ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

22.10.2015 Справа № 920/1288/15

Господарський суд Сумської області, у складі судді Лугової Н.П. при секретарі судового засідання Кириченко-Шелест А.Г., розглянувши матеріали справи № 920/1288/15

за позовом: Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне

науково-виробниче обєднання», м. Суми, Україна,

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Іскра-Турбогаз»,

м. Пермь, Російська Федерація,

про стягнення 73 003,62 рублів (що еквівалентно 24 406 грн. 57 коп.)

За участю представників сторін:

Від позивача: предст. ОСОБА_1 (довіреність № 18-49/1524 від 02.09.2015 року);

Від Відповідача: не зявився;

Суть спору: позивач подав позовна заяву, в якій просить суд стягнути з відповідача 73 003,62 рублів РФ (що еквівалентно 24 406 грн. 57 коп.) заборгованості за виконані роботи відповідно до умов укладеного між сторонами договору № 025-051/15 від 11.03.2015 року.

14 вересня 2015 року відповідач надіслав відзив на позовну заяву б/н б/д (вх. № 10596 від 14.09.2015 року, в якому пояснює, що на виконання умов, укладеного між сторонами договору № 025-051/15 від 11.03.2015 року позивач виконав роботи загальною вартістю 145 144,27 рублів РФ, жодних претензій, щодо якості виконаних позивачем робіт він не має. Відповідач вказує, що частково розрахувався з позивачем, а саме сплатив 50 000,00 рублів РФ. В звязку з чим дебіторська заборгованість відповідача перед позивачем становить 73003,62 рублів РФ. Заперечень проти задоволення позовних вимог відповідач не має.

28.09.2015 року позивач надав клопотання № 18-7/1899 від 28.09.2015 року, в якому просить суд долучити до матеріалів справи копію довіреності № 257, копію свідоцтва про державну реєстрацію відповідача, копію свідоцтва про поставку на облік в податковому органі юридичної особи серії 59 № 000453483 та копію довіреності від 02.09.2015 року № 18-49/1512.

Подані документи прийняті судом та долучені до матеріалів справи.

В судовому засіданні 22.10.2015 року представник позивача просив суд задовільнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не прибув.

Враховуючи достатність часу, наданого позивачу та відповідачу для підготовки до судового засідання та подання витребуваних судом документів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, закріплені п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, ст. 43 та ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, сторонам створені усі належні умови для надання доказів у справі та є підстави для розгляду справи за наявними у ній матеріалами.

Розглянувши подані матеріали, з'ясувавши фактичні обставини справи, дослідивши та оцінивши надані докази, суд

ВСТАНОВИВ:

Згідно з приписами статті 3 Господарського процесуального кодексу України мова господарського судочинства визначається статтею 14 Закону України «Про засади державної мовної політики».

Відповідно до частин першої та п`ятої статті 14 Закону України «Про засади державної мовної політики» судочинство в Україні у цивільних, господарських, адміністративних і кримінальних справах здійснюється державною мовою. У межах території, на якій поширена регіональна мова (мови), що відповідає умовам частини третьої ст. 8 цього Закону, за згодою сторін суди можуть здійснювати провадження цією регіональною мовою (мовами). Слідчі і судові документи складаються державною мовою.

У відповідності до ст. 12 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судочинство і діловодство в судах України провадиться державною мовою.

За таких обставин, рішення по справі складено українською мовою.

У відповідності до приписів пункту 7.2. Договору в редакції Додаткової угоди № 3, всі спори, в разі неможливості вирішення шляхом перемовин вирішуються в господарському суді Сумської області відповідно до процесуального права України.

Статтею 9 Конституції України закріплено, що чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Відповідно до статті 19 Закону України «Про міжнародні договори України» від 29.06.2004 року N 1906-IV чинні міжнародні договори України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства і застосовуються у порядку, передбаченому для норм національного законодавства.

Якщо міжнародним договором України, який набрав чинності в установленому порядку, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені у відповідному акті законодавства України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Згідно частин першої та третьої ст. 4 Господарського процессуального кодексу України господарський суд вирішує господарські спори на підставі Конституції України, цього Кодексу, інших законодавчих актів України, міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до статті 123 Господарського процессуального кодексу України іноземні суб'єкти господарювання мають такі самі процесуальні права і обов'язки, що і суб'єкти господарювання України, крім винятків, встановлених законом або міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Пунктами 1-3 частини першої ст. 2 Закону України «Про міжнародне приватне право» від 23.06.2005 N 2709-IV (надалі - Закон) встановлено, що цей Закон застосовується до таких питань, що виникають у сфері приватноправових відносин з іноземним елементом: визначення застосовуваного права; процесуальна правоздатність і дієздатність іноземців, осіб без громадянства та іноземних юридичних осіб; підсудність судам України справ з іноземним елементом.

Відповідно до норм статті 3 Закону якщо міжнародним договором України передбачено інші правила, ніж встановлені цим Законом, застосовуються правила цього міжнародного договору.

Згідно статтей. 1, 2 Угоди про порядок вирішення спорів, пов'язаних із здійсненням господарської діяльності (надалі - Угода) ця Угода регулює питання вирішення справ, що випливають з договірних та інших цивільно-правових відносин між господарюючими суб'єктами, з їх відносин з державними та іншими органами, а також виконання рішень за ними. Для цілей цієї Угоди під господарюючими суб'єктами розуміються підприємства, їх об'єднання, організації будь-яких організаційно-правових форм, а також громадяни, які мають статус підприємця згідно із законодавством, що діє на території держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав та їх об'єднань.

Відповідно до ст. 6 Угоди документи, видані або засвідчені закладом або спеціально уповноваженою особою в межах їх компетенції за встановленою формою і скріплені офіційною печаткою на території однієї з держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав, приймаються на території інших держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав без будь-якого спеціального посвідчення. Документи, які на території однієї з держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав розглядаються як офіційні документи, мають на території інших держав - учасниць Співдружності доказову силу офіційних документів.

Згідно зі ст. 124 Господарського процесуального кодексу України підсудність справ за участю іноземних суб'єктів господарювання визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Відповідно до частини першої ст. 75 та п. 1 ч. 1 ст. 76 Закону підсудність судам України справ з іноземним елементом визначається на момент відкриття провадження у справі, незважаючи на те, що в ході провадження у справі підстави для такої підсудності відпали або змінилися, крім випадків, передбачених у ст.76 цього Закону. Суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом у випадку, якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України.

Відповідно до абз.1 ч. 2 ст. 4 Угоди компетентні суди держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав розглядають справи і в інших випадках, якщо про це є письмова угода Сторін про передачу спору до суду.

На підставі викладеного, враховуючи положення ст. ст. 1, 2, 12, 13 Господарського процесуального кодексу України, суд доходить висновку, що дана справа підвідомча та підсудна господарському суду Сумської області.

Як вбачається з матеріалів справи 11 березня 2015 року між Публічним акціонерним товариством «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання ім. М.В. Фрунзе» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Іскра - Турбогаз» був укладений Договір № 025-051/15, відповідно до умов якого позивач зобовязується виконати роботи по проведенню вібродіагностики валопроводу, а відповідач, в свою чергу прийняти та оплатити вартість робіт, в строки передбачені договором.

Відповідно до Спеціального витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Публічне акціонерне товариство «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання ім. М. В. Фрунзе» перейменовано на Публічне акціонерне товариство «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання».

Відповідно до приписів пункту 2.2. Договору, закінченням виконання робіт за договором і одночасне закінчення зобовязань позивача за цим договором вважається дата підписання сторонами Акту прийому-передачі виконаних робіт.

Валюта платежу - рублі РФ. Форма розрахункових документів - платіжні доручення (п. 4.4 договору).

Згідно з пунктом 4.1. Договору в редакції Додаткової угоди № 1 від 01.04.2015 року загальна вартість договору з урахуванням витрат на відрядження становить 145 144,27 рублів РФ, згідно з програмою кошторисом № 2-025-051/15, що є невідємною частиною договору.

Також зазначена угода свідчить, що ціна робіт становить 123033,62 рублів РФ, включає в себе компенсацію всіх витрат позивача у звязку з виконанням ним робіт, включаючи прямі витрати, накладні витрати, всі податки і збори, що підлягають оплаті на території України.

Сума ПДВ (18%), що підлягає перерахуванню до бюджету РФ податковим агентом (відповідачем) за місцем своєї реєстрації складає 22 140,65 рублів РФ.

Приписами пункту 4.5. договору в редакції Додаткової угоди № 1 від 01.04.2015 року встановлено, що загальна вартість авансу становить 59 000 рублів РФ, з них відповідач сплачує 50 000 рублів РФ на банківський рахунок позивача протягом 10 банківських днів з дати підписання договору сторонами, по виставленому позивачем рахунку. Крім того відповідач (податковий агент) сплачує за позивача до бюджету Російської Федерації податок на додану вартість (18%) в сумі 9 000,00 рублів РФ.

Оплата решти суми за договором в розмірі 86 144,27 рублів РФ проводиться відповідачем на підставі підписаного сторонами Акту приймання передачі робіт протягом 30 банківських днів. Із них виплаті позивачу підлягає 73 003,62 (сімдесят три тисячі три) рублі 62 копійки. Сума ПДВ (18%), що підлягає перерахуванню до бюджету РФ відповідачем за місцем своєї реєстрації складає 13 140,65 рублів РФ.

Факт виконання позивачем робіт вартістю 145 144,27 рублів РФ підтверджується матеріалами справи, а саме підписаним сторонами та скріпленим печатками сторін Актом прийому передачі виконаних робіт № 32 від 18.05.2015 року, довіреністю № 257 від 30.12.2014 року та рахунком фактурою № 18 від 18.05.2015 року (а.с. 19-21, 58).

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач порушив взяті на себе зобов'язання та всупереч умовам укладеного між сторонами договору не оплатив вартість виконаних робіт в повному обсязі, в зв'язку з чим у нього виникла заборгованість перед позивачем в сумі 73 003,62 рублів РФ (що еквівалентно 24 406 грн. 57 коп.).

За договором будівельного підряду підрядник зобовязується у встановлений договором строк побудувати за завданням замовника певний обєкт або виконати інші будівельні роботи, а замовник зобовязується створити підряднику необхідні умови для виконання робіт, прийняти їх результат і сплатити обумовлену ціну.

Оплата виконаних підрядником робіт проводиться замовником в розмірі, передбаченому кошторисом, у строки та в порядку, що встановлені законом або договором будівельного підряду.

Зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Вказане передбачене статтями 309, 310, 740,746 Цивільного кодексу Російської Федерації

Зазначені норми кореспондуються з положеннями ст. ст. 526, 629 Цивільного кодексу України та статтею 193 Господарського кодексу України.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Судом встановлено, що факт виконання позивачем робіт підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, проте в порушення взятих на себе зобовязань, відповідач не виконав зобов'язання щодо своєчасної та в повному обсязі оплати виконаних робіт, у звязку з чим, його заборгованість перед позивачем складає 73003,62 рублів РФ.

Відповідно до статті 22 Господарського процесуального кодексу України, відповідач має право визнати позов повністю або частково, а також має право до початку розгляду господарським судом справи по суті подати зустрічний позов.

Як вбачається з відзиву відповідача він визнає факт наявності заборгованості за виконані позивачем роботи в розмірі 73003,62 рублів РФ, що еквівалентно 24 406 грн. 57 коп.

Згідно з приписами статті 78 Господарського процесуального кодексу України, у разі визнання відповідачем позову господарський суд приймає рішення про задоволення позову за умови, що дії відповідача не суперечать законодавству або не порушують прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб.

З огляду на викладене, враховуючи встановлений судом факт неналежного виконання відповідачем зобов'язань стосовно оплати вартості виконаних робіт, суд вважає правомірними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 73003,62 рублів РФ заборгованості, що еквівалентно 24 406 грн. 57 коп..

Відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Іскра-Турбогаз» (614014, Російська Федерація, м. Пермь, вул. Новозвягінська, 57, код НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» (40004, м. Суми, вул. Горького, 58, код 05747991) заборгованість у розмірі 73 003,62 рублів (що еквівалентно 24 406 грн. 57 коп.) та судовий збір у розмірі 1 827 грн. 00 коп.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 26.10.2015 року.

Суддя Н.П. Лугова