ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

27.10.2015 Справа № 908/4494/15

Господарський суд Донецької області у складі головуючої судді Демідової П.В.

При секретарі судового засідання Дейнегі В.В.

Розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Публічного акціонерного товариства « Український ОСОБА_1», м.Київ

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Транспортна компанія «Статус Донбасу» м.Донецьк, Донецької області

про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 381 512,51 грн.

За участю представників сторін:

Від позивача: ОСОБА_2 за довіреністю.

Від відповідача: не зявився.

Суд перебував в нарадчій кімнаті 27.10.2015р. з 10.50 год. по 10.55 год.

Суть справи:

Публічне акціонерне товариство «Український ОСОБА_1», м. Київ, звернулося з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Транспортна компанія «Статус Донбасу», м.Донецька Донецької області про стягнення заборгованості за кредитним договором № КТДЕЮ/321883.13 від 12.12.2013 року в сумі 381 512,51 грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем зобов'язань за кредитним договором № КТДЕЮ/321883.13 від 12.12.2013 року (далі Кредитний договір).

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 11.08.2015 року матеріали справи направлені за підсудністю до господарського суду Донецької області.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 18.08.2015р. позов прийнято до провадження та порушено провадження по справі №908/4494/15.

Враховуючи неявку представників відповідачів, часткове невиконання сторонами вимог ухвали про порушення провадження у справі та ненадання позивачем витребуваних документів у повному обсязі згідно зі ст. 77 ГПК України судове засідання відкладалось.

Разом з позовом позивач надав клопотання про витребування від відповідача кредитного договору, договорів забезпечення, доказів виконання зобовязань за кредитним договором. В обґрунтування клопотання позивач посилається на те, що центральний офіс банку в місті Донецьку був захоплений, всі документи залишилися в офісі, надати договір, на підставі якого здійснюється стягнення не представляється можливим. В підтвердження зазначеного факту надано витяг з реєстру кримінальних проваджень № 000287.

Суд розглянув клопотання позивача та задовольнив його. Проте відповідач в судові засідання не зявлявся та вимоги ухвали від 18.08.2015 року не виконав.

В обґрунтування позовних вимог позивач надав виписки з рахунків другого класу Плану рахунків бухгалтерського обліку банків України, відкритих для відображення заборгованості відповідача за кредитним договором, з яких вбачається надання кредитних коштів на поточний рахунок позичальника та часткове виконання відповідачем зобовязань за договором. До того ж, Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Укрбізнесбанк» до матеріалів справи надала Прінтскрін (роздруківка) з автоматизованої бази банківської системи «СКРУДЖ-3» , з якого вбачається, що в операційної системі банку обліковується кредитна операція відносно клієнта 321883 ТОВ ТК «Сатус Донбасу» (код ОКПО37492707) на умовах Рег. № КДЕЮ/321883.13 від 12.12.2013 року на суму 292 148,00 грн. зі строком з 12.12.2013року по 11.12.2017 року , із застосуванням ставки 19,00000000 %, характеристика : відзивна кредитна лінія.

За змістом Постанови Правління Національного Банку України від 18.06.2003 N 254 « Про затвердження Положення про організацію операційної діяльності в банках України», інформаційне забезпечення операційної діяльності банків включає програмно-технічні комплекси автоматизації банківської діяльності, взаємозв'язки для обміну інформацією між ними, телекомунікаційну інфраструктуру, внутрішні нормативні документи та інструкції щодо їх застосування. За допомогою інформаційного забезпечення операційної

діяльності має забезпечуватися:

хронологічне та систематичне відображення всіх операцій у регістрах бухгалтерського обліку на підставі первинних документів;

своєчасне та повне відображення всіх операцій банку та його відділень у регістрах бухгалтерського обліку банку (філії);

складання звітності (фінансової, статистичної, управлінської,податкової тощо);

взаємозв'язок даних синтетичного та аналітичного обліку. Банк

у разі невідповідності структури рахунків аналітичного і синтетичного обліку забезпечує їх взаємозв'язок за допомогою перехідних таблиць;

накопичення та систематизація операцій у розрізі економічних показників, потрібних для складання звітності;

розрахунок економічних показників, що визначені відповідними методиками Національного банку;

можливість оперативного аналізу фінансової діяльності банку в розрізі структурних підрозділів;

інтегрованість з інформаційними системами Національного банку;

інтегрованість усіх складових систем автоматизації банківської діяльності, можливість отримувати інформацію про здійснені операції в будь-якому розрізі;

уніфікація програмно-технічних рішень та технологій для структурних підрозділів банку;

можливість нарощування функціональних характеристик програмного забезпечення, а також його адаптація в разі зміни нормативної бази щодо операцій.

За приписами п.п. 3.4, 3.8 вказаного Положення внесення відомостей щодо умов кредитування клієнтів, всіх здійснених фінансових операцій до програмного комплексу банку, а також докладний опис кожної банківської операції.

30.09.2015 року позивач надав до матеріалів справи копію додаткової угоди до кредитного договору № КТДЕЮ/321883.13 від 28.04.2014 року, якою сторони встановили графік погашення кредиту починаючи з квітня 2014 року. Реквізити кредитного договору, розмір відсоткової ставки кредиту співпадають з умовами, вказаними позивачем в позовної заяві, роздруківки із системи «СКРУДЖ-3».

Враховуючи приписи ст. 55 Конституції України, 16 ЦК України , 1 ГПК України, за змістом яких кожному гарантовано захист порушених прав у суді, а також те, що втрата договору, на підставі якого позивач намагається захистити порушене право, не може бути підставою для обмеження в конституційних правах , суд зазначає , що в умовах невиконання відповідачем зобовязань за ухвалами, захоплення офісу банку в Донецьку, справа підлягає розгляду в межах документів та доказів, наданих позивачем та не спростованих відповідачем.

Враховуючи викладене, в умовах невиконання відповідачем зобовязань за ухвалами, захоплення офісу банку в Донецьку, суд приймає роздруківку з операційної системи «СКРУДЖ-3», копію наданої додаткової угоди та додатку № 1 до неї, виписки з рахунків другого класу як належний доказ існування кредитної операції.

В судовому засіданні 27.10.2015р. представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не зявився.

Перед початком розгляду справи по суті представника позивача було ознайомлено з правами та обовязками, передбаченими ст.22 ГПК України.

Господарський суд Донецької області, з метою своєчасного повідомлення відповідача про порушення провадження по справі, направив на адреси відповідача, які зазначені в єдиному державному реєстрі юридичних та фізичних осіб субєктів підприємницької діяльності, відповідну ухвалу. 19.08.2015р. господарським судом Донецької області складено акт, про неможливість направлення кореспонденції на адресу відповідача в м. Донецьк. Складання актів мотивовано листом Харківської дирекції Українського державного підприємства поштового звязку Укрпошта № 7-14-197 від 06.05.2015р. про припинення приймання поштових відправлень на /з територію (ї) Донецької та Луганської областей, у т.ч. місто Донецьк.

Відтак, на офіційному веб-порталі Судова влада України (dn.arbitr.gov.ua), у розділі Новини та події суду були розміщені оголошення про дату та час судових засідань по справі №908/4494/15.

В порядку Закону України Про доступ до судових рішень, ухвала про порушення провадження у справі та ухвали про відкладання розгляду справи були розміщені на офіційному сайті Єдиного державного реєстру судових рішень (http://www.reyestr.court.gov.ua).

Таким чином, господарським судом було вжито всіх можливих та залежних від суду заходів для повідомлення відповідачів про наявність порушеної справи № 908/4494/15 та призначених до розгляду судових засідань (про день, місце та час кожного судового засідання).

За змістом правової позиції Вищого господарського суду України, викладеної в п.3.9.2 постанови №18 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору. При цьому неявка у судове засідання однієї з сторін, належним чином повідомленої про час і місце цього засідання, не перешкоджає такому переходові до розгляду позовних вимог, якщо у господарського суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи, передбачені частиною першою статті 77 ГПК України (п.3.12 постанови).

Оскільки у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору та сторонами не надано доказів в підтвердження поважності причин неявки його повноважного представника в судове засідання, справа розглядається відповідно до ст.75 ГПК України без явки відповідача за наявними в ній матеріалами.

У відповідності до п.п.2, 3, 4 ч.2 ст.129 Конституції України, ст.ст.42,43 ГПК, ст.33 ГПК України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст.34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. За приписами ст.43 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Як зазначає позивач, та не спростовує відповідач, 12 грудня 2013 року між Публічним акціонерним товариством «Український ОСОБА_1» (далі позивач або банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю ТК «Статус Донбасу» (далі позичальник або відповідач) був укладений кредитний договір № КТДЕЮ/321883.13 , за умови якого ОСОБА_1 надає позичальнику кредит в сумі 292 148,00 грн. на строк до 11.12.2017 року зі сплатою процентної ставки 19 % річних. Згідно п.4.5 та додатку № 1 до договору сторони встановили графік погашення кредитної заборгованості рівними частинами з квітня 2014 року.

Враховуючи відсутність повного тексту договору, суд застосовує до спірних відносин норми §2 глави 71 Цивільного кодексу України та ст. 345-346 Господарського кодексу України (далі ГК України).

Впродовж дії кредитного договором позивачем надавалися грошові кошти в межах встановленого ліміту. Станом на 31.07.2015 року, як зазначає позивач, у відповідача утворилась заборгованість в розмірі за кредитом 269 190, 00 грн., за процентами 69 604, 33 грн, яка підтверджується наявними в матеріалах справи виписками по особливим рахункам № № 8304, 8304, 8304 відкритими в ПАТ « Український ОСОБА_1 для відображення кредитних операцій та обліку заборгованості за кредитним договором. За змістом ст.ст. 1, 9 Закону України „ Про бухгалтерський облік та фінансову звітність бухгалтерській облік та його відображення у відповідних регістрах обліку є належними доказами, які підтверджують проведення господарської операції.

Таким чином, суд вважає доведеним факт надання кредитних коштів відповідачеві в межах укладеного кредитного договору та наявну заборгованість на час розгляду справи.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України (далі ГК України), ст.ст.525,526 ЦК України, субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобовязань, крім випадків, передбачених законом.

У відповідності до ст. 1 Закону України „Про бухгалтерський облік та фінансову звітність, бухгалтерський облік це процес виявлення, вимірювання, реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації про діяльність підприємства зовнішнім та внутрішнім користувачам для прийняття рішень. Таким чином, суд приймає виписки з рахунків № № 8304, 8304, 8304 як належні докази, якими підтверджується надання кредитних коштів та наявність спірної заборгованості за кредитом та відсотками. Також, судом враховано, що виходячи зі змісту наданих виписок вбачається частково виконання позичальником зобовязань за кредитним договором.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України (далі ГК України), ст.ст.525,526 ЦК України, субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобовязань, крім випадків, передбачених законом.

Згідно ст. 1054 ЦК України , до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України. У відповідності до ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Зі змісту документів, які надані позивачем в обґрунтування позову додаткової угоди від 28.04.2014 року та додатку № 1 до неї, відповідач прийняв на себе зобовязання повертати кредит частинами. Проте, як свідчать матеріали справи, зобовязання в цієї частині відповідачем не виконані у звязку з чим заборгованість та заборгованість складає 269 190,00 грн. Враховуючи викладене, приписи ст. ст. 1050, 1054 ЦК України, п.3.2 Постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання вирішення спорів, що виникають з кредитних договорів» № 1 від 24.11.2014 року, вимоги позивача щодо дострокового стягнення всієї заборгованості за кредитом є правомірними .

Також, позивач заявляє до стягнення заборгованість за комісіями в сумі 10 225,18 грн., штрафні санкції в сумі 1 379,72 грн., пеню в сумі 31 113,28 грн.

Відповідно до ст.ст.611, 612 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив виконання зобовязання, якщо він не приступив до його виконання або не виконав у строк, встановлений договором або законом. Особливості регулювання відповідальності за порушення грошових зобовязань у відносинах субєктів господарювання визначаються приписами статей 534, 549-552 ЦК України, статей 229-234 ГК України та Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань. Зі змісту викладених норм вбачається, що встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафу) відбувається за угодою сторін.

Виходячи зі змісту інформації, наданої позивачем з системи «СКРУДЖ» та копій додаткової угоди та додатку до неї, не вбачається ані встановлення комісійної винагороди, ані встановлення штрафних санкцій.

Проте, враховуючи відсутність належних та допустимих доказів, якими обґрунтоване право позивача на комісію, штрафні санкції та пеню за приписами ст. 33, 34 ГПК України є підставою для відмову в задоволені позову в цієї частині, у звязку із недоведеністю.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судовий збір покладається на відповідачів.

Враховуючи викладене та керуючись ст.129 Конституції України, ст.ст. 525, 526, 534, 549-552, 554, 611, 612, 629, §2 Глави 71 Цивільного кодексу України, ст.ст.193, 229-234, 345-346 Господарського кодексу України, ст.1, 3 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань, ст.ст.1, 4, 22, 33, 34, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Український ОСОБА_1», м. Київ, до Товариства з обмеженою відповідальністю « Транспортна компанія «Статус Донбасу» м.Донецьк, Донецької облас,ті про стягнення заборгованості за кредитним договором № КТДЕЮ/321883.13 від 12.12.2013 року в сумі 381 512,51 грн. задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю « Транспортна компанія «Статус Донбасу» (83076, м. Донецьк, Донецька область, вул. Ромена Ролана,18, ) на корить Публічного акціонерного товариства « Український ОСОБА_1» (фактична адреса : 02660, Київ, проспект Гагаріна, 23, , юридична адреса : 83001, м. Донецьк, вул.Артема,125 ) заборгованість за кредитним договором № КТДЕЮ/321883.13, яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 269 190,00 грн., заборгованості за відсотками в сумі 69 604,33 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю « Транспортна компанія «Статус Донбасу» (83076, м. Донецьк , Донецька область, вул. Ромена Ролана,18, ) на користь державного бюджету України (отримувач: Управління державної казначейської служби м.Харькова , банк отримувача: ГУ ДКСУ у Харківській області, МФО 851011, , рахунок 3002, код бюджетної класифікації 22030001) судовий збір в сумі 6 775,88 грн.

В задоволені решти позовних вимог - відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В судовому засіданні 27.10.2015р. оголошено вступну та резолютивну чистини рішення. Повний текст рішення за правилами ст.ст.84-85 ГПК України підписано 30.10.2015р.

Суддя П.В. Демідова