РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.10.2015Справа №910/22145/15

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Профіпартс»
ДоТовариства з обмеженою відповідальністю «Делюкс-Білдінг»
Простягнення 79 177,99 грн.
Суддя Спичак О.М.

Представники сторін:

від позивача: Шевченко Г.П. - дов. № 25.09.2015 року;

від відповідача: не з'явився;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Профіпартс» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Делюкс-Білдінг» про стягнення 44 721,95 грн.з яких 21 212,52 грн. - основного боргу, 7 907,43 грн. - донарахування (зміна валютного курсу), 1 995,20 грн. - пені, 309,95 грн. - 3% річних, 2 690,59 грн. - інфляційних збитків, 10 606,26 грн. - штрафу.

Ухвалою суду від 31.08.2015 року було порушено провадження у справі № 910/22145/15 та призначено її до розгляду на 25.09.2015 року.

Представник позивача в судове засідання 25.09.2015 року не з'явився, проте 24.09.2015 рок через канцелярію суду подав клопотання про відкладення розгляду справи.

Представник відповідача в дане судове засідання не з'явився, вимоги ухвали про порушення провадження у справі не виконав, про причини неявки суд не повідомив, про дату та час слухання справи був повідомлений належним чином.

У зв'язку з неявкою в судове засідання представників сторін, суд задовольнив клопотання представника позивача та відклав розгляд справи на 12.10.2015 року.

Представник позивача 09.10.2015 року через канцелярію суду подав письмове повідомлення про відсутність аналогічного спору та заяву про збільшення позовних вимог, відповідно до якої просив суд стягнути з відповідача 79 177,99 грн., з яких 21 212,52 грн. - основного боргу, 17 960,35 грн. - донарахування (зміна валютного курсу), 12 406,19 грн. - пені, 1 009,09 грн. - 3% річних, 15 983,58 грн. - інфляційних збитків, 10 606,26 грн. - штрафу.

Відповідно до ч. 4 ст. 22 ГПК України позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.

Судом, відповідно до ст. 22 Господарського процесуального кодексу України, прийнято заяву про збільшення позовних вимог.

Представник відповідача в судове засідання 12.10.2015 року не з'явився, вимоги ухвали суду не виконав, про причини неявки суд не повідомив, про дату та час слухання справи був повідомлений належним чином.

Ухвалою суду від 12.10.2015 року розгляд справи відкладено на 26.10.2015 року.

Представник позивача в судовому засіданні 26.10.2015 року підтримав подану через канцелярію суду 26.10.2015 року заяву про збільшення позовних вимог, відповідно до якої просив суд стягнути з відповідача 82 989,77 грн., з яких 21 212,52 грн. - основного боргу, 20 479,58 грн. - донарахування (зміна валютного курсу), 12 815,33 грн. - пені, 1 036,99 грн. - 3% річних, 16 839,09 грн. - інфляційних збитків, 10 606,26 грн. - штрафу.

Судом, відповідно до ст. 22 Господарського процесуального кодексу України, прийнято заяву про збільшення позовних вимог, справа розглядається в межах стягнення 82 989,77 грн., з яких 21 212,52 грн. - основного боргу, 20 479,58 грн. - донарахування (зміна валютного курсу), 12 815,33 грн. - пені, 1 036,99 грн. - 3% річних, 16 839,09 грн. - інфляційних збитків, 10 606,26 грн. - штрафу.

Представники відповідача в судове засідання 26.10.2015 року не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином.

Відповідно до п. 3.9.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК. За змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Зважаючи на те, що неявка представника відповідача не перешкоджає всебічному, повному та об'єктивному розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності представника відповідача.

В судовому засіданні 26.10.2015 року на підставі ст. 85 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

07.06.2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Профіпартс» (постачальник, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Делюкс-Білдінг» (покупець, відповідач) був укладений договір поставки №КЦО-07-0614-02, відповідно до п. 1.1 якого постачальник зобов'язується протягом дії договору постачати покупцю товар (запасні частини для вантажних автомобілів та напівпричепів (причепів), авто хімію, мастила (оливи), супутні товари для автотранспорту та інше) за його замовленнями окремими партіями за цінами, в асортименті (за номенклатурою) та кількістю, що остаточно погоджуються сторонами в видаткових накладних, які є невід'ємною частиною договору (товар), а покупець зобов'язується приймати товар та оплачувати його на встановлених договором умовах.

Відповідно до п. 1.3 договору загальна сума договору складає суму ціни товару, вказану в видаткових накладних протягом дії договору.

Згідно п. 5.1.2 договору, якщо партію товару відпущено покупцю без здійснення передоплати, товар вважається поставленим на умовах відстрочення платежу. При проведенні постачання з відстроченням платежу покупець сплачує вартість партії товару протягом терміну, зазначеного у видатковій накладній, за якою відпущено товар покупцю. Якщо строк розрахунків у видатковій накладній не зазначений, відстрочка платежу складає три календарні дні з дати виписки видаткової накладної.

Договір вступає в дію з моменту його підписання повноваження особами обох сторін та діє до 31 грудня поточного року включно (п.2.1); у разі відсутності до дати закінчення строку дії договору повідомлення рекомендованим листом від будь-якої із сторін про небажання продовжити дію договору, термін дії договору вважається кожного разу автоматично продовженим до 31 грудня наступного календарного року (п. 2.2).

На виконання умов договору поставки № КЦО-07-0614-02 від 07.06.2014 року позивач поставив відповідачу товар на суму 40 312,05 грн., на підтвердження чого позивач надав суду видаткові накладні: №5167 від 29.01.2014 року на суму 255,00 грн., №5296 від 29.01.2014 року на суму 7 905,00 грн., №8528 від 11.02.2014 року на суму 247,50 грн., №8539 від 11.02.2014 року на суму 3 014,50 грн., №8556 від 11.02.2014 року на суму 1 312,50 грн., №9038 від 12.02.2014 року на суму 772,25 грн., №11992 від 24.02.2014 року на суму 6 657,91 грн., №12167 від 25.02.2014 року на суму 2 859,45 грн., №12579 від 26.02.2014 року на суму 1 920,00 грн., №12626 від 26.02.2014 року на суму 499,20 грн., №12628 від 26.02.2014 року на суму 570,00 грн., №12907 від 27.02.2014 року на суму 1 861,58 грн., №12947 від 27.02.2014 року на суму 1 245,22 грн., №13075 від 27.02.2014 року на суму 3 221,45 грн., №13122 від 27.02.2014 року на суму 247,33 грн., №16524 від 17.03.2014 року на суму 2 829,32 грн., №16799 від 18.03.2014 року на суму 4 893,84 грн., №11992 від 24.02.2014 року на суму 6 657,91 грн., №12167 від 25.02.2014 року на суму 2 859,45 грн., №12579 від 26.02.2014 року на суму 1 920,00 грн., №12626 від 26.02.2014 року на суму 499,20 грн., №12628 від 26.02.2014 року на суму 570,00 грн., №12907 від 27.02.2014 року на суму 1 861,58 грн., №12947 від 27.02.2014 року на суму 1 245,22 грн., №13075 від 27.02.2014 року на суму 3 221,45 грн., №13122 від 27.02.2015 року на суму 247,33 грн., №16524 від 17.03.2014 року на суму 2 829,32 грн., №16799 від 18.03.2014 року на суму 4 893,84 грн.

Як зазначав позивач, відповідач, в порушення зобов'язань за договором поставки № КЦО-07-0614-02 від 07.06.2014 року, здійснив оплату поставленого позивачем товару частково на суму 19 099,53 грн., в зв'язку з чим його заборгованість становить 21 212,52 грн.

У відповідності до частини 1 статті 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Умовою виконання зобов'язання - є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов'язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов'язання. Строк (термін) виконання зобов'язання за загальним правилом, узгоджується сторонами в договорі.

Судом встановлено, що відповідач, в порушення зобов'язань за, укладеним з позивачем, договором поставки № КЦО-07-0614-02 від 07.06.2014 року, не в повному обсязі здійснив оплату поставленого останнім товару, в зв'язку з чим його заборгованість становить 21 212,52 грн.

Зважаючи на встановлені факти та вимоги вищезазначених правових норм, враховуючи те, що відповідач в установленому порядку обставини, які повідомлені позивачем, не спростував, розміру позовних вимог не оспорив та належних доказів на заперечення відомостей повідомлених позивачем не надав, господарський суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення суми основного боргу нормативно та документально доведені, а тому підлягають задоволенню повністю в сумі 21 212,52 грн.

Керуючись п. 5.2 договору позивач просив суд стягнути з відповідача 20 479,58 грн. донарахування в зв'язку зі зміною курсу гривні відносно євро.

Відповідно до п. 5.2 у випадку зміни офіційного курсу національної валюти України - гривні відносно євро на момент здійснення покупцем розрахунків за відвантажену за цим договором та несплачену партію товару, сума, яка належить до сплати, визначається за наступною формулою: S2 = K2xS1/K1, де S2 - сума до сплати, визначена в залежності від зміни курсу гривні до євро; K2 - офіційний курс гривні до євро, встановлений НБУ на день проведення розрахунків за отриманий товар; K1 - офіційний курс гривні до євро, встановлений НБУ на день отримання покупцем товару; S1 - сума придбаного товару, зазначена у видатковій накладній.

Суд, здійснивши перерахунок донарахування (в зв'язку зі зміною курсу гривні відносно євро), з урахуванням умов договору, прострочення відповідачем сплати грошового зобов'язання дійшов до висновку, що позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню повністю в сумі 20 479,58 грн.

Позивач за прострочення строків сплати за поставлений товар, керуючись пунктом 10.2 договору, нарахував та просить стягнути з відповідача 12 815,33 грн. пені (згідно наданого розрахунку).

Відповідно до ч.1. статті 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 610 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

Відповідно до статті 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно п.1. статті 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно статті 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч. 6 статті 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Умовами п. 10.2 договору сторони погодили, що при простроченні оплати товару покупець зобов'язаний сплатити пеню, нараховану на суму заборгованості за кожен календарний день періоду прострочення платежу у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період прострочення, без обмеження строків її нарахування.

Здійснивши перерахунок пені, з урахуванням умов договору, прострочення відповідачем сплати грошового зобов'язання, порядку розрахунків погодженого сторонами, господарський суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги в частині стягнення пені підлягають частковому задоволенню, а саме, в сумі 12 803,33 грн.

За прострочення строків сплати за поставлений товар, керуючись пунктом 10.5 договору, позивач нарахував та просить стягнути з відповідача 10 606,26 грн. штрафу.

Відповідно до п. 10.5 договору при простроченні оплати більше одного місяця, постачальник має право стягнути з покупця штраф у розмірі 50% від суми заборгованості.

Частиною 2 статті 549 передбачено, що штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Здійснивши перерахунок штрафу, з урахуванням умов договору, прострочення відповідачем сплати грошового зобов'язання, порядку розрахунків погодженого сторонами, господарський суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги в частині стягнення штрафу підлягають задоволенню повністю в сумі 10 606,26 грн.

Позивач просить суд також стягнути з відповідача 1 036,99 грн. 3% річних та 16 839,09 грн. інфляційних нарахувань (згідно наданого розрахунку).

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Здійснивши перерахунок 3% річних та інфляційних нарахувань, з урахуванням умов договору, прострочення відповідачем сплати грошового зобов'язання та порядку розрахунків погодженого сторонами, господарський суд дійшов до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення трьох відсотків річних та інфляційних втрат підлягають частковому задоволенню в сумі 1 033,58 грн. та 14 362,61 грн., відповідно.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати покладаються на сторін пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись, ст. ст. 32, 33, 49, 82 - 85 ГПК України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Делюкс-Білдинг» (місцезнаходження: 04080, м. Київ, вул. Новокостянтинівська, буд. 2-а, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Профіпартс» (місцезнаходження: 04073, м. Київ, вул. Скляренка, буд. 1, ) 21 212 (двадцять одну тисячу двісті дванадцять) грн. 52 коп. - основного боргу, 20 479 (двадцять тисяч чотириста сімдесят дев'ять) грн. 58 коп. - донарахування, 12 803 (дванадцять тисяч вісімсот три) грн. 33 коп. - пені, 14 362 (чотирнадцять тисяч триста шістдесят дві) грн. 61 коп. - інфляційних втрат, 1 033 (одну тисячу тридцять три) грн. 58 коп. - 3% річних; 10 606 (десять тисяч шістсот шість) грн. 26 коп. штрафу та 1 772 (одну тисячу сімсот сімдесят дві) грн. 14 коп. - судового збору.

3. В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя Спичак О.М.

Повне рішення складено

28.10.2015 року.