ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"28" жовтня 2015 р. Справа № 04/151-38

Господарський суд Волинської області у складі:

головуючого судді Гарбара Ігоря Олексійовича

секретар судового засідання - Шевчук Світлана Анатоліївна

За участю представників сторін:

від скаржника: ОСОБА_1 (представник за дов. № б/н від 22.08.2014 р.)

від боржника: н/з;

від Другого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції: - ОСОБА_2;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Луцьку у приміщенні господарського суду Волинської області скаргу фізичної особи підприємця ОСОБА_3 на постанови заступника начальника другого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції про повернення виконавчих документів стягувачу від 25.06.2015 р. № 45021305 та № 45021157 у справі № 04/151-38 за позовом фізичної особи підприємця ОСОБА_3 до фізичної особи підприємця ОСОБА_4 про стягнення 16 282,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа підприємець ОСОБА_3 звернувся в суд з скаргою на постанови заступника начальника другого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції про повернення виконавчих документів стягувачу від 25.06.2015 р. № 45021305 та № 45021157 у справі № 04/151-38 за позовом фізичної особи підприємця ОСОБА_3 до фізичної особи підприємця ОСОБА_4 про стягнення 16 282,00 грн.

Не погоджуюсь з тим, що Другим відділом державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції виконавчі документи повернуті стягувачу без стягнення коштів з боржника, скаржник просив суд скасувати постанови заступника начальника Другого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції від 25.06.2015 р. у виконавчих провадженнях № 45021305 та № 45021157. Крім цього скаржник просив суд зобов'язати Другий відділ державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції поновити виконавчі провадження щодо примусового виконання наказів господарського суду Волинської області від 28.01.2011 р. № 04/151-1 та № 04/151-2.

Представник скаржника в судовому засіданні заявлену скаргу підтримав та просив суд її задовольнити.

Боржник в судове засідання не зявився, вимоги ухвали суду не виконав. Згідно рекомендованого повідомлення про вручення, останній отримав копію ухвали господарського суду 19.10.2015 р.

Представник державної виконавчої служби в судовому засіданні та в поданих запереченнях на скаргу просив суд відмовити в задоволенні скарги.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази в справі, суд дійшов наступного висновку.

Згідно матеріалів справи (а.с. 77, 79), Другим відділом державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції відкрито виконавчі провадження № 45021305 та № 45021157, з виконання наказів господарського суду (а.с. 39, 40) від 28.01.2011 р. № 04-151-1 та № 04/151-2.

В процесі примусового виконання виконавчих документів державним виконавцем встановлено, що за боржником майна на яке можна було б накласти арешт та реалізувати в рахунок погашення боргу не виявлено. Рахунки у банківських постановах арештовані. Кошти відсутні. Іншого майна, що належить боржнику не виявлено і здійснені державним виконавцем заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними. На майно боржника, в тому числі майно, право власності, якого виникне в майбутньому, накладено арешт та оголошено заборону на його відчуження, про що внесено відповідні записи до реєстрів.

Зважаючи на вищевикладене, та на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 ЗУ "Про виконавче провадження" Другим відділом державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції повернуто виконавчі документи стягувачеві (а.с. 51, 54).

Розглядаючи справу по суті, судом звернута увага, що в матеріалах виконавчого провадження, наданих для ознайомлення, відсутні постанови про арешт коштів боржника по виконавчих провадженнях № 45021305 та № 45021157. Також відсутні акти державного виконавця в межах спірних виконавчих проваджень, згідно яких встановлено, що майно на яке можна було б накласти арешт та реалізувати в рахунок погашення боргу не виявлено.

Водночас, в матеріалах виконавчих проваджень № 45021305 та № 45021157 наявні однакові копії постанов Другого відділу ДВС ЛМУЮ від 11.03.2015 р. з іншого виконавчого провадження № 45020983, згідно яких накладено арешт на кошти боржника. Крім цього, присутні копії актів державного виконавця також з іншого виконавчого провадження № 45020983, згідно яких встановлено, що майно на яке можна було б накласти арешт та реалізувати в рахунок погашення боргу не виявлено.

Отже, в супереч приписам Глави 4 ЗУ "Про виконавче провадження", в межах виконавчих проваджень № 45021305 та № 45021157 Другим відділом ДВС ЛМУЮ не винесено постанов про арешт коштів боржника, також не складено актів згідно яких, майно на яке можна було б накласти арешт та реалізувати в рахунок погашення боргу виявлено або не виявлено.

Таким чином, невиконання Другим відділом ДВС ЛМУЮ своїх обов'язків, передбачених ЗУ "Про виконавче провадження" порушило невід'ємне право скаржника на виконання рішення суду згідно ст. 124 Конституції України та ст. 115 ГПК України.

Аналогічна права позиція щодо невід'ємності права сторони на виконання остаточного рішення суду також знайшла своє відображення в рішеннях Європейського суду з прав людини у справах "ОСОБА_1 проти України", "Жовнір проти України", "Шмалько проти України", "Ромашов проти України", "Бакай та інші проти України", "Півень проти України" тощо.

Судом також звернута увага, що Другий відділ ДВС ЛМУЮ не надавав відповідей на письмові звернення скаржника (а.с. 58-64) та належним чином не відреагував на повідомлення скаржника про те, що останнім в супереч ЗУ "Про виконавче провадження" не отримано постанови про відкриття виконавчого провадження.

Згідно матеріалів виконавчого провадження та пояснень, викладених у запереченнях на скаргу (а.с. 73-74), постанови про відкриття виконавчого провадження в супереч ст. 31 ЗУ "Про виконавче провадження" направлялись скаржнику простою кореспонденцією.

Дані порушення є незаконними, а відтак суд звертає увагу на недопустимими у діяльності Другого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції даних порушень.

У рішенні від 17.05.2005 у справі "Чіжов проти України" (заява № 6962/02) Європейський суд з прав людини зазначив, що позитивним обов'язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб переконатися, що неналежне зволікання відсутнє та що система ефективна і законодавчо, і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантії п. 1 ст. 6 Конвенції.

Затримка у виконанні рішення може бути виправдана за виняткових обставин. Але затримка не повинна бути такою, що позбавляє сутності право, яке захищається п. 1 ст. 6 Конвенції ("ОСОБА_5 проти Італії", заява № 22774/93, п. 74, ЄСПЛ 1999-V).

Виконання судового рішення є значимим етапом відновлення порушених прав людини, підприємства або установи.

Враховуючи вищенаведене, беручи до уваги ст. 82 ЗУ "Про виконавчу службу", та керуючись ст. 1212 ГПК України, суд дійшов висновку про підставність вимог скаржника в частині скасування постанов заступника начальника Другого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції від 25.06.2015 р. у виконавчих провадженнях № 45021305 та № 45021157.

Згідно ст. 51 ЗУ "Про виконавче провадження", у разі якщо постанова державного виконавця зокрема про повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною виконавче провадження підлягає відновленню протягом трьох робочих днів з дня надходження рішення суду, а тому суд відмовляє у задоволенні вимоги скаржника в частині про зобов'язання Другого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції поновити виконавчі провадження щодо примусового виконання наказів господарського суду Волинської області від 28.01.2011 р. № 04/151-1 та № 04/151-2.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 86, 121-2 Господарського процесуального кодексу України,

ухвалив:

Визнати постанову Другого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції від 25.06.2016 р. про повернення виконавчого документа стягувачеві у виконавчому провадженні № 45021305 незаконною.

Визнати постанову Другого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції від 25.06.2016 р. про повернення виконавчого документа стягувачеві у виконавчому провадженні № 45021157 незаконною.

В частині скарги про зобов'язання другого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції поновити виконавчі провадження щодо примусового виконання наказів господарського суду волинської області від 28.01.2011 р. № 04/151-1 та № 04/151-2 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в порядку, передбаченому ст. 106 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя І. О. Гарбар