ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" жовтня 2015 р. Справа № 926/564/15

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

Головуючого судді Марка Р.І.

Желік М.Б.

Суддів Костів Т.С.

при секретарі Мазепа Н.В.

за участю представників:

прокурор - Покора К.В.;

від позивача 1 - Гудима В.Я.;

від позивача 2 - Антонеско О.Г.;

від відповідача 1 - не з'явився;

від відповідача 2 - ОСОБА_4;

третя особа 1 - не з'явився;

третя особа 2 - не з'явився;

третя особа 3 - не з'явився;

розглянувши матеріали апеляційної скарги Військового прокурора Чернівецького гарнізону Західного регіону України в інтересах держави в особі Міністерства оборони України № 4/2192 вих.-15 від 06.07.2015 року (вх. № 01-05/3267/15 від 16.07.2015р.).

на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 22.06.2015р.

у справі № 909/564/15, суддя Дутка В.В.

за позовом 1: заступника військового прокурора Чернівецького гарнізону в інтересах держави в особі: Міністерства оборони України, м. Київ

за позовом 2: Квартирно-експлуатаційного відділу м. Чернівці, м.Чернівці

до відповідача 1: Фізична особа-підприємець ОСОБА_5, с. Карапчів, Вижницького району, Чернівецької області

до відповідача 2: Фізична особа-підприємець ОСОБА_6, м. Чернівці

третя особа, що не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні позивача 1:Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Чернівецькій області м. Чернівці

третя особа, що не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні позивача 2:Відділ охорони культурної спадщини Чернівецької міської ради м. Чернівці

третя особа, що не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні позивача 3: ПАТ "ЕК Чернівціобленерго", м. Чернівці

про спонукання виконати певні дії: демонтаж самовільно зведеного приміщення

В С Т А Н О В И В:

Рішенням господарського суду Чернівецької області від 22.06.2015р. у справі №926/564/15 (суддя Дутка В.В.) в позові відмовлено повністю.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням місцевого господарського суду, позивач 1 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення Господарського суду Чернівецької області від 22.06.2015р. скасувати та прийняте нове рішення, яким позов заступника військового прокурора Чернівецького гарнізону в інтересах держави, в особі Міністерства оборони України та Квартирно - експлуатаційного відділу м. Чернівці до фізичної особи - підприємця ОСОБА_5 та фізичної особи - підприємця ОСОБА_6 про зобов'язання відповідача демонтувати самочинно зведене приміщення - задоволити.

Свої доводи скаржник аргументує, зокрема тим, що при винесенні рішення судом першої інстанції було неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, порушено та неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

При цьому, скаржник звертає увагу на те, що відповідачем не отримано жодних дозволів на здійснення будівництва впритул приміщення 29 ГБО, у зв'язку з чим здійснено будівництво, яке порушує права та користування власністю позивача. Також апелянт зазначає, що Господарський суд Чернівецької області не звернув уваги на укладений Охоронний договір №40 на пам'ятку культурної спадщини, відповідно до якого КЕВ м. Чернівці зобов'язаний : «Утримувати територію пам'ятки впорядкованою, не допускати використання цієї території для будівництва та задоволення інших господарських потреб, що можуть зашкодити пам'ятці.

Згідно автоматичного розподілу справ КП "Документообіг господарських судів", 16.07.2015р. справу за № 909/564/15 розподілено до розгляду судді - доповідачу Марку Р.І., у складі колегії суддів Желік М.Б. та Костів Т.С.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 17.07.2015р. апеляційну скаргу Військового прокурора Чернівецького гарнізону Західного регіону України в інтересах держави в особі Міністерства оборони України № 4/2192 вих.-15 від 06.07.2015 року прийнято до провадження та призначено до розгляду в судовому засіданні на 25.08.2015р.

В судовому засіданні ухвалами від 25.08.2015р. та від 05.10.15р. в порядку ст.77 ГПК України розгляд справи відкладався до 05.10.2015р. та до 19.10.15р.

В судовому засіданні 19.10.2015 року прибули представники позивача 1, позивача 2 представник відповідача 2.

Відповідач 1 та треті особи участі своїх уповноважених представників в судовому засіданні не забезпечили, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до п.3.9.2. постанови пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Зважаючи на те, що ухвалою суду про призначення справи до розгляду явку представників сторін в судове засідання не визначено обов'язковою, сторони належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги, відтак, не були позбавлені конституційного права на захист охоронюваних законом інтересів, а у справі міститься достатньо доказів для розгляду апеляційної скарги по суті, судова колегія Львівського апеляційного господарського суду вирішила апеляційну скаргу розглянути за відсутності представників відповідача 1 та третіх осіб.

В судовому засіданні представники сторін надали пояснення по суті спору, а також пояснення з питань, що виникли в процесі розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 2 ст. 85 та ч. 1 ст. 99 ГПК України у судовому засіданні 19.10.2015р. оголошено вступну та резолютивну частини постанови Львівського апеляційного господарського суду.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, які підтримали свою позицію, розглянувши доводи апеляційної скарги та дослідивши наявні докази по справі, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Дослідивши матеріали справи судами встановлено, 19.03.2010р. мале приватне творчо-виробниче підприємство "Ізограф" на підставі договору купівлі-продажу передало, а гр. ОСОБА_7 прийняла у власність їдальню, загальною площею 719,40 кв.м., що знаходиться в АДРЕСА_1. Вказана нежитлова будівля є власністю гр.ОСОБА_7, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 22.03.2010р., інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно станом на 05.02.2015р.

05.01.2013р. приватний підприємець ОСОБА_6 (Орендодавець) та приватний підприємець ОСОБА_5 (Орендар) уклали Договір оренди нежитлового приміщення, за яким Орендодавець передав, а Орендар прийняв у тимчасове платне користування (оренду) частину нежитлового приміщення 191,8 кв.м., із загальної площі 719,4 кв.м. розташованого на третьому поверсі за адресою: АДРЕСА_1. Вказана частина нежитлового приміщення передана в оренду з метою використання під кафе.

Згідно рішення господарського суду Чернівецької області від 13.03.2003р. у справі №2/14 визнано право державної власності на правах оперативного управління за Міністерством оборони України в особі 29 гарнізонного будинку офіцерів м.Чернівці на будівлю літ. "А" загальною площею 11878 кв.м., будівлю літ. "Б" загальною площею 68,6 кв.м. на АДРЕСА_2

Правом оперативного управління у цьому Кодексі визнається речове право суб'єкта господарювання, який володіє, користується і розпоряджається майном, закріпленим за ним власником (уповноваженим ним органом) для здійснення некомерційної господарської діяльності, у межах, встановлених цим Кодексом та іншими законами, а також власником майна (уповноваженим ним органом). Право оперативного управління захищається законом відповідно до положень, встановлених для захисту права власності (ч.1,3 ст.137 ГП України).

Судами встановлено, що приміщення, яке знаходиться у АДРЕСА_2 є пам'яткою архітектури місцевого значення. Відповідно до охоронного договору №40 від 07.07.2010р. КЕВ м.Чернівці взяло зобов'язання щодо охорони пам'ятки архітектури.

На звернення КЕВ м.Чернівці відділ охорони культурної спадщини Чернівецької міської ради неодноразово звертався до компетентних органів з проханням проведення перевірки спірної будівлі на предмет наявності чи відсутності самовільно проведених будівельних робіт, дотримання протипожежних тощо.

Однак, перевірки не проведені з причин відсутності власника будівлі, орендаря при спробах проведення таких заходів.

Апелянт зазначає, що відповідач не отримав жодних дозволів на здійснення будівництва впритул приміщення 29 ГБО, у зв'язку з чим здійснено будівництво, яке порушує права на користування власністю позивача, про що свідчать листи РЕМ «ЕК» Чернівціобленерго від 18.02.2008р. №141, від 06.06.2013р. №577, від 20.03.2015р. №28/1088, лист Управління ДСНС України у Чернівецькій області від 29.04.2013р., лист Інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю у Чернівецькій області від 13.05.2013р., а також акт від 20.01.2015р. про обстеження технічного та санітарного стану приміщень в будівлі в/містечка №101 (бувший 29 ГБО) по вул.Тетатральна площа, 4, складеного працівниками КЕВ м.Чернівці.

В листах від 18.02.2008р. №141, від 06.06.2013р. №577, від 20.03.2015р. №28/1088. Вказано, що будівництво за адресою: АДРЕСА_1 проводиться без погодження з ПАТ "ЕК"Чернівціобленерго" та в порушення Правил охорони електричних мереж, а саме унеможливлює доступ працівників енергопостачальника до трансформаторної підстанції №131.

Відповідно до листа Управління ДСНС України у Чернівецькій області було повідомлено військову прокуратуру Чернівецького гарнізону, що оспорювань будівництво проводиться з порушенням вимог державних будівельних норм та правил.

Листом Інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю у Чернівецькій області від 13.05.2013р. посадовою особою Інспекції встановлено, що за вказаною адресою розпочато виконання будівельних робіт з надбудови третього поверху над нежитловим приміщенням на АДРЕСА_1. Дозвільні документи на виконання будівельних робіт на вищевказаний об'єкт Інспекцією не надавались.

20.01.2015р. був складений акт обстеження технічного та санітарного стану приміщень в будівлі в/містечка №101 (бувший 29 ГБО) по вул.Тетатральна площа, 4, працівниками КЕВ м.Чернівці встановлено, що МП ТВП "Ізограф", на території скверу впритул до будівлі будинку офіцерів збудована 3-х поверхова будівля чим порушені протипожежні та санітарні норми експлуатації вказаної будівлі, а саме: під забудовою залишився каналізаційний колодязь до якого підключений основний вивід каналізації з будівлі; прибудовою закриті вікна трьох приміщень другого поверху будівлі, що не дає змоги використовувати вказані приміщення за їх призначенням, окрім цього не можливе використання за призначенням ще трьох приміщень на третьому поверсі, вікна яких частково закриті прибудовою, чим порушуються протипожежні та санітарні норми; також дана прибудова в рівні підлоги другого поверху впритул примикає до зовнішньої несущої стіни що буде призводити до її замокання; окрім вказаних порушень, даною прибудовою порушений первісний зовнішній вигляд будівлі, як культурної спадщини. Про недопустимість зміни первісного зовнішнього вигляду вказувалось в листах відділу охорони культурної спадщини Чернівецької міської ради.

Частиною 1 статті 316 Цивільного кодексу України визначено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Частиною 1 статті 321 Цивільного кодексу України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 386 Цивільного кодексу України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Статтею 16 Цивільного кодексу України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути зокрема примусове виконання обов'язку в натурі.

Судова колегія дослідивши матеріали справи погоджується з висновком першої інстанції, що відповідно до норм чинного законодавства, так і з пояснень прокурора, не вбачається правових підстав, що передбачали б надання позивачу повноважень звертатися до суду з вимогою усунути порушення, допущені відповідачем у вигляді демонтажу самочинно зведеного третього поверху будівлі. При цьому, прокурором не наведено доказів, з яких вбачалося б, в чому полягає у спірних правовідносинах порушення цивільних прав чи охоронюваних законом інтересів саме позивача.

Відповідно до п.1 ч.7 ст.376 ЦК України у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову.

Згідно зі ст.24 Закону України "Про основи містобудування" державний контроль у сфері містобудування здійснюється органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування та іншими спеціально уповноваженими на це державними органами.

Відповідно до ст.41 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" державний архітектурно-будівельний контроль - сукупність заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил. Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Орган державного архітектурно-будівельного контролю розглядає відповідно до закону справи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності.

Згідно з п.1 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою КМ України від 23.05.2011 №553, Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється Держархбудінспекцією та її територіальними органами.

Відповідно до вищенаведеного, якщо відповідачем було здійснено порушення будівельних норм і правил, позов має право подавати відповідний орган державної влади або орган місцевого самоврядування, яким не є позивач.

Згідно з п.1 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою КМ України від 23.05.2011 №553, Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється Держархбудінспекцією та її територіальними органами. Виходячи з вищенаведеного, контроль за дотриманням під час проведення будівельних робіт вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил здійснюють інспекції державного архітектурно-будівельного контролю.

Приміщення, яке знаходиться у АДРЕСА_2 є пам'яткою архітектури місцевого значення. Тобто, якщо відповідачем було порушено норми Закону України "Про охорону культурної спадщини", відповідний позов має подати Управління охорони культурної спадщини, а не позивач.

Господарським судом Чернівецької області встановлено, що вимагаючи демонтувати третій поверх, прокурор не довів, які саме з правомочностей, що складають зміст права позивачів, порушуються діями відповідачів та відновлюються за наслідками задоволення позову.

Судова колегія Львівського апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції, оскільки апелянт не довів які саме його права порушуються діями відповідачів, а також позивачі не є органом державної влади чи органом місцевого самоврядування, уповноваженим звертатися до суду з позовом про спонукання виконати певні дії - демонтажу самовільно зведеного приміщення, тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч.1 ст.1 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів. Тобто нормами законодавства чітко передбачено можливість звернення до господарського суду тільки за захистом своїх порушених або оспорюваних прав чи охоронюваних законом інтересів, а не за захистом прав та інтересів інших суб'єктів господарювання чи громадян.

З врахуванням приписів ч.7 ст.376 ЦК України, чинного законодавства у сфері містобудування та Закону України "Про охорону культурної спадщини", у разі порушення відповідачем будівельних норм і правил щодо об'єкта культурної спадщини, позов про зобов'язання демонтувати самочинно зведений третій поверх будівлі має подавати компетентний орган державної влади (Держархбудінспекція, відділ охорони культурної спадщини) або орган місцевого самоврядування (Чернівецька міська рада), до яких не належить позивач як господарюючий суб'єкт.

Щодо тверджень апелянта про те, що МП ТВП «Ізограф» на території скверу впритул до будівлі будинку офіцерів збудував 3-х поверхову будівля чим відповідач порушив протипожежні, архітектурні норми, а також порушив первісний вигляд будівлі будинку офіцерів, як пам'ятки архітектури місцевого значення, чим порушуються права та інтереси позивачів, а також даною будовою призвів до заблокування заблокування вікон другого поверху будівлі 29 ГБО. Судова колегія не погоджується з твердженням апелянта, оскільки факти самочинного будівництва, порушення протипожежних, архітектурних норм, первісного вигляду будівлі мають встановлюватися компетентними державними органами або ж підтверджуватися відповідними експертними висновками, в зв'язку з чим, твердження прокурора мають характер припущень.

З огляду на наведене, колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду зазначає, що скаржником у справі не доведено обставини на які він покликається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у встановленому законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст.ст. 33 та 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Отже, з огляду на викладене вище, колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду вважає, що рішення Господарського суду Чернівецької області від 22.06.2015 року відповідає матеріалам справи, ґрунтується на чинному законодавстві і підстав для його скасування немає, а інші зазначені в апеляційній скарзі доводи скаржника не відповідають матеріалам справи, документально не обґрунтовані, не базуються на законодавстві, що регулює спірні правовідносини, а тому не визнаються такими, що можуть бути підставою згідно ст. 104 ГПК України для скасування чи зміни оскаржуваного рішення.

Судовий збір за перегляд рішення в апеляційному порядку, відповідно до вимог ст.49 ГПК України покласти на скаржника.

Керуючись ст. ст. 33, 34, 43, 49, 99, 101, 103, 105 ГПК України, - Львівський апеляційний господарський суд,

п о с т а н о в и в:

1. Рішення господарського суду Чернівецької області від 22.06.2015 року в справі за номером 926/564/15 залишити без змін.

2. Апеляційні скарги Військового прокурора Чернівецького гарнізону Західного регіону України в інтересах держави в особі Міністерства оборони України № 4/2192 вих.-15 від 06.07.2015 року залишити без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Матеріали справи повернути в місцевий господарський суд.

Повний текст постанови виготовлений 23.10.2015 р.

Головуючий-суддя Марко Р.І.

Суддя Желік М.Б.

Суддя Костів Т.С.