РІШЕННЯ

"26" жовтня 2015 р.Справа № 921/840/15-г/8

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Гирили І.М. Розглянув справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Кредобанк", вул. Сахарова, 78, м. Львів, 79026

до відповідача ОСОБА_1 - особи підприємця ОСОБА_2, АДРЕСА_1, 46000

про cтягнення заборгованості в загальній сумі 22 798 грн 58 коп.

За участі представників:

Позивача: ОСОБА_3 уповноваженого, довіреність № 7800 від 02.03.2015 р.

Відповідача: не прибув

В судовому засіданні 01.10.2015р. представнику позивача розяснено процесуальні права та обовязки, передбачені ст. ст. 20, 22, 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

За відсутністю відповідного клопотання сторін технічна фіксація судового процесу не здійснюється.

Суть справи:

Публічне акціонерне товариство "Кредобанк", м. Львів, надалі - позивач, звернулось до господарського суду Тернопільської області з позовом до ОСОБА_1 особи - підприємця ОСОБА_2, м. Тернопіль, надалі відповідач, про стягнення заборгованості за ОСОБА_4 про надання овердрафту №26/МСБ від 04.06.2014 р. в загальній сумі 22 798 грн 58 коп., з яких: 17 945 грн 01 коп. неповернута сума кредиту, 4 333 грн 73 коп. прострочені відсотки, 418 грн 72 коп. заборгованість по пені та 101 грн 12 коп. пеня по прострочених відсотках (з врахуванням прийнятої судом заяви про уточнення (збільшення) позовних вимог за вих. №495/2015-2015/3 від 30.09.2015 р.).

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобовязань за ОСОБА_4 про надання овердрафту №26/МСБ від 04.06.2014 року, зокрема в частині своєчасного повернення отриманих коштів та сплати відсотків за користування кредитом.

В підтвердження наведеного до матеріалів справи долучено: Договір про надання овердрафту №26/МСБ від 04.06.2014 року, меморіальний ордер №22769399 від 05.06.2015 року, розрахунок заборгованості за ОСОБА_4 про надання овердрафту №26/МСБ від 04.06.2014 року, повідомлення - вимогу за вих. №26/МБ/1 від 23.04.2015 року та докази її надіслання відповідачу, а також інші документи, належним чином засвідчені копії яких знаходяться в матеріалах справи.

Розгляд справи, призначений вперше ухвалою суду від 21.08.2015 р. (з врахуванням ухвали суду від 23.09.2015 р.) на 09:15 год. 01.10.2015 р., в порядку ст. 77 ГПК України, було відкладено на 14:30 год. 26.10.2015 р., з викладених у ній підстав.

Строк вирішення спору продовжено, в передбаченому ч. 3 ст. 69 ГПК України порядку, про що судом винесено відповідну ухвалу від 01.10.2015 р.

В судове засідання 26.10.2015 р. повноважний представник позивача прибув, позовні вимоги (з врахуванням заяви №495/2015-2015/3 від 30.09.2015 р. (вх. №20866)) підтримав в повному обсязі, з викладених у позовній заяві підстав.

Відповідач в судове засідання 26.10.2015 р. не прибув, причин неприбуття не повідомив, витребовуваних ухвалою суду від 01.10.2015 р. документів не надав, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, в порядку ст. 64 ГПК України.

Слід зазначити, що ухвала суду про порушення провадження у даній справі від 21.08.2015 р., як і ухвали суду від 23.09.2015 р. та від 01.10.2015 р., були надіслані судом на адресу відповідача, вказану позивачем у позовній заяві та яка значиться в ЄДР: АДРЕСА_1. Поряд з цим, ухвала суду про порушення провадження у справі отримана відповідачем 30.08.2015 р., про що свідчить наявне в матеріалах справи повідомлення про вручення поштового відправлення. Проте, ухвала суду від 01.10.2015р. про відкладення розгляду справи на 26.10.2015р. відповідачем не отримана ("не вручена під час доставки"), про що свідчить здійснений судом витяг з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового звязку "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК. За змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. Доказом такого повідомлення в разі неповернення ухвали підприємством зв'язку може бути й долучений до матеріалів справи та засвідчений самим судом витяг з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень, який містить інформацію про отримання адресатом відповідного поштового відправлення, або засвідчена копія реєстру поштових відправлень суду (правова позиція викладена у п.п.3.9.1 п.3.9 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" № 18 від 26.12.2011 р., із змінами та доповненнями).

У пункті 11 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 15.03.2007р. №01-8/123 "Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2006 році" зазначено, що до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи.

Враховуючи викладене, господарський суд вважає, що відповідача було належним чином повідомлено про час та місце розгляду справи, проте своїм правом приймати участь в судовому засіданні останній не скористався.

Зважаючи на те, що явка відповідача не визнавалась судом обовязковою, брати участь у судовому засіданні є правом сторони, передбаченим ст. 22 ГПК України, що передбачений ст. 69 ГПК України (з врахуванням ухвали від 01.10.2015 р.) строк вирішення спору закінчується 06.11.2015 р., доказів у справі є достатньо для вирішення спору по суті, справа розглядається без участі відповідача, відповідно до ст. 75 ГПК України, за наявними у ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши в судовому засіданні доводи та пояснення повноважного представника позивача, оцінивши наявні у справі докази, суд встановив:

04 червня 2014 року між Публічним акціонерним товариством "Кредобанк" (банк/позивач), з однієї сторони, та ОСОБА_1 особою-підприємцем ОСОБА_2 (позичальник/відповідач), з іншої сторони, укладено договір про надання овердрафту за №26/МСБ (надалі - Договір), за умовами якого ОСОБА_4 зобов'язується надати Позичальнику Овердрафт, тобто надати у його власність грошові кошти у національній валюті для оплати наданих ним розрахункових документів в разі недостатності коштів на його поточному рахунку в межах встановленого максимального ліміту заборгованості в розмірі та на умовах, обумовлених цим договором, а Позичальник зобов'язувався повернути його і сплатити проценти та комісії за користування ним (п. 1 ОСОБА_4).

Пунктом 2.1 ОСОБА_4 встановлено, що максимальний ліміт заборгованості по Овердрафту становить 20 000,00 грн і встановлюється на поточний рахунок Позичальника №512 у відділенні №2 в м. Тернопіль Центральної філії Банку.

Згідно п. 2.2 ОСОБА_4, річна процентна ставка встановлюється в залежності від строку безперевного дебетового сальдо по поточному рахунку Позичальника (строку використання овердрафту), а саме: 28,0% річних.

Відповідно до п. 4.1 ОСОБА_4, Позичальник зобов'язаний повернути Банку Овердрафт у повному обсязі в порядку та терміни, передбачені цим ОСОБА_4 та/або додатками до нього.

П. 2.4 ОСОБА_4 сторони визначили, що датою остаточного повернення овердрафту є "03" червня 2015 р.

П. 3.2 ОСОБА_4 передбачено, що проценти з користування овердрафтом нараховуються щоденно на суму заборгованості по овердрафту за методом "факт/360" (фактична кількість днів у місяці, але умовно 360 днів у році), за ставкою, вказаною у п. 2.2 ОСОБА_4, з урахуванням строку користування овердрафтом, з моменту надання овердрафту: до терміну, вказаного в п. 2.4 ОСОБА_4; до дати звернення Банку із заявою до суду з вимогою про дострокове повернення суми овердрафту та сплати процентів, комісій та інших належних до сплати за цим договором платежів.

Відповідно до п. 3.3 ОСОБА_4, позичальник сплачує проценти/комісії при поступленні коштів на його поточний рахунок, але не пізніше останнього робочого дня місяця, за який нараховані ці проценти/комісії.

Згідно п. 4.7 ОСОБА_4, Банк у випадках, передбачених п.2.10 цього ОСОБА_4, вправі вимагати дострокового повернення овердрафту, процентів, комісій та інших належних до сплати платежів за цим договором, про що письмово повідомляє позичальника.

Відповідно до п. 10.1 р. 10 ОСОБА_4, останній набуває чинності з дня підписання його обома сторонами та діє до повного виконання ними своїх зобовязань.

Згідно п. 1 ст. 193 Господарського кодексу України (надалі ГК України), до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України (надалі ЦК України) з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Матеріали справи свідчать про те, що за своєю правовою природою між сторонами у справі виникли зобовязання за кредитним договором, згідно якого, в силу ст. 1054 ЦК України банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

В силу ст. ст. 11, 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами та однією з підстав виникнення зобовязань.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 (Позика) цієї глави (Кредит), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. (ч. 2 ст. 1054 ЦК України).

В силу ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.

Кредити надаються банком під відсоток, ставка якого, як правило, не може бути нижчою від відсоткової ставки за кредитами, які бере сам банк, і відсоткової ставки, що виплачуються ним по депозитах. Надання безвідсоткових кредитів забороняється, крім випадків, передбачених законом (ч. 3 ст. 346 ГК України).

У відповідності до ст. 509 ЦК України, ст. 173 ГК України, в силу господарського зобовязання, яке виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до положень статей 525, 526, 530 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, у встановлений строк (термін) його виконання та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, одностороння відмова від виконання зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається.

Згідно ч. 2 ст. 193 ГК України, кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобовязання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Статтею 599 ЦК України визначено, що зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

В судовому засіданні встановлено, що свої зобов'язання за ОСОБА_4 виконав в повному обсязі, встановивши 05.06.2014 р. на поточному рахунку відповідача за №512 кредитний ліміт в сумі 20 000 грн, що підтверджується наявною в матеріалах справи банківською випискою з рахунку позичальника за період з 04.06.2014р. по 02.09.2015р.

Однак, як стверджує позивач та вбачається з матеріалів справи, відповідач, в порушення умов договору та вимог чинного законодавства, суму отриманого кредиту в повному обсязі до 03.06.2015р. (дата остаточного повернення овердрафту) позивачу не повернув, у зв'язку з чим у відповідача станом на день подачі позову до суду сума простроченої заборгованості за кредитом становить 17 945,01 грн, яку позивач і просить стягнути з відповідача в судовому порядку.

Факт надання відповідачу овердрафту, його використання та наявності перед позивачем боргу в сумі 17 945,01 грн підтверджено долученою до матеріалів справи банківською випискою з поточного рахунку відповідача - ФОП ОСОБА_2 та меморіальним ордером № 22769399 від 05.06.2015р. про віднесення суми кредиту на прострочення.

Окрім того, позивачем на підставі ОСОБА_4, після віднесення суми кредиту на прострочення, за період з червня місяця по липень місяць 2015 р., нараховано та заявлено до стягнення відсотки за користування кредитом в розмірі 4 333,73 грн.

Заборгованість відповідача по відсотках підтверджена наявним в матеріалах справи розрахунком позивача, який не спростований відповідачем.

Слід зазначити, що у зв'язку із тривалим невиконанням відповідачем своїх зобовязань по ОСОБА_4 овердрафту, позивач звертався до останнього з повідомленням-вимогою за вих. №26/МБ/1 від 23.04.2015 р., згідно якої просив достроково (протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дати отримання цього повідомлення) погасити перед Банком заборгованість по кредиту (вимога та докази її надіслання в матеріалах справи).

Проте відповідачем дана вимога була залишена без відповіді та задоволення, що і зумовило позивача звернутись до суду з даним позовом.

Відповідно до ст. 4-3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно вимог ст. ст. 32, 33 ГПК України, доказами у справі є будь які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до Узагальнюючої податкової консультації щодо використання банківських виписок як первинних документів, затвердженої Наказом Державної податкової служби України 05.07.2012 N 583, первинним документом вважається документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

В свою чергу, господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Виписки з особових рахунків клієнтів, що є регістрами аналітичного обліку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Порядок, періодичність друкування та форма надання виписок (у паперовій чи електронній формі) із особових рахунків клієнтів обумовлюються договором банківського рахунку, що укладається між банком і клієнтом під час відкриття рахунку.

З огляду на вищенаведене, додані позивачем до матеріалів справи виписки по рахунку відповідача є первинними документами, а відповідно і належними та допустимими доказами в розумінні ст. ст. 33-34 ГПК України, тому приймаються до уваги судом.

Відповідач в судове засідання 26.10.2015 р. не прибув, не заперечив належними та допустимими доказами доводів позивача, як і не надав суду доказів належного виконання зобовязань перед позивачем за ОСОБА_4 про надання овердрафту.

Таким чином, згідно вимог ст. ст. 33, 34 ГПК України, вимоги ПАТ "Кредобанк" щодо стягнення з ОСОБА_1 особи - підприємця ОСОБА_2 17 945,01 грн заборгованості за кредитом та 4 333,73 грн заборгованості по відсотках за користування кредитом є обґрунтованими, правомірними та такими, що підлягають до задоволення.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (ст. 611 ЦК України).

Згідно з приписами ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п. 6.1 ОСОБА_4, за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань (повернення овердрафту, оплати процентів, комісій, інших платежів за цим договором) позичальник на вимогу банку сплачує йому пеню в розмірі, визначеному п. 2.6 цього ОСОБА_4, а саме 0,05% за кожен день прострочки від простроченої/несплаченої суми, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період прострочки, за весь час прострочки.

Відповідно до ч. 6 ст. 231 ГК України, штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Законом України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", передбачено, що пеня нараховується в розмірі, встановленому умовами договору, але не може перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період за який стягується пеня.

Окрім того, відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

На підставі наведених вище положень ОСОБА_4, вимог чинного законодавства, зважаючи на наявність простроченої заборгованості по кредиту та по сплаті відсотків, позивачем нараховано та заявлено до стягнення за період з 05.06.2015 р. по 18.06.2015 р. пеню в загальній сумі 519 грн 84 коп., з якої: 418 грн 72 коп. - пеня за несвоєчасне повернення суми кредиту, 101 грн 12 коп. пеня за несвоєчасну сплату відсотків за користування кредитом.

Судом розглянуто наданий позивачем розрахунок штрафної санкції та за допомогою інформаційно-аналітичного центру "Ліга" проведено перерахунок заявлених до стягнення сум в межах визначеного позивачем періоду.

Згідно проведеного судом перерахунку заявлених до стягнення сум пені, за період з 05.06.2015 р. по 18.06.2015 р., правомірним є нарахування останньої в загальній сумі 512,72 грн, а саме: пені за несвоєчасне повернення суми кредиту в розмірі 412,98 грн та пені за несвоєчасну сплату відсотків за користування кредитом в розмірі 99,74 грн. Пеня за несвоєчасне повернення кредиту в сумі 5,74 грн та несвоєчасну сплату відсотків за користування кредитом в сумі 1,38 грн нарахована позивачем безпідставно, а відповідно позов в даній частині є таким, що задоволенню не підлягає (проведений судом розрахунок знаходиться в матеріалах справи).

Відповідно до ст. 49 ГПК України витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 826 грн 89 коп. відшкодовуються позивачу за рахунок відповідача, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 1, 2, 4, 12, 20, 22, 32-34, 43, 44, 49, 69, 75, 77, 82-85, 115-117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд ,-

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з ОСОБА_1 особи - підприємця ОСОБА_2, АДРЕСА_1, (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства "Кредобанк", вул. Сахарова, 78, м. Львів (ідентифікаційний код 09807862) 17 945 грн 01 коп. - заборгованості за кредитом, 4 333 грн 73 коп. - заборгованості по відсотках, 412 грн 98 коп. - пені за несвоєчасне повернення суми кредиту, 99 грн 74 коп. - пені за несвоєчасну сплату відсотків за користування кредитом, а також 1 826 грн 89 коп. в повернення витрат по сплаті судового збору.

3. В задоволенні решти частини позову відмовити.

4. Рішення господарського суду набирає законної сили в десятиденний строк з дня його прийняття (підписання рішення).

5. Наказ видати стягувачеві після набрання судовим рішенням законної сили.

6.Сторони вправі подати апеляційну скаргу на рішення місцевого господарського суду, яке не набрало законної сили протягом десяти днів з дня його прийняття (підписання), через місцевий господарський суд.

Повне рішення складено 29.10.2015 р.

Суддя І.М. Гирила