.1. договору, сума цього договору становить 12800,00 грн., у тому числі ПДВ 20% - 2133,33 грн.

Згідно п.5.1. договору, строк постачання теплової енергії на об'єкти споживача: перший квартал 2014 року.

На підставі п.6.1.2. договору, споживач зобов'язаний згідно з діючим законодавством та правилами ведення бухгалтерського обліку, підписати акти виконаних робіт надані за звітний період, завірити печаткою та один примірник повернути виробнику. У разі неповернення оформленого акту виконаних робіт, обсяг теплової енергії зазначений у акті рахується узгодженим та отриманим споживачем у повному обсязі.

Відповідно до п.11.7.5. договору, оплата за теплову енергію здійснюється споживачем згідно з умовами цього договору не пізніше 25 числа місяця, що наступає за розрахунковим, на розрахунковий рахунок із спеціальним режимом використання (філія - херсонське обласне управління АТ "Державний Ощадний банк України", МФО 352457, р/р 2033, ).

Додатковою угодою від 03.04.2014р. до договору №469 від 03.02.2014р. "Про постачання теплової енергії" сторони виклали пункти 3.1., 5.1., 10.1. договору в наступних редакціях:

"п.3.1. Сума цього договору становить 34300,00 грн., у тому числі ПДВ 20% - 5716,67 грн.

п.5.1. Строк постачання теплової енергії на об'єкти споживача: 2014 рік.

п.10.1. Даний договір діє з моменту підписання до 31 грудня 2014 року." (а.с. 13).

Як вбачається з матеріалів справи, позивач свої договірні зобов'язання щодо постачання відповідачу теплової енергії у 2014 році виконав належним чином, що підтверджується актами здачі-приймання робіт на загальну суму 46463,67 грн. (а.с. 21-26).

Відповідач, в порушення умов договору, частково не виконав зобов'язання з оплати за теплову енергію у встановлені договором строки, у зв'язку з чим за ним рахується заборгованість перед позивачем по сумі основного боргу у розмірі 20334,47 грн.

У зв'язку із виниклою сумою основного боргу у розмірі 20334,47 грн., позивачем було здійснено відповідачу нарахування сум пені, штрафу, інфляційних втрат та 3% річних за прострочення виконання грошових зобов'язань за договором.

Обґрунтовуючи підстави позову, позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору в частині своєчасних розрахунків за спожиту теплову енергію, внаслідок чого позивачем нараховано відповідачу, з урахуванням клопотання про зменшення розміру позовних вимог, 39866,97 грн. заборгованості, з якої: сума основного боргу - 20334,47 грн., сума 3% річних - 617,81 грн., сума пені - 8373,38 грн., сума інфляційних втрат - 8236,79 грн. та 7% штрафу - 2304,52 грн.

Проаналізувавши заявлені позовні вимоги з положеннями чинного законодавства, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 174 Господарського кодексу України, договір є підставою для виникнення цивільних прав і обов'язків (господарських зобов'язань).

Відповідно до положень ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до статті 202 ГК України, господарське зобов'язання припиняється: виконанням, проведеним належним чином; зарахуванням зустрічної однорідної вимоги або страхового зобов'язання; у разі поєднання управненої та зобов'язаної сторін в одній особі; за згодою сторін; через неможливість виконання та в інших випадках, передбачених цим Кодексом або іншими законами. Господарське зобов'язання припиняється також у разі його розірвання або визнання недійсним за рішенням суду. До відносин щодо припинення господарських зобов'язань застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 598 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом, зокрема, виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 цього кодексу).

Отже, чинне законодавство не припиняє грошових зобов'язань боржника та не виключає його відповідальності за порушення строків розрахунків.

Факт порушення відповідачем умов договору підтверджується матеріалами справи та поясненнями самого ж відповідача.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно ч. 1. ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до положень ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Доказів погашення заявленої до стягнення суми основного боргу у розмірі 20334,47 грн. відповідачем суду не надано.

З огляду на викладене, позовні вимоги в частині стягнення суми основного боргу у розмірі 20334,47 грн. є доведеними і обґрунтованими.

Щодо позовних вимог в частині стягнення з відповідача суми пені у розмірі 8373,38 грн. та суми 7% штрафу у розмірі 2304,52 грн., суд зазначає наступне.

Відповідно до положень ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 2 статті 551 ЦК України передбачено, що в разі, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Статтею 230 ГК України передбачено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ч.4 ст. 231 ГК України, у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобовязання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобовязання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Право на нарахування пені та штрафу сторони узгодили в п.11.8.5. договору, яким передбачили, що за несвоєчасну оплату за спожиту теплову енергію у встановлений договором термін, згідно ст. 231 ГК України від 16.01.2003р. нараховується пеня в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення платежу, а за прострочення понад 30 днів додатково стягується штраф у розмірі 7 (сім) відсотків вказаної вартості.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань", платники коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню у розмірі, що встановлюється за згодою сторін. При цьому статтею 3 Закону встановлено, що розмір пені не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Статтею 232 (ч.6) Господарського кодексу України встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня коли зобов'язання мало бути виконано.

Згідно поданого позивачем до суду 19.10.2015р. клопотання про зменшення позовних вимог, заявлені до стягнення суми пені та 7% штрафу, за період з 26.02.2014р. по 20.08.2015р., у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, склали 8373,38 грн. та 2304,52 грн. відповідно.

Суд, за допомогою калькулятора підрахунку заборгованості та штрафних санкцій системи "Ліга" (з врахуванням Порядку проведення підрахунку заборгованості та штрафних санкцій, затвердженого листом Верховного Суду України від 03.04.1997р. №62-97р. "Рекомендації відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ") перевірив розрахунок пені та 7% штрафу, з урахуванням приписів ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань", ч.6 ст. 231 та ч.6 ст. 232 ГК України, у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який стягується пеня та 7% штрафу, розрахунок має наступний вигляд:

Пеня (за січень 2014р.).

Сума боргу (грн.)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір облікової ставки НБУРозмір подвійної облікової ставки НБУ в деньСума пені за період прострочення
8432.4126.02.2014 - 25.03.2014286.5000 %0.036 %*84.09

Сума боргу (грн.)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір облікової ставки НБУРозмір подвійної облікової ставки НБУ в деньСума пені за період прострочення
8166.3426.03.2014 - 14.04.2014206.5000 %0.036 %*58.17
8166.3415.04.2014 - 24.04.2014109.5000 %0.052 %*42.51

Сума боргу (грн.)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір облікової ставки НБУРозмір подвійної облікової ставки НБУ в деньСума пені за період прострочення
1932.4125.04.2014 - 12.06.2014499.5000 %0.052 %*49.29

Таким чином, загальна сума пені за січень 2014р. складає 234,06 грн.

Пеня (за лютий 2014р.).

Сума боргу (грн.)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір облікової ставки НБУРозмір подвійної облікової ставки НБУ в деньСума пені за період прострочення
7442.2326.03.2014 - 14.04.2014206.5000 %0.036 %*53.01
7442.2315.04.2014 - 15.06.2014629.5000 %0.052 %*240.19

Сума боргу (грн.)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір облікової ставки НБУРозмір подвійної облікової ставки НБУ в деньСума пені за період прострочення
5774.6416.06.2014 - 09.07.2014249.5000 %0.052 %*72.14

Сума боргу (грн.)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір облікової ставки НБУРозмір подвійної облікової ставки НБУ в деньСума пені за період прострочення
3574.6410.07.2014 - 16.07.201479.5000 %0.052 %*13.03
3574.6417.07.2014 - 13.08.20142812.5000 %0.068 %*68.55

Сума боргу (грн.)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір облікової ставки НБУРозмір подвійної облікової ставки НБУ в деньСума пені за період прострочення
3286.9514.08.2014 - 25.09.20144312.5000 %0.068 %*96.81

Таким чином, загальна сума пені за лютий 2014р. складає 543,73 грн.

Пеня (за березень 2014р.).

Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір облікової ставки НБУРозмір подвійної облікової ставки НБУ в деньСума пені за період прострочення
4879.3226.04.2014 - 16.07.2014829.5000 %0.052 %*208.27
4879.3217.07.2014 - 25.10.201410112.5000 %0.068 %*337.54

Таким чином, загальна сума пені за березень 2014р. складає 545,81 грн.

Пеня (за грудень 2014р.).

Сума боргу (грн.)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір облікової ставки НБУРозмір подвійної облікової ставки НБУ в деньСума пені за період прострочення
12168.1326.01.2015 - 05.02.20151114.0000 %0.077 %*102.68
12168.1306.02.2015 - 03.03.20152619.5000 %0.107 %*338.04
12168.1304.03.2015 - 25.07.201514430.0000 %0.164 %*2880.35

Таким чином, загальна сума пені за грудень 2014р. складає 3321,07 грн.

7% штрафу.

Січень 2014 року.

8166,34 грн. х 7% = 571,64 грн.

Лютий 2014 року.

7442,23 грн. х 7% = 520,96 грн.

Березень 2014 року.

4879,39 грн. х 7% = 341,55 грн.

Грудень 2014 року.

12168,13 грн. х 7% = 851,76 грн.

Отже, за здійсненим судом розрахунком пені, сума пені становить 4644,67 грн. Пеня у розмірі 3728,71 грн. заявлена позивачем до стягнення безпідставно, а тому задоволенню не підлягає.

За здійсненим судом розрахунком штрафу, сума 7% штрафу становить 2285,93 грн. 7% штрафу у розмірі 18,59 грн. заявлені позивачем до стягнення безпідставно, оскільки 30 денна прострочка платежу за січень 2014 року виникла лише з суми 8166,34 грн. (а.с. 27), а не з 8432,41 грн., як зазначає позивач.

У судовому засіданні представник позивача погодився з вищенаведеним судом розрахунком сум пені та штрафу.

Таким чином, позовні вимоги щодо стягнення пені та 7% штрафу підлягають задоволенню частково, лише у розмірі 4644,67 грн. та 2285,93 грн. відповідно.

Доказів погашення заявлених до стягнення сум пені та 7% штрафу відповідачем суду не надано.

Крім того, позивачем за прострочене відповідачем зобов'язання нараховані відповідачу інфляційні втрати за весь час прострочення та 3% річних, розмір яких складає 8236,79 грн. та 617,81 грн. відповідно.

Стаття 625 ЦК України допускає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Індекс інфляції є статистичною інформацією, яка щомісячно надається Держкомстатом та публікується в газеті "Урядовий кур'єр" та на офіційному веб-сайті Державного комітету статистики України (http://www.ukrstat.gov.ua). Вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції є правом кредитора. Індекс інфляції, застосований у розрахунку відповідача, відповідає таким даним.

В разі, якщо сторони в договорі не передбачили сплату процентів річних та їх розмір, підлягають сплаті три проценти річних від простроченої суми за весь час прострочення. Проценти річних є самостійною формою цивільно-правової відповідальності за порушення грошових зобов'язань та можуть стягуватися поряд із пенею.

Перевіривши розрахунок сум інфляційних втрат та 3% річних, наведений позивачем, суд визнав їх обґрунтованим.

Доказів сплати нарахованих сум інфляційних втрат у розмірі 8236,79 грн. та 3% річних у розмірі 617,81 грн., відповідачем суду не надано, а отже вони підлягають задоволенню.

Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення суми пені у розмірі 4644,67 грн., суми 7% штрафу у розмірі 2285,93 грн., суми інфляційних втрат у розмірі 8236,79 грн. та суми 3% річних у розмірі 617,81 грн. підлягають задоволенню, оскільки вони погоджені та розраховані у встановленому законом порядку.

Відповідно до положень ст.ст. 33, 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги підлягають частковому задоволенню.

Суд відхиляє заперечення відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву, що сума основного боргу за договором складає 12168,13 грн., з огляду на наступне.

Так, відповідно до умов п. 11.7.8. договору сторони встановили, що у разі наявності заборгованості за спожиту теплову енергію в минулі періоди, виробник має право, незалежно від призначення платежу в платіжному дорученні, зараховувати поточний платіж, як погашення заборгованості за минулий період, з обов'язковим повідомленням споживача про здійснені заходи.

Отже, платіжне доручення №26 від 25.02.2014 на суму 8700,00 грн. (а.с. 52) було зараховано позивачем згідно пункту 11.7.8. договору №469 від 03.02.2014р, як погашення заборгованості за минулий період, а саме грудень 2013р. у сумі 8166,34грн. про що відповідача було повідомлено листом №297-07 від 29.01.2014р. Залишок суми - 533,66 грн. було зарахована за січень 2014р.

Суд також відхиляє викладене у відзиві на позовну заяву клопотання відповідача про зменшення сум штрафних санкцій до 1 грн., з огляду на наступне.

Посилання відповідача на той факт, що Департамент є місцевим органом державної виконавчої влади та повністю фінансується з Державного бюджету України, інших джерел фінансових надходжень не має, кошторисом на 2015 рік коштів для сплати пені та штрафів не передбачені, не є підставою для зменшення штрафних санкцій до 1 грн., оскільки умовами договору також не передбачено звільнення його від сплати пені та штрафу у випадку відсутності коштів на оплату цих сум.

Відповідно до пункту 3.17.4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 року "Про деякі питання практики застосування ГПК України", вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання, господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Відповідачем не надано суду належних доказів в обґрунтування клопотання щодо зменшення пені та штрафу до 1, оскільки зменшення штрафних санкцій судом вирішується з урахуванням матеріальних інтересів сторін, їх фінансованого стану, ступеню вини відповідача у виникненні спору, наявності інфляційних процесів в економіці держави та інших обставин справи, які б свідчили про можливість зменшення пені.

При цьому, слід також враховувати, що за змістом частини першої статті 229 ГК України та частини першої ст. 625 ЦК України, за невиконання грошового зобовязання боржник відповідає, хоч би його виконання стало неможливим не тільки в результаті його винних дій чи бездіяльності. Тобто боржник не звільняється від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання грошового зобовязання за будь-яких обставин.

Окрім того, ч.2 ст. 218 ГК України передбачає, що відсутність у боржника необхідних коштів не вважаються обставинами, які є підставою для звільнення боржника від господарсько-правової відповідальності.

Тому, є помилковим посилання відповідача, як на підставу для зменшення штрафних санкцій - відсутність коштів для оплати даних сум, внаслідок чого його доводи не можуть бути підставою для зменшення штрафних санкцій до 1 грн.

Інші заперечення відповідача, викладені ним у відзиві на позовну заяву, не приймаються судом до уваги, оскільки спростовуються вищевикладеними обставинами.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судовий збір покладається на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини судового рішення і повідомлено представникам сторін про дату складення повного рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 44, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Департаменту екології та природних ресурсів Херсонської обласної державної адміністрації (73000, м. Херсон, пров. Козацький, 10, ) на користь міського комунального підприємства "Херсонтеплоенерго" (73003, м. Херсон, Острівське шосе, 1, ) суму основного боргу у розмірі 20334,47 грн., суму пені у розмірі 4644,67 грн., суму 7% штрафу у розмірі 2285,93 грн., суму інфляційних втрат у розмірі 8236,79 грн., суму 3% річних у розмірі 617,81 грн. та 1503,04 грн. судового збору.

3. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Наказ видати стягувачу після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 02.11.2015р.

Суддя С.В. Нікітенко