ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.10.2015р. Справа № 914/2784/15

За позовом:Фермерського господарства «Рисовський», с. Зубра, Пустомитівський район, Львівська область;
до відповідача:Львівської міської ради, м. Львів;
про:надання під реконструкцію частини галереї торгового центру на проспекті ОСОБА_1 109 у м. Львові для торгівлі продуктами бджільництва земельну ділянку площею 15 кв. м. на право власності, оренди, суперфіцію
Суддя - Крупник Р.В. Секретар - Айзенбарт А.І.
Представники сторін:
від позивача:ОСОБА_2 голова ФГ «Рисовський»;
від відповідача:ОСОБА_3 представник (довіреність №1104-вих.-217 від 30.03.2015р.).

Представникам сторін роз'яснено права та обов'язки, передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК України. Заяв про відвід судді та здійснення технічної фіксації судового засідання не надходило.

СУТЬ СПОРУ:

13.08.2015р. на адресу господарського суду Львівської області поступила позовна заява Фермерського господарства «Рисовський» (надалі Позивач) до Львівської міської ради (надалі Відповідач) про надання під реконструкцію частини галереї торгового центру на проспекті ОСОБА_1 109 у м. Львові для торгівлі продуктами бджільництва земельну ділянку площею 15 кв. м. на право власності, оренди, суперфіцію.

Ухвалою суду від 17.08.2015р. порушено провадження у справі, її розгляд призначено на 03.09.2015р. В судовому засіданні 03.09.2015р. було оголошено перерву до 28.09.2015р. Ухвалою від 28.09.2015р. суд відклав розгляд справи на 15.10.2015р. Ухвалою від 15.10.2015р. суд продовжив строк розгляду справи на п'ятнадцять днів, її розгляд відклав на 26.10.2015р.

Представник позивача в судове засідання зявився, позовні вимоги підтримав, просив суд позов задоволити повністю.

Заявлені позовні вимоги обґрунтовує тим, що позивач неодноразово звертався до відповідача з заявами про надання йому в користування земельної ділянки площею 15 кв.м. за адресою: м. Львів, пр. Ч. Калини, 109 під павільйон торгівлі продуктами бджільництва. У звязку з тим, що звернення фермерського господарства міською радою розглянуті не були, позивач звернувся з позовом до суду. Рішенням господарського суду Львівської області від 17.01.2012р. у справі №5015/6840/11 визнано порушеним право фермера ОСОБА_2 на розгляд заяв про надання в користування земельних ділянок та надання обґрунтованої відповіді. Крім цього, постановою Пустомитівського районного суду від 25.12.2014р. визнано неправомірною бездіяльність відповідача щодо розгляду заяв позивача про надання земельної ділянки площею 15 кв.м. під реконструкцію частини галереї торгового центру на пр. Ч. Калини, 109 у м. Львові згідно представленого проекту. Як зазначає представник, незважаючи на винесені судові рішення, відповідач і надалі ухиляється від розгляду поданих ним заяв про надання в користування земельної ділянки, чим порушує право позивача на гарантії підприємців, право на державну підтримку та сприяння підприємництву, право залучення матеріальних ресурсів. Відтак, керуючись зокрема, ст. 7 ЗУ «Про фермерське господарство» (якою передбачено, що у разі відмови органів державної влади та органів місцевого самоврядування у наданні земельної ділянки для ведення фермерського господарства питання вирішується судом), ст. 123 Земельного кодексу України позивач просить суд позов задоволити в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання зявився, проти позову заперечив, просив в задоволенні позовних вимог відмовити.

Заперечуючи проти позову зазначає, що необхідною умовою укладення договору оренди земельної ділянки є наявність рішення відповідного органу про надання земельної ділянки. Оскільки питання регулювання земельних відносин вирішується виключно на пленарних засіданнях міської ради, суд не вправі приймати рішення з питань, віднесених до виключної компетенції цих органів, зокрема, і щодо надання земельних ділянок у власність або користування, укладення відповідних договорів, а також зазначати, яке конкретне рішення повинно бути прийнято. Крім цього додав, що ухвалою Львівської міської ради від 23.10.2014р. №3971 «Про внесення змін до ухвали міської ради від 08.07.2010р. №3722» земельну ділянку на пр. Ч. Калини, 109 включено в перелік скверів Сихівського р-ну м. Львова, що унеможливлює її передачу ФГ «Рисовський».

Також 15.10.2015р. представником відповідача було подане клопотання про припинення провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 80 ГПК України, яке мотивоване тим, що аналогічний спір між тими самими сторонами, про той же предмет і з тих же підстав вже розглядався судом, про що свідчить рішення господарського суду Львівської області від 17.01.2012р. у справі №5015/6840/11.

Розглянувши клопотання відповідача про припинення провадження у справі, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до п. 4.5. Постанови Пленуму ВГС України від 26.12.2011р. №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» припинення провадження у справі на підставі пункту 2 частини другої статті 80 ГПК можливе за умов, якщо рішення господарського суду або іншого органу, який вирішив господарський спір між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав, набрало законної сили, не змінено і не скасовано у відповідній частині в передбаченому законом порядку. За відсутності таких умов заінтересована особа вправі звернутися з позовом до господарського суду на загальних підставах.

Як вбачається з рішення суду, на яке посилається відповідач, позивачами у справі №5015/6840/11 являлися ФГ «Рисовський», ПП ОСОБА_2 та ФГ «Барич», відповідачем Львівська міська рада. Предметом позову у вказаній справі було визнання безпідставною відмову в оренді земельної ділянки та реконструкції частини галереї торгового центру по представлених проектах; визнання укладеного договору про надання земельної ділянки в оренду взамін відкликання апеляційної скарги фіктивним, взяте на себе зобовязання з боку відповідачів невиконаним, а правочини позивачів відмови від апеляційної скарги недійсними, як такі що вчинені внаслідок обману з боку відповідачів; спонукання відповідача надати в оренду земельну ділянку та дозвіл на реконструкцію частини галереї торгового центру по представлених проектах площею 36 кв.м., в тому числі: ФГ «Рисовський» 12 кв.м., ПП ОСОБА_2 12 кв.м., ФГ «Барич» 12 кв.м. для ведення фермерського господарства.

Враховуючи наведене суд зазначає, що сторони, предмет позову та підстави звернення позивачів до суду у справі №5015/6840/11 не є тотожними сторонам, предмету спору та підставам у даній справі, а тому судом відхиляється клопотання відповідача про припинення провадження.

Заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з наявного в матеріалах справи рішення господарського суду Львівської області від 17.01.2012р. у справі №5015/6840/11, в 2011р. ФГ «Рисовський» звернулося до господарського суду з позовом, однією з позовних вимог якого являлося визнання безпідставною відмову в оренді земельної ділянки та реконструкції частини галереї торгового центру по представлених проектах. Вказану вимогу позивач обґрунтовував тим, що Львівською міською радою нівелюються його численні звернення щодо надання в користування земельної ділянки на пр. Ч. Калини, 109 з метою провадження господарської діяльності фермерського господарства. Вказаним рішенням суду визнано порушеним право ФГ «Рисовський» на розгляд заяви про надання в оренду земельної ділянки та надання обґрунтованої відповіді.

Матеріали справи свідчать про те, що 29.02.2012р. ФГ «Рисовський» посилаючись на винесене господарським судом рішення, звернулося до Львівської міської ради з заявою реєстраційний №3-9-5940 від 29.02.2012р., якою просило надати йому в користування земельну ділянку (на правах суперфіцію, власності, оренди) площею 15 кв.м. на пр. Ч. Калини, 109, в частині, де не розташовані вікна і вхід в існуюче приміщення і дозволити реконструкцію частини галереї торгового центру по представленому проекту під приміщення торгівлі продуктами бджільництва.

При цьому, як вбачається з позовної заяви та прослідковується з матеріалів справи, незважаючи на винесене рішення та лист №3-9-5940 від 29.02.2012р., звернення позивача розглянуті не були. У звязку з цим, ФГ «Рисовський» повторно скеровував відповідачу заяви від 17.10.2013р. та від 10.11.2014р., якими вимагав розглянути раніше подані звернення.

Постановою Пустомитівського районного суду Львівської області від 25.12.2014р. у справі №450/4743/13-а (залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 03.06.2015р. у справі №876/4359/15) визнано протиправною бездіяльність Львівської міської ради щодо розгляду заяви ОСОБА_2 про надання йому земельної ділянки площею 38 кв.м. на пр. Ч. Калини у м. Львові по представленому погодженому проекту та земельної ділянки площею 15 кв.м. під реконструкцію частини галереї торгового центру на пр. Ч. Калини, 109 у м. Львові по договору суперфіцію, згідно представленого проекту. Поновлено порушені права ОСОБА_2 та зобовязано Львівську міську раду розглянути заяви ОСОБА_2 щодо передачі в оренду: земельної ділянки площею 38 кв.м. на пр. Ч. Калини, 109 у м. Львові по представленому погодженому проекту та земельної ділянки площею 15 кв.м. під реконструкцію частини галереї торгового центру на пр. Ч. Калини, 109 у м. Львові по договору суперфіцію, згідно представленого проекту.

В позовній заяві позивач зазначає, що всупереч винесеним судами рішень, Львівською міською радою і надалі ігноруються звернення позивача щодо надання земельної ділянки, що фактично є відмовою у наданні такої ділянки. Оскільки ст. 123 ЗК України та ст. 7 Закону України «Про фермерське господарство» передбачено право на оскарження відмови у наданні земельної ділянки, позивач просить суд надати під реконструкцію частини галереї торгового центру на пр. Ч. Калини, 109 для торгівлі продуктами бджільництва, земельну ділянку площею 15 кв.м. на праві власності, оренди, суперфіцію.

Встановивши наведені обставини справи, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЗК України, земельні відносини - це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею. Суб'єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади.

Положеннями п.п. а, в ч. 1 ст. 12 ЗК України визначено, що до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, зокрема, розпорядження землями територіальних громад; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 83 ЗК України землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають: а) усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності; б) земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об'єкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розташування.

За змістом п. 34 ч.1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання регулювання земельних відносин.

Частиною 1, 2 ст. 116 ЗК України передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

В силу приписів ч. 1 ст. 123 ЗК України надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування.

Крім цього, в п.п. 1-6, 10-11 ст. 123 ЗК України законодавцем визначено порядок звернення для одержання в користування земельної ділянки, строки розгляду такого звернення органом місцевого самоврядування та підстави для прийняття рішення про надання ділянки в користування відповідному субєкту.

Так, нормами ч.ч. 1, 2 ст. 124 ЗК України встановлено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу.

З наявних матеріалів справи судом встановлено, що позивач неодноразово звертався до Львівської міської ради з заявами про надання йому в користування земельної ділянки для реконструкції галереї торгового центру з метою здійснення господарської діяльності, однак такі залишені відповідачем без розгляду. Більше того, постановою Пустомитівського районного суду Львівської області від 25.12.2014р. (яке набрало законної сили) Львівську міську раду було зобовязано розглянути заяви відповідача з приводу передачі в його користування земельної ділянки площею 15 кв.м. під реконструкцію частини галереї торгового центру на пр. Ч Калини, 109 у м. Львові.

Проте, судом також встановлено та зокрема, і не заперечується сторонами, що станом на день розгляду справи, рішення про передачу або відмову в передачі ФГ «Рисовський» вказаної земельної ділянки Львівською міською радою не приймалося.

Як зазначив Пленум ВГС України в п. 2.14. Постанови від 17.05.2011р. №6 «Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин» за наслідками розгляду справ за позовами до органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування щодо оскарження (визнання незаконними) прийнятих ними актів з питань, пов'язаних з наданням земельних ділянок у власність чи в користування суб'єктам господарської діяльності (про відмову у передачі земельної ділянки у власність чи в користування, у продажу земельної ділянки, у наданні дозволу і вимог на розроблення проекту відведення земельної ділянки тощо) господарський суд залежно від характеру спору може зобов'язати названі органи виконати певні дії, як цього вимагають приписи чинного законодавства, зокрема розглянути в установленому для даного органу порядку питання, яке стосується предмета спору.

Водночас суд не вправі приймати рішення з питань, віднесених до виключної компетенції цих органів, наприклад, про надання земельних ділянок у власність або в користування, укладення договорів купівлі-продажу або оренди земельних ділянок, а також зазначати, яке конкретно рішення повинно бути прийнято.

Беручи до уваги вищевикладене суд зазначає, що необхідною умовою надання земельної ділянки в користування та укладення відповідного договору оренди земельної ділянки, яка перебуває у комунальній власності є наявність рішення органу місцевого самоврядування, відтак зобов'язання цього органу надати позивачу в користування земельну ділянку за відсутності вказаного рішення є неприпустимим, оскільки порушуватиме його виключну компетенцію на управління землями, а тому суд відмовляє в задоволенні позову.

При цьому, судом відхиляються посилання позивача на ст. 7 Закону України «Про фермерське господарство», як законодавчу підставу задоволення позовних вимог, зважаючи на наступне.

Частиною 1-3 ст. 7 Закону України «Про фермерське господарство» передбачено, що для отримання у власність або в оренду земельної ділянки із земель комунальної власності з метою ведення фермерського господарства громадяни звертаються до місцевої ради. Заяву громадянина про надання земельної ділянки у власність або в оренду районна або міська державні адміністрації або орган місцевого самоврядування розглядають у місячний строк і в разі її задоволення дають згоду на підготовку землевпорядною організацією проекту відведення земельної ділянки. Проект відведення земельної ділянки погоджується та затверджується відповідно до закону. Земельні ділянки для ведення фермерського господарства передаються громадянам України у власність і надаються в оренду із земель державної або комунальної власності.

Разом з тим, як вбачається з преамбули Закону України «Про фермерське господарство» цей Закон визначає правові, економічні та соціальні засади створення та діяльності фермерських господарств як прогресивної форми підприємницької діяльності громадян у галузі сільського господарства України. Закон спрямований на створення умов для реалізації ініціативи громадян щодо виробництва товарної сільськогосподарської продукції, її переробки та реалізації на внутрішньому і зовнішньому ринках, а також для забезпечення раціонального використання і охорони земель фермерських господарств, правового та соціального захисту фермерів України.

Водночас, за змістом положень ст.ст. 3-5 ЗК України земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами. Земельне законодавство включає цей Кодекс, інші нормативно-правові акти у галузі земельних відносин. Земельне законодавство базується на таких принципах, зокрема, як забезпечення гарантій прав на землю.

Таким чином, спеціальним законодавством, яке регулює земельні відносини і порядок надання в користування земельних ділянок являється не ЗУ «Про фермерське господарство», а Земельний кодексу України і його норми мають пріоритет до застосування ніж норми згаданого закону. Як вже зазначалося, нормами Земельного кодексу України передбачено, що єдиною підставою для передачі земельної ділянки в користування є прийняття відповідного рішення органом місцевого самоврядування, який здійснює розпорядження землями комунальної власності. Однак, як вказаного рішення Львівською міською радою не приймалося.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судовий збір покладається на позивача.

Керуючись ст.ст. 4-3, 12, 33, 34, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. В позові відмовити повністю.

2. Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 85 ГПК України та може бути оскаржене до Львівського апеляційного господарського суду в порядку і строки, передбачені ст.ст. 91-93 ГПК України.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст рішення складено та підписано 30.10.2015 р.

Суддя Крупник Р.В.