ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" жовтня 2015 р. Справа № 925/1536/15

Господарський суд Черкаської області в складі головуючого судді Пащенко А.Д., із секретарем судового засідання Ковбою І.М., за участю представника позивача ОСОБА_1 - за довіреністю,

представник відповідача: не зявився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні господарського суду Черкаської області справу

за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПРИВАТБАНК"

до фізичної особи - підприємця ОСОБА_2

про стягнення 35 478 грн. 73 коп.,

ВСТАНОВИВ:

Заявлено позов про стягнення з відповідача 35 478 грн. 73 коп., зокрема 19 100 грн. заборгованості за кредитом, отриманим у позивача відповідно до договору банківського обслуговування від 14.08.2013, 7 383 грн. 89 коп. боргу по процентах, 7 447 грн. 74 коп. пені, 1 547 грн. 10 коп. боргу по комісії станом на 10.08.2015.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 14 вересня 2015 року прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі, призначено до розгляду на 01 жовтня 2015 року.

Ухвалою суду від 01 жовтня 2015 року відкладено розгляд справи на 29.10.2015 у звязку з незявленням відповідача у судове засідання.

Відповідач не зявився у жодне із судових засідань, не направив свого представника, не подав суду відзив на позов, не подав суду заперечень проти позову. Суд вважає можливим розглядати справу за відсутності відповідача, за наявними у справі матеріалами, відповідно до статті 75 ГПК України, з огляду на таке. Суд вжив усіх заходів для належного повідомлення відповідача про дату і час розгляду справи, ухвали суду від 14.09.2015 та від 01.10.2015 надіслані за адресою відповідача, вказаною в позовній заяві та у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, надіслання ухвал суду оформлено згідно з вимогами Інструкції з діловодства в господарських судах України, однак ухвала від 14.09.2015 повернута суду без вручення з відміткою у довідці про причину повернення "за закінченням терміну зберігання". Відповідно до пункту 20.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 10 від 24.10.2011 "Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам" місцезнаходження юридичної особи або фізичної особи - підприємця визначається на підставі відомостей, внесених до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (стаття 17 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців"). В пункті 3.9.1. постанови Пленуму ВГСУ № 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" також вказано, що місцезнаходження (місце проживання) відповідача визначається за даними його державної реєстрації як суб'єкта господарювання. В разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. Тому надіслання судом відповідачу ухвал за адресою, вказаною у ЄДР, є належним повідомленням відповідача про час і місце розгляду справи та є підтвердженням належного надсилання відповідачу копій всіх ухвал суду. Неявка представника відповідача у судове засідання не перешкоджає розгляду справи, а направляти свого представника у судове засідання чи заперечувати проти позову є правом сторони, а не обовязком.

05.10.2015 до господарського суду Черкаської області від позивача надійшло клопотання про повернення надміру сплаченого судового збору, в якому він просить постановити ухвалу про повернення позивачу - ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" надмірно сплаченого судового збору в сумі 609 грн.

Представник позивача у судовому засіданні підтримала позов у заявленій сумі з підстав, вказаних у позовній заяві, просила задовольнити позов та прийняти рішення у даному судовому засіданні, підтримала клопотання про повернення надміру сплаченого судового збору з підстав, викладених у ньому, просила дане клопотання задовольнити та повернути позивачу із Державного бюджету України 609 грн. судового збору як сплаченого у більшому розмірі, ніж встановлено Законом України "Про судовий збір".

У судовому засіданні 29.10.2015 оголошена вступна та резолютивна частини рішення суду відповідно до статті 85 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, клопотання позивача про повернення надміру сплаченого судового збору, заслухавши пояснення та доводи представника позивача, суд встановив таке.

14 серпня 2013 року фізична особа - підприємець ОСОБА_2 (відповідач у справі) подав публічному акціонерному товариству комерційний банк "ПРИВАТБАНК" власноручно заповнену заяву про приєднання до умов і правил надання банківських послуг, в якій вказано, що підписавши її, він погодився із Умовами та Правилами надання банківських послуг, що розміщені на сайті банку http://privat.ua, Тарифами банку, які разом із даною заявою складають Договір банківського обслуговування, далі - Договір. Також цією заявою відповідач зобовязався виконувати всі умови, викладені в названих документах, та вказав, що всі питання між банком та клієнтом можуть вирішуватись як шляхом підписання окремих договорів, так і шляхом обміну інформацією на сайті банку (а.с. 12).

14.08.2013 підприємцю ОСОБА_2 було відкрито поточний рахунок № 5611 у ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" та встановлено кредитний ліміт в електронному вигляді через встановлені засоби електронного зв'язку Банку і Клієнта (системи клієнт банк, інтернет клієнт банк, sms повідомлення або інших), що визначено і врегульовано Умовами та правилами надання банківських послуг, далі - Умови.

Відповідно до пункту 3.2.1.1.1. Умов кредитний ліміт на поточний рахунок надається на поповнення оборотних коштів і здійснення поточних платежів Клієнта, в межах кредитного ліміту. Про розмір ліміту Банк повідомляє Клієнта на свій вибір або у письмовій формі, або через встановлені засоби електронного зв'язку Банка та Клієнта;

Кредит надається в обмін на зобов'язання Клієнта щодо його повернення, сплати процентів та винагороди (пункт 3.2.1.1.3);

В пункті 3.2.1.4.1. вказано, що за користування кредитом в період з дати виникнення дебетового сальдо на поточному рахунку Клієнта при закритті банківського дня Клієнт виплачує відсотки, виходячи з процентної ставки, розмір якої залежить від строку користування кредитом (диференційована процентна ставка). Та в цьому пункті встановлений порядок розрахунку відсотків.

Пунктом 3.18.4.1. Умов в редакції, діючій до 01.07.2014 (а.с. 52) було передбачено, що за період користування кредитом з моменту виникнення дебетового сальдо до дати обнулювання дебетового сальдо в одну з дат наступного 20-го до 25-го числа місяця (надалі - "період, в який дебетове сальдо підлягає обнулюванню"), розрахунок відсотків здійснюється за процентною ставкою в розмірі 0% річних від суми залишку непогашеної заборгованості; у випадку необнулювання дебетового сальдо в одну з дат періоду, в якому дебетове сальдо підлягає обнулюванню, протягом 90 днів з останньої дати періоду, в якому дебетове сальдо підлягало обнулюванню, Клієнт виплачує Банку за користування кредитом відсотки в розмірі 24 % річних, починаючи з останньої дати періоду, в яку дебетове сальдо підлягало обнулюванню; у разі непогашення кредиту протягом 90 днів з дати закінчення періоду, в якому дебетове сальдо підлягало обнулюванню, починаючи з 91-го дня після дати закінчення періоду, в якому дебетове сальдо підлягало обнулюванню, кредит вважається простроченим, а грошові зобов'язання Клієнта щодо погашення заборгованості вважаються порушеними. При порушенні Клієнтом будь - якого грошового зобов'язання Клієнт сплачує Банку відсотки за користування кредитом у розмірі 48 % річних від суми залишку непогашеної заборгованості. Розрахунок процентів здійснюється виходячи з 360 днів у році.

У разі порушення Клієнтом будь - якого з грошових зобов'язань і при реалізації права Банку на встановлення іншого строку повернення кредиту, передбаченого Умовами і правилами надання банківських послуг, Клієнт сплачує Банку пеню від суми залишку непогашеної заборгованості за кожен день прострочення.

Після 01.07.2014 новою редакцією Умов в пункті 3.2.1.4.1. встановлено, що у випадку необнулювання дебетового сальдо в одну з дат періоду, в якому дебетове сальдо підлягає обнулюванню, протягом 90 днів з останньої дати періоду, в якому дебетове сальдо підлягало обнулюванню, Клієнт виплачує Банку за користування кредитом відсотки в розмірі 36 % річних, починаючи з останньої дати періоду, в яку дебетове сальдо підлягало обнулюванню; у разі непогашення кредиту протягом 90 днів з дати закінчення періоду, в якому дебетове сальдо підлягало обнулюванню, починаючи з 91-го дня після дати закінчення періоду, в якому дебетове сальдо підлягало обнулюванню, кредит вважається простроченим, а грошові зобов'язання Клієнта щодо погашення заборгованості вважаються порушеними. При порушенні Клієнтом будь - якого грошового зобов'язання Клієнт сплачує Банку відсотки за користування кредитом у розмірі 56 % річних від суми залишку непогашеної заборгованості. У разі порушення Клієнтом будь - якого з грошових зобов'язань і при реалізації права Банку на встановлення іншого строку повернення кредиту, передбаченого Умовами і правилами надання банківських послуг, Клієнт сплачує Банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми залишку непогашеної заборгованості за кожен день прострочення, виходячи з 360 днів у році. Сплата пені здійснюється з дня, наступного за датою порушення зобов'язань.

Сплату винагороди за користування лімітом та її розмір встановлено пунктом 3.2.1.4.4.

За доводами позивача та відповідно до його розрахунку відповідач використав кредитний ліміт, який був встановлений на його поточний рахунок, однак не повернув позивачу кредитні кошти в установлений Договором строк, тому кредит в сумі 19 100 грн. перейшов в категорію прострочених. Станом на 10.08.2015 за відповідачем рахується прострочена заборгованість по процентах в сумі 7 383 грн. 89 коп. та 1 547 грн. 10 коп. боргу по комісії. У звязку з допущенням відповідачем прострочення виконання зобовязань по сплаті в установлені в Договорі строки кредиту та процентів позивач нарахував та предявив до стягнення 7 447 грн. 74 коп. пені станом на 10.08.2015.

Оцінюючи докази у справі в їх сукупності, суд вважає позовні вимоги підлягаючими до задоволення, з огляду на таке.

Відповідно до статті 174 Господарського кодексу України договір є підставою для виникнення господарських зобовязань, які згідно зі статтями 193, 202 ГК України та статтями 525, 526, 530 ЦК України повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства; одностороння відмова від зобовязання не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом. Відповідно до статті 202 ГК України, статті 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до частини 2 статті 345 Господарського кодексу України кредитні відносини здійснюються на підставі кредитного договору, що укладається між кредитором і позичальником у письмовій формі. У кредитному договорі передбачаються мета, сума і строк кредиту, умови і порядок його видачі та погашення, види забезпечення зобов'язань позичальника, відсоткові ставки, порядок плати за кредит, обов'язки, права і відповідальність сторін щодо видачі та погашення кредиту.

Згідно статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтями 1066, 1067 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Договір банківського рахунка укладається для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунка у банку на умовах, погоджених сторонами. Банк зобов'язаний укласти договір банківського рахунка з клієнтом, який звернувся з пропозицією відкрити рахунок на оголошених банком умовах, що відповідають закону та банківським правилам.

Кредитування банківського рахунка передбачено статтею 1069 Цивільного кодексу України, відповідно до якої банк здійснює платежі з рахунку клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу. Права та обов'язки сторін, пов'язані з кредитуванням рахунка, визначаються положеннями про позику та кредит (параграфи 1 і 2 глави 71 цього Кодексу), якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В статті 611 Цивільного кодексу України вказано, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Позивач довів і належними доказами підтвердив факти використання відповідачем та неповернення в установлений в Договорі строк кредитного ліміту в сумі 19 100 грн. та несплати в повній сумі нарахованих на кредитні кошти процентів та комісії. Відповідач доводи позивача не спростував, розмір позовних вимог не оспорив, не подав доказів належного виконання взятих на себе зобовязань за Договором. Таким чином, вимога позивача про стягнення з відповідача простроченої заборгованості по кредиту в сумі 19 100 грн. є законною і обґрунтованою, підтвердженою належними доказами, не спростованою відповідачем, тобто такою, що підлягає до задоволення.

Вимога позивача про стягнення з відповідача процентів за користування кредитом в сумі 7 383 грн. 89 коп. станом на 10.08.2015 також підлягає задоволенню, виходячи із того, що Умовами (Договором) чітко визначено строки та порядок нарахування і сплати відсотків і ці зобовязання відповідачем порушені. Вимога про стягнення з відповідача 1 547 грн. 10 коп. боргу по комісії та 7 447 грн. 74 коп. пені за користування кредитом станом на 10.08.2015 підлягають до задоволення як такі, що нараховані та заявлені позивачем відповідно до Умов (Договору), не спростовані та не заперечені відповідачем.

На підставі статті 49 Господарського процесуального кодексу України з відповідача підлягають відшкодуванню позивачу витрати на сплату судового збору в сумі 1 218 грн., виходячи із припису підпункту 1 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір".

Клопотання позивача про повернення надміру сплаченого судового збору підлягає до задоволення, з огляду на таке.

Відповідно до вказаної вище норми Закону України "Про судовий збір", що діяла на день подання даної позовної заяви за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру судовий збір сплачується у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати, отже, позивач повинен був сплатити із даної позовної заяви судовий збір в сумі 1 218 грн.

Як вбачається з платіжного доручення від 11.08.2015 № ВОК31ВОМDV, позивач сплатив 1 827 грн. за подання даного позову до суду.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Відповідно до частини 7 статті 84 Господарського процесуального кодексу України в резолютивній частині рішення вказується про повернення судового збору з бюджету. На обов'язковість вирішення цього питання при складанні рішення звертається увага в пункті 4.12 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26 грудня 2011 року "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції".

Таким чином, ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" належить повернути із Державного бюджету України судовий збір в сумі 609 грн., сплачений ним по платіжному дорученню від 11.08.2015 № ВОК31ВОМDV, у звязку із внесенням судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено Законом.

Виходячи з викладеного, керуючись статтями 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, статтею 7 Закону України "Про судовий збір", суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (20700, Черкаська область, м. Сміла, вул. Свердлова, буд. 130, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" (м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50, ідентифікаційний код 14360570) - 19 100 грн. (девятнадцять тисяч сто гривень) заборгованості за кредитом, 7 383 грн. 89 коп. (сім тисяч триста вісімдесят три гривні 89 копійок) боргу по процентах, 1 547 грн. 10 коп. (тисячу пятсот сорок сім гривень 10 копійки) боргу по комісії, 7 447 грн. 74 коп. (сім тисяч чотириста сорок сім гривень 74 копійки) пені, 1 218 грн. (тисячу двісті вісімнадцять гривень) судового збору.

Повернути публічному акціонерному товариству комерційний банк "Приватбанк" (м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50, ідентифікаційний код 14360570) із Державного бюджету України судовий збір в сумі 609 грн. (шістсот девять гривень), сплачений по платіжному дорученню № ВОК31ВОМDV від 11.08.2015, як зайво сплачений.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного господарського суду через господарський суд Черкаської області протягом десяти днів з дня складення повного рішення.

Повне рішення складено 29.10.2015.

Суддя А.Д. Пащенко