ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

03.11.2015 справа № 905/1653/15

Суддя господарського суду Донецької області Гринько С.Ю. при секретарі судового засідання Предка А.В.,розглянувши матеріали

за позовом Товариство з обмеженою відповідальністю «Ровезе Україна» м.Чижівка,

Новоград-Волинський район, Житомирська область

до відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Сінтез» м. Донецьк

про стягнення 1268274,12 грн.

за участю представників сторін:

від позивача - ОСОБА_1 за довіреністю від 02.01.2015р.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач 20.08.2015р. звернувся до господарського суду про стягнення з відповідача заборгованості за поставлений товар в сумі 842546,03 грн. та нараховані у відповідності з ст. 625 Цивільного кодексу України інфляційних витрати за період з липня 2014р. по липень 2015 року

в розмірі 397681,70 грн. і трьох процентів річних в розмірі 28046,39 грн. за період 13.07.2014р. по 20.08.2015 р.

В обґрунтування позову позивач посилається на несвоєчасне виконання грошових зобовязань за договором № 02012014-С від 02.01.2014р., щодо оплати за видатковими накладними отриманого товару у строки, обумовлені сторонами п.2.4 договору.

Відповідач був належним чином повідомлений ухвалами суду про час і місце проведення судових засідань через розміщення інформації на сторінці господарського суду Донецької області в електронному варіанті за адресою: http:// www.reyestr.court.gov.ua/ на офіційному веб-порталі «Судова влада в Україні» в мережі Інтернет у зв»язку з неможливістю сповістити відповідача іншим способом. Він не скористався своїм законним правом на участь в судовому засіданні, не надав суду відзив на позов і документи, які були витребувані судом ухвалами суду.

Позивач надав заяву про продовження строку розгляду справи на 15 днів. Клопотання задоволено, продовжений строк розгляду спору на 15 днів відповідно до ст.69 Господарського процесуального кодексу України, про що зазначено в ухвалі від 18.09.2015р.

Приймаючи до уваги достатність документів, наданих позивачем для вирішення спору по суті, господарський суд після завершення підготовки справи до розгляду (стаття 65 ГПК) відкриття судового засідання, роз'яснення (за необхідності) стороні судового процесу їх прав та обов'язків і розгляду інших клопотань і заяв (про відкладення розгляду справи, витребування додаткових доказів тощо) переходить безпосередньо до розгляду позовних вимог, тобто до з'ясування у передбаченому ГПК порядку обставин справи та здійснення їх правової оцінки, про що зазначається в протоколі судового засідання. При цьому неявка у судове засідання однієї з сторін, за умови, що їх належним чином повідомлено про час і місце цього засідання, не перешкоджає такому переходові до розгляду позовних вимог.

Перевіряючи надані позивачем документи, якими він обґрунтовує позовні вимоги, господарський суд встановивши фактичні обставини та їх повноту, надавши юридичну оцінку цим обставинам,

ВСТАНОВИВ:

Предметом даного спору є стягнення заборгованості і правомірності застосування ст. 625 Цивільного кодексу. Підставою, на яку посилається в обґрунтування своїх вимог позивач є договір № 02012014-С від 02 січня 2014року і накладні, за якими відповідач отримав товар на умовах оплати в строки, встановлені договором.

Оцінюючи надані документи, господарський суд надає правову оцінку документам, на які посилається позивач, як на підставу позову.

02 січня 2014року ТОВ «Ровезе Україна», іменоване далі як «Продавець», в особі генерального директора і ТОВ «Сінтез», іменоване далі як «Покупець», в особі директора, підписали договір № 02012014-С, яким передбачили, що Продавець зобовязується передати у власність Покупцю товар в асортименті і кількості та ціною відповідно до накладних, а Покупець зобовязується прийняти і оплатити товар шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Продавця в такому порядку: 100% на протязі 49 календарних днів з моменту отримання партії товару. Цей договір підписаний керівниками і скріплений печатками підприємств.

Відповідно до ч. 1 ст. 67 Господарського кодексу України відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності, виконуються на підставі договорів.

За своїм змістом та правовою природою договір № 02012014-С від 02.01.2014р., на який позивач посилається як на підставу своїх вимог, є договором купівлі-продажу та підпадає під правове регулювання норм статті 712 ЦК України та статей 264-271 ГК України. В частині, що не суперечить Договору, до вказаного правочину також застосовуються норми ЦК України, які регулюють правила купівлі-продажу (статті 655-697 ЦК України).

Оскільки договором сторони врегулювали і узгодили всі істотні умови для договору купівлі-продажу, він вважається укладеним і таким, що відповідає діючому законодавству.

До матеріалів справи надані як доказ виконання договору в частині п.3.5 замовлення за присвоєними номерами на кожну конкретну партію товару. За цими замовленнями відповідно до виданих Покупцем довіреностей, його представником отриманий за накладними товар (керамічну плітку) на загальну суму 842546,03грн. Факт отримання підтверджений підписами уповноважених на отримання товару особою, скріпленими печатками підприємства відповідача.

На кожній накладній є посилання на номер замовлення, в якому є зазначена підстава поставки договір № 02012014-С від 02.01.2014р. Таким чином, позивачем доведено виконання умов договору в повному обсязі.

Відповідно до ст. 692 Цивільного кодексу України Покупець зобовязаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Зобовязання відповідача щодо сплати отриманого товару викладені в п.2.4 договору, за яким Покупець зобовязався сплатити отриману вартість партії товару шляхом перерахування грошових коштів на протязі 49 календарних днів з моменту отримання.

Факт оплати прийнятого Покупцем не доведений. Заборгованість відповідача перед позивачем на момент вирішення спору становить 842546,03грн.

Оскільки за ст.526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а доведено, що відповідачем не виконанні грошові зобовязання, господарський суд вважає доведеними вимоги позову в частині стягнення боргу з відповідача, тому в цій частині позов задовольняє.

Підтверджено, що отриманий відповідачем товар за наступними накладними повинен бути сплачений наступним чином:

- від 18.04.2014р. - № СТ 0414806 на суму 27527,04грн., № СТ 0414807 на суму 2405,89грн., № СТ 0414808 на суму 17455,56грн., тобто на загальну суму 47388,49грн. до 06.06.2014р.;

- від 21.04.2014р. - № СТ 0414891 на суму 35494,37грн., № СТ 0414892 на суму 29925,16грн., № СТ 0414893 на суму 40504,47грн., № СТ 0414894 на суму 14002,10грн., № СТ 0414895 на суму 1314,67грн., тобто на загальну суму 121240,77грн. - до 09.06.2014р.;

- від 27.04.2014р. - № СТ 04141173 на суму 17599,25грн., № СТ 04141174 на суму 6235,55грн.,

№ СТ 04141175 на суму 31652,40грн., № СТ 04141176 на суму 27030,98грн., № СТ 04141177 на суму 28180,01грн., № СТ 04141178 на суму 4912,44грн. на загальну суму 115610,63грн. до 15.06.2014р.;

-від 28.04.2014р. - № СТ 04141245 на суму 67053,11грн., № СТ 04141246 на суму 12048,04грн.,

№ СТ 04141247 на суму 8657,89грн., № СТ 04141248 на суму 4951,20грн., № СТ 04141249 на суму 22149,64грн., на загальну суму 114859,88грн. до 16.06.2014р.;

- від 08.05.2014р. - № СТ 0514333 на суму 3638,11грн., № СТ 0514334 на суму 4158,38грн.,

№ СТ 0514335 на суму 95666,73грн., № СТ 0514336 на суму 7892,16грн. на загальну суму 111355,38грн. до 26.06.2014р.;

- від 12.05.2014р. - № СТ 0514483 на суму 87928,61грн., № СТ 0514484 на суму 18844,81грн., на загальну суму 106773,42грн. до 30.06.2014р.;

- від 19.05.2014р. - № СТ 0514915 на суму 110829,07грн., № СТ 0514916 на суму 2480,34грн., на загальну суму 113309,41грн. до 07.07.2014р.;

- від 24.05.2014р. - № СТ 0514230 на суму 4347,76грн., № СТ 0514231 на суму 92107,44грн.,

№ СТ 0514232 на суму 3472,64грн., № СТ 0514233 на суму 7732,45грн., № СТ 0514234 на суму 4347,76грн., на загальну суму 112008,05грн. до 12.07.2014р.

Оскільки доведений факт несплати відповідачем отриманого товару у визначений п.2.4 договору строк, позивач правомірно заявив вимоги щодо стягнення з боржника боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, так як інший розмір процентів встановлено законом.

За умовами статті 193 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону і укладеного договору.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Стаття 625 Цивільного кодексу України не звільняє боржника від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, що прострочив виконання грошового зобовязання, за вимогою кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом.

Відтак, встановлені статтею 625 ЦК України відсотки річних та інфляційні витрати підлягають нарахуванню до моменту фактичного виконання зобовязання. Таке нарахування є не зобовязанням кредитора, а є його законним правом.

Позивач скористувався своїм правом і вимагає з винної сторони у простроченні грошового зобовязання сплати інфляційних втрат в розмірі 397 681,70 грн., нарахованих за період з 01 липня 2014року по 01 липня 2015р. і 3% річних в сумі 28 046,39грн. за період з 13.07.2014року по 20.08.2015р.

Враховуючи, що матеріалами справи доведений факт порушення відповідачем строків оплати товару, господарський суд, провівши власний розрахунок, задовольняє вимоги позивача в частині стягнення інфляційних витрат і трьох процентів річних в повному розмірі.

Оскільки з вини відповідача виник спір,на нього покладаються судові витрати.

На підставі ст.ст.526,530,546,549,610,612,625 Цивільного кодексу України, ст. ст. 67,193 Господарського кодексу України та, керуючись статтями 49, 82,84,81-1, 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Ровезе Україна» м.Чижівка, Новоград-Волинський район, Житомирська область про стягнення 1268274,12 грн. з Товариства з обмеженою відповідальністю «Сінтез» м. Донецьк задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Сінтез», , м.Донецьк Донецької області, вул.Продольна, 3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Ровезе Україна», , м.Чижівка, Новоград-Волинський район, Житомирська область заборгованість в сумі 842546,03грн., інфляційних втрат в розмірі 397 681,70 грн.,3% річних в сумі 28 046,39грн, судові витрати в сумі 25365,48грн.

Видати наказ після набрання законної чинності рішення суду.

Рішення господарського суду може бути оскаржено до Донецького апеляційного господарського суду в строки передбачені господарським процесуальним кодексом через місцевий господарський суд.

Суддя С.Ю. Гринько