ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" жовтня 2015 р. Справа № 914/1329/15

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючого - судді Кравчук Н.М.

суддів Мирутенко О.Л.

ОСОБА_1

розглянувши апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю ОСОБА_2 і К (надалі ТзОВ ОСОБА_2 і К) б/н від 23.07.2015р. (вх. № ЛАГС 01-05/3384/15 від 28.07.2015р.)

на рішення господарського суду Львівської області від 10.07.2015р.

у справі № 914/1329/15

за позовом: приватного акціонерного товариства Європейський страховий союз (надалі ПрАТ Європейський страховий союз), м. Київ

до відповідача: ТзОВ ОСОБА_2 і К, м. Львів

про стягнення 58 880,00 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_3 представник (довіреність б/н від 03.02.2015р.)

від відповідача: ОСОБА_2 директор (наказ № 201 від 14.09.2012р.); ОСОБА_4 представник (довіреність б/н від 20.07.2015р.)

Представникам сторін розяснено права та обовязки передбачені ст.ст.20, 22, 27, 28 ГПК України. Заяв про відвід суддів та клопотань про здійснення технічної фіксації судового процесу від сторін не надходило.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Львівської області від 10.07.2015р. у справі № 914/1329/15 (суддя Юркевич М.В.) позовні вимоги ПрАТ Європейський страховий союз задоволено повністю. Стягнуто з ТзОВ ОСОБА_2 і К на користь ПрАТ Європейський страховий союз 58 880,00 грн. страхового відшкодування в порядку регресу та 1 827,00 грн. витрат по сплаті судового збору.

Приймаючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що працівник відповідача не повідомив належним чином страхову компанію позивача про настання дорожньо-транспортної пригоди, не оформивши при цьому належним чином відповідного повідомлення за встановленим МТСБУ зразком, тому позивач отримав право регресної вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ТзОВ ОСОБА_2 і К подало апеляційну скаргу, в якій рішення суду першої інстанції вважає незаконним, таким, що прийняте з порушенням норм матеріального права та з невідповідністю висновків суду, викладених у рішенні, обставинам справи, просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову ПрАТ Європейський страховий союз до ТзОВ ОСОБА_2 і К в повному обсязі. Зокрема, скаржник не погоджується з висновком місцевого господарського суду, що його працівником - водієм ОСОБА_5 17.12.2012р. не було повідомлено позивача про настання дорожньо-транспортної пригоди. Також зазначає, що судом першої інстанції безпідставно не взято до уваги письмових пояснень провідного фахівця відділу врегулювання збитків ПрАТ Європейський страховий союз ОСОБА_6 в яких зазначається, що в його присутності страхову компанію позивача було повідомлено про настання такого страхового випадку представником відповідача та аналогічні пояснення директора Департаменту страхування Львівського регіону № 2 ОСОБА_7,

Згідно протоколу про автоматичний розподіл справ між суддями від 28.07.2015р. дану справу розподілено до розгляду судді-доповідачу ОСОБА_8, склад колегії сформований з суддів: Кравчук Н.М. головуючий суддя, ОСОБА_9 та ОСОБА_10

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 30.07.2015р. прийнято апеляційну скаргу до провадження та призначено її до розгляду на 20.08.2015р.

Розпорядженням в.о. голови Львівського апеляційного господарського суду від 20.08.2015р., у звязку з перебуванням у відпустці судді Мирутенка О.Л. в склад колегії суддів замість судді Мирутенка О.Л. введено суддю Якімець Г.Г.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 20.08.2015р. розгляд апеляційної скарги відкладено на 17.09.2015р.

У звязку з перебуванням судді Гнатюк Г.М. у відпустці, розпорядженням голови Львівського апеляційного господарського суду від 17.09.2015р. внесено зміни у склад колегії суддів по розгляду справи № 914/1329/15, замість судді Гнатюк Г.М. введено суддю Данко Л.С.

17.09.2015р. в судовому засіданні оголошено перерву до 15.10.2015р., про що сторони були повідомлені під розписку.

Розпорядженням голови Львівського апеляційного господарського суду від 15.10.2015р., у звязку з зайнятістю в іншому судовому засіданні судді Данко Л.С. в склад колегії суддів замість судді Данко Л.С. введено суддю Мирутенка О.Л.

Представники відповідача (скаржника) в судовому засіданні підтримали доводи, викладені в апеляційній скарзі та поясненні до апеляційної скарги (зареєстроване в канцелярії суду за вх. № 01-04/6469/15 від 13.10.1015р.). Зокрема зазначили, що з аналізу повідомлення про настання події, що має ознаки страхового випадку від 17.12.2012р. та змісту заяви про настання страхового випадку, яка затверджена МТСБУ видно, що здійснене письмове повідомлення ТзОВ ОСОБА_2 і К в повій мірі дублює інформацію про страховий випадок, яка вказується в заяві МТСБУ. Просять рішення місцевого господарського суду від 10.07.2015р. скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволені позову в повному обсязі.

Представник позивача проти доводів скаржника заперечує з мотивів, наведених у відзиві на апеляційну скаргу (зареєстрований в канцелярії суду за вх. № 01-04/6470/15 від 15.10.2015р.). Звертає увагу суду на те, що повідомлення № 72 від 17.12.2012р. не містить даних про те, від кого таке повідомлення прийняте, тобто не можна ідентифікувати особу яка його подала. Крім того, дане повідомлення є внутрішнім документом ПрАТ Європейський страховий союз та свідчить саме про настання страхової події, а не про повідомлення відповідача про настання останньої. Просить рішення місцевого господарського суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Розглянувши апеляційну скаргу, матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, Львівський апеляційний господарський суд встановив наступне.

13.12.2012р. між ПрАТ Європейський страховий союз (страховик) та ТзОВ ОСОБА_2 і К (страхувальник) укладено Поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/0001868 (а.с. 18). Даним полісом застраховано майнові інтереси, пов'язані з експлуатацією наземного транспортного засобу А-Галаз (державний номерний знак НОМЕР_1).

17.12.2012р. о 11:30 год. в м. Львові по вул. Пасічна Голубця сталася дорожньо-транспортна пригода (ДТП) за участю застрахованого автомобіля А-Галаз (державний номерний знак НОМЕР_1) під керуванням працівника ТзОВ ОСОБА_2 і К ОСОБА_5 та транспортним засобом Ніссан, державний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_11 (потерпілий-1), який в свою чергу зіткнувся з автомобілем Рено, державний номер НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_12 (потерпілий-2).

Факт настання страхового випадку зафіксований правоохоронними органами, що підтверджується довідкою № 9126382 про дорожньо-транспортну пригоду, водій відповідача, як особа, винна в ДТП, притягнутий до адміністративної відповідальності.

21.01.2013р. постановою Залізничного районного суду м. Львова по адміністративній справі № 462/25/13 ОСОБА_5 (працівника ТзОВ ОСОБА_2 і К), було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладеного на останнього адмінстягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн. (а.с. 11).

У звязку з вищевказаною ДТП обом потерпілим було завдано матеріальну шкоду - власнику автомобіля Ніссан, державний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_11 шкода становить 53 867,44 грн., про що свідчить висновок № 429 судового експерта ОСОБА_13 від 30.12.2012р. (а.с. 23-31). Вартість матеріальної шкоди завданої власнику транспортного засобу Рено, державний номер ВС 8751 В.В. ОСОБА_12 становить 9 390,00 грн.

20.01.2013р. потерпілий-2 звернувся до Львівської дирекції ПрАТ Європейський страховий союз із заявою про виплату страхового відшкодування (а.с 12). Відтак, на підставі страхового акту №ОЦВ/265 від 14.07.2014р. (а.с. 43) та розрахунку страхового відшкодування, згідно платіжних доручень №9854 від 21.07.2014р., №9938 від 30.07.2014р., №9901 від 24.07.2014р. (а.с 55-57), позивачем було сплачено на користь потерпілого-2 суму страхового відшкодування в розмірі 9 390,00 грн.

27.11.2012р. між потерпілою-1 ОСОБА_11 та ТОВ ОСОБА_9 і Я було укладено договір добровільного страхування наземного транспортного засобу № 03-563.07/12 (а.с. 90-94), предметом якого є страхування майнових інтересів страхувальника, повязаних з володінням та користуванням транспортного засобу Ніссан Кашкай, номерний знак НОМЕР_2. Після настання страхової події, яка мала місце у даній справі, ТОВ ОСОБА_9 і Я на підставі заяви ОСОБА_11 про виплату страхового відшкодування від 28.01.2013р. та страхового акту від 25.02.2013р. №031-НТ/13, з урахуванням нульової франшизи встановленої договором страхування, згідно платіжних доручень № 38 від 31.01.2013р., № 131 від 26.02.2013р., № 143, № 144 від 27.02.2013р. здійснило виплату страхового відшкодування на загальну суму 61 405,16 грн.

На підставі ст. 27 Закону України Про страхування, ТзОВ ОСОБА_9 і Я звернулося до ПрАТ Європейський страховий союз з претензією № 52/01-03 від 07.03.2013р. (а.с. 13-17) про відшкодування сплаченого ОСОБА_11 страхового відшкодування в порядку регресу в розмірі 49 490,00 грн. (згідно ліміту відповідальності передбаченого полісом № АЕ/0001868).

За результатами розгляду даної претензії та проведеного страхового розслідування, позивач визнав дані обставини такими, що відповідають вимогам законодавства про страхування та здійснив регресну виплату на користь ТОВ ОСОБА_9 і Я у розмірі 49 490,00 грн.

У відповідності до Полісу №АЕ/0001868, позивач виконав своє зобов'язання по виплаті страхового відшкодування потерпілим за страховим випадком,повязаним із ДТП, що мало місце 17.12.2012р. у м. Львові по вул. Пасічна-Голубця, в розмірі 58 880,00 грн.

Як зазначає позивач, ОСОБА_5 (який перебував у трудових відносинах з відповідачем) не повідомив страховика в установлені строки про настання ДТП та не подав відповідної заяви встановленого МТСБУ зразка, що надає останньому право регресної вимоги для стягнення понесених витрат у зв'язку з виплатою страхового відшкодування.

З огляду на вищенаведені обставини, ПрАТ Європейський страховий союз звернулося в господарський суд з регресною вимогою до ТОВ ОСОБА_2 і К про стягнення 58 880,00 грн. сплаченого страхового відшкодування в судовому порядку.

При винесенні постанови колегія суддів керувалася наступним.

Відповідно до ст. 355 Господарського кодексу України об'єкти страхування, види обов'язкового страхування, а також загальні умови здійснення страхування, вимоги до договорів страхування та порядок здійснення державного нагляду за страховою діяльністю визначаються Цивільним кодексом України, цим Кодексом, законом про страхування, іншими законодавчими актами.

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (ст. 979 ЦК України).

Пунктом .3 ч.1 ст. 980 ЦК України передбачено, що предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов'язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).

Стаття 16 Закону України "Про страхування" визначає, що договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Закон України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" регулює відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 988 ЦК України страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Частиною 1 статті 990 ЦК України передбачено, що страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Тобто, страховий акт, як документ, є висновком, який складається за всіма наявними в страховій справі матеріалами, проведеними експертизами та іншими юридично значимими вчинюваними діями. Він містить узагальнюючу інформацію про страховий випадок, умови виконання сторонами договору своїх зобовязань.

Системний аналіз положень законодавства дає підстави для висновку, що у момент укладення договору обовязкового страхування страховик приймає на себе зобовязання відповідати перед невизначеним і невідомим заздалегідь колом осіб за майнову шкоду, завдану цим особам страхувальником відповідальності, тобто приймає на себе фінансові ризики виплати відшкодування завданої страхувальником іншій особі майнової шкоди.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що факт страхової виплати позивачем відповідно до Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/0001868 сторонами не заперечується, підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

Пунктом 38.1.1 ст. 38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (в редакції чинній на час ДТП), страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпунктах 33.1.2, 33.1.1 вказаного Закону. Зазначена норма Закону кореспондується з пунктом 1 статті 1191 Цивільного кодексу України.

Відповідно до пп. 33.1.4 п. 33.1 ст. 33 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) у разі настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених ст. 41 цього Закону), повідомлення про ДТП установленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально.

Отже, наведеними правовими нормами встановлено обов'язок особи невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, письмово повідомити страховика про настання ДТП. Такий обов'язок установлений законодавством для надання страховику можливості перевірити обставини ДТП власними силами і запобігти необґрунтованим виплатам.

Дослідивши матеріали справи, апеляційний господарський суд встановив, що працівником ТзОВ ОСОБА_2 і К ОСОБА_5, в обумовлені законом строки, тобто в той же день, коли сталася ДТП, а саме 17.12.2012р., було повідомлено Департамент страхування Львівського управління ПАТ Європейський страховий союз у м. Львові про настання страхового випадку, про що свідчить повідомлення про настання події, що має ознаки страхового випадку від 17.12.2012р. за вих. № 72 (а.с. 77). Суд звертає увагу на те, що у повідомленні про настання події, що має ознаки страхового випадку від 17.12.2014р., у пункті 14 містяться відомості про повідомлення головного офісу про дану подію, що підтверджується підписом посадової особи страховика.

Окрім того, в матеріалах справи міститься письмове пояснення ОСОБА_6, який станом на 17.12.2012 р. працював на посаді офіс-менеджера. ПАТ «Європейський страховий союз» (Департамент страхування Львівського регіону). У вказаних поясненнях останній підтвердив, що в його присутності представником ТзОВ ОСОБА_2 і К. та потерпілою особою дійсно було подано письмове повідомлення з додатковими документами у Департамент страхування Львівського управління ПАТ Європейський страховий союз у м. Львові про настання страхового випадку. Письмове повідомлення було оформлено та прийнято працівником -ОСОБА_14.

В матеріалах справи також міститься «Акт перевірки факту подання 17.12.2012 р. водієм ОСОБА_5 повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду» від 09.07.2015 р. (а.с.104). З вказаного акту вбачається, що дійсно, 17.12.2012 р. представник страхувальника (ТзОВ ОСОБА_2 і К) прибув в Департамент страхування Львівського регіону № 2 для здійснення повідомлення про ДТП та ним було надано представнику страховика загальну усну інформацію про ДТП. Заступником директора Департаменту страхування Львівського регіону № 2 ОСОБА_14 вказана інформація в електронній формі була передана в головний офіс страховика. Проте, зазначається в акті, письмового повідомлення (заяви) від водія страхувальника про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомостей про місцезнаходження транспортного засобу подано не було.

У Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» зазначено, що «З урахуванням змісту статті 979 ЦК та статті 16 Закону України «Про страхування» у разі настання страхового випадку страховик зобов'язаний виплатити страхове відшкодування, а інші умови договору страхування є підставою для відмови у виплаті лише в тому разі, якщо таке порушення положень договору страхувальником перешкодило страховику переконатись, що ця подія є страховим випадком, і має оцінюватись судом у кожному конкретному випадку. Наприклад, несвоєчасне повідомлення страхувальником страховика без поважних на те причин про настання страхового випадку (пункт 5 частини першої статті 989 ЦК, пункт 5 частини першої статті 991 ЦК) може бути підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування у тому разі, якщо воно позбавило страховика можливості дізнатися, чи є ця подія страховим випадком. При цьому суди також повинні мати на увазі, що порушення страхувальником визначеного договором страхування строку подання документів, що стосуються страхового випадку, не є порушенням визначеного договором строку повідомлення про настання страхового випадку.»

За результатами розгляду отриманого повідомлення про страховий випадок, страховиком було оформлено страховий акт №ОЦВ/265 від 14.07.2014р., складений та підписаний начальником відділу врегулювання збитків, погоджений з юридичним відділом та підписано його посадовою особою, в якому зазначено про прийняття рішення стосовно виплати потерпілій особі страхового відшкодування, а також в розділі 3 частини 2 міститься вказівка про те, що страхувальником належно виконано умови договору страхвання.

В п. 2 оглядового листа Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають у правовідносинах страхування» 14.01.2014р. № 01-06/15/2014 зазначено, що порушення страхувальником визначеного договором страхування порядку повідомлення страховика про настання страхового випадку може бути підставою для відмови у здійснені страхової виплати лише в тому випадку, коли це позбавило страховика можливості встановити, чи є ця подія страховим випадком.

Тобто, недотримання певних формальних вимог стосовно оформлення повідомлення про настання страхового випадку, яке при цьому за своїм змістом не призводить до обєктивного зменшення його інформативності, не може бути підставою для кваліфікації дій страхувальника як неналежне виконання умов договору.

Як зазначалося вище, пп. 33.1.4 п. 33.1 ст. 33 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що водій транспортного засобу причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, письмово надати страховику повідомлення про ДТП установленого МТСБУ зразка.

Тобто, законодавець вказує на те, що саме представник страховика повинен надати водію страхувальника, який прибув в офіс до страховика, бланк повідомлення про ДТП установленого МТСБУ зразка для його заповнення.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що ТзОВ ОСОБА_2 і К відповідно до вимог закону належним чином виконало свій обовязок стосовно повідомлення про страховий випадок, надавши повну і обєктивну інформацію про обставини пригоди, яка виходячи із наявних в справі матеріалів, зокрема, страхових актів, повідомлення про настання події, що має ознаки страхового випадку від 17.12.2012р. за вих. № 72, письмового пояснення ОСОБА_6, Акту перевірки факту подання 17.12.2012 р. водієм ОСОБА_5 повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду» від 09.07.2015 р. та здійснення страхових виплат, була достатньою для вчинення страховиком юридично значимих дій для виконання покладених на нього обовязків за договором страхування.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що у ПрАТ Європейський страховий союз відсутні правові підстави для звернення до ТзОВ ОСОБА_2 і К ОСОБА_5 з регресним позовом про стягнення страхового відшкодування.

Статтею 32 ГПК України встановлено, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Частиною 2 ст. 34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що місцевий господарський суд прийняв рішення з порушенням норм процесуального і матеріального права, тому це рішення слід скасувати, а апеляційну скаргу задоволити.

Згідно ст. 49 ГПК України судовий збір покладається при відмові в позові - на позивача.

Керуючись, ст. ст. 99, 101, 103, 104, 105 Господарського процесуального кодексу України, Львівський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ :

1. Апеляційну скаргу ТзОВ ОСОБА_2 і К, б/н від 23.07.2015р. задоволити.

2. Рішення господарського суду Львівської області від 10.07.2015р. у справі № 914/1329/15 скасувати. Прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

3. Стягнути з ПрАТ Європейський страховий союз (01025, м. Київ, вул. Володимирська, 7, оф. 1, ) на користь ТзОВ ОСОБА_2 і К (79008, м. Львів, вул. Лесі Українки, 7, ) судовий збір в розмірі 913,50 грн. за подання апеляційної скарги.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку згідно з Розділом ХІІ-1 ГПК України.

5. Справу передати в господарський суд Львівської області.

головуючий суддя Кравчук Н.М.

судді Мирутенко О.Л.

ОСОБА_1