РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.10.2015Справа №910/19211/15

За позовом Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк»

До Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Ефективні інвестиції»

Про стягнення 1 336 833,78 грн.

Суддя Мельник В.І.

Представники:

від позивача не з'явився

від відповідача Хомченко Т.А.., довіреність № б/н від 22.12.2014

Квасневський О.М., довіреність № б/н від 15.09.2015

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський акціонерний банк» (далі -позивач) подало на розгляд господарського суду міста Києва позов до Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Ефективні інвестиції» (далі - відповідач) про стягнення 1 336 833,78 грн.

Позовні вимоги позивача мотивовані тим, що відповідачем не відшкодовується вартість переобладнання здійснених у орендованому приміщенні.

Ухвалою суду від 28.07.2015р. порушено провадження у справі № 910/19211/15 та призначено розгляд на 18.09.2015 р.

11.09.2015 відповідач подав через канцелярію суду відзив на позов.

18.09.2015р. представник позивача у судове засідання не з'явився, вимог ухвали суду про порушення провадження у справі не виконав, про причини своєї відсутності суд не повідомив.

Представники відповідача у судовому засіданні проти позову заперечили.

Суд відклав розгляд справи на 23.10.2015р., у зв'язку з відсутністю представника позивача та необхідністю витребувати додаткові документи по справі, а саме додаткові докази понесення витрат на поліпшення орендованого майна.

23.10.2015р. представник позивача у судове засідання не з'явився, вимог ухвал суду не виконав, про причини своєї відсутності суд не повідомив.

Представник відповідача проти позову заперечив, просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Суд вирішив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Згідно ст.87 Господарського процесуального кодексу України повне рішення та ухвали надсилаються сторонам, прокурору, третім особам, які брали участь в судовому процесі, але не були присутні у судовому засіданні, рекомендованим листом з повідомленням про вручення не пізніше трьох днів з дня їх прийняття або за їх зверненням вручаються їм під розписку безпосередньо у суді.

Розглянувши подані документи та матеріали, заслухавши пояснення представників відповідача, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

« 23» грудня 2010 року між Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський Акціонерний Банк» (далі - Позивач, Орендар) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами» Ефективні інвестиції» (далі - відповідач, орендодавець) укладено договір оренди № 1 (далі - договір оренди).

Згідно пункту 2.1. договору оренди, відповідач передав у строкове платне користування позивачу приміщення, яке знаходиться на першому поверсі будівлі розташованої за адресою: місто Київ, вул. Дегтярівська, будинок № 27 Т (літера А) корисною площею 439,1 кв.м. (далі - Майно, Приміщення).

Згідно поданого позову, позивач стверджує, що ним було здійснено ряд поліпшень приміщення на загальну суму 1 336 833, 78 грн.

Як на підставу позову, позивач посилався на те, що відповідно до п. 30 договору оренди, орендар може за свій рахунок поліпшити приміщення лише за згодою орендодавця. Орендар має право на відшкодування вартості невід'ємних поліпшень.

Позивач стверджував, згідно позову, що орендодавець таку згоду надав підписавши Додаток № 1 та Додаток № 2 до договору оренди № 1 від 23 грудня 2010 року.

Позивач направляв на адресу відповідача лист з вимогою відшкодувати кошти витрачені позивачем на поліпшення майна у сумі 1 336 833, 78 грн. , проте як стверджував відповідач згідно позову, відповідач такі кошти не сплатив, внаслідок чого позивач подав на розгляд суду позов, в якому просив стягнути з відповідача 1336833,78 грн.

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, заслухавши пояснення представників відповідача, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог позивача, виходячи з такого.

Укладений між сторонами договір за своєю юридичною природою є договором оренди.

Відповідно до 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання.

Відповідно до ч. 2 ст.193 ГК України, кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 173 ГК України, один суб'єкт господарського зобов'язання повинен вчинити певну дію на користь іншого суб'єкта, а інший суб'єкт має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

23.12.2010 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Ефективні інвестиції» яке діє від власного імені, в інтересах та за рахунок Пайового венчурного інвестиційного фонду «Ефективний Плюс» недиверсифікованого виду закритого типу та Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський акціонерний банк» (Позивач) був укладений договір оренди приміщень Офісного центру площею 439,1 кв.м., що розташовані за адресою, м. Київ, вул. Дегтрівська 27-Т (літера А) (надалі - Договір).

Строк дії даного Договору оренди 35 місяців, а саме до « 30» листопада 2013р.

Вказане, у пункті 2.1 договору оренди приміщення, орендодавець передав орендареві для розміщення структурного підрозділу ПАТ «ВіЕйБі Банк» (пункт 2.2 договору оренди).

Крім того, умовами договору оренди визначено те, що :

- Орендар від свого імені і за свій рахунок виконує роботи по облаштуванню бажаного внутрішнього простору згідно планування Приміщення, наведеного в Додатку № 2 (п.4.1.);

- Орендар за свій рахунок виготовляє, встановлює, утримує в належному стані і при необхідності освітлює відповідні ідентифікаційні вивіски (п. 5.4);

- Всі витрати на розміщення будь-яких написів і (або) вивісок несе виключно Орендар (п.5.5.).

Таким чином вказані пункти договору спростовують посилання Позивача на те, що Додаток 1 та Додаток 2 до договору оренди є згодою на поліпшення, які дають право Орендарю на відшкодування поліпшень.

Крім того, умовами договору оренди визначено наступне:

- Приміщення повертається у нормальному стані з урахуванням його нормального (природного) зносу і поліпшень, які не можуть бути відокремлені без завдання шкоди Приміщенню. У випадку, якщо поліпшення Приміщення проведені Орендарем без згоди Орендодавця і не можуть бути відокремлені без завдання шкоди Приміщенню, Орендар відшкодовує Орендодавцю всі суми збитків, нанесених Приміщенню (п.3.4.);

- Оздоблювальні роботи, проводяться Орендарем за власний рахунок власними силами або із залученням підрядних організацій (п.17.1.);

- Поточний ремонт Приміщень Орендар проводить за свій рахунок у разі потреби (п.17.3.);

- Орендар може за свій рахунок поліпшити Приміщення лише за згодою Орендодавця (п.30.1.);

- Орендар має право на відшкодування вартості невід'ємних поліпшень, згода на здійснення яких була надана Орендодавцем (п.30.2.).

Позивачем не надано жодного письмового доказу того, що під час дії договору позивач звертався до відповідача з метою отримання згоди на поліпшення Приміщення.

В підтвердження своїх позовних вимог позивач посилається на те, що на його думку такою згодою на поліпшення є Додаток № 1 та Додаток № 2 до Договору, проте суд з таким твердженням не може погодитись, оскільки погодження візуалізації фасаду - Додаток 1 та Погодження планувального рішення - Додаток 2 не є згодою на проведення поліпшень, оскільки відповідно до Методики оцінки майна, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 10.12.2003 № 1891, невід'ємні поліпшення орендованого майна - це здійснені орендарем заходи, спрямовані на покращення фізичного (технічного) стану орендованого майна та (або) його споживчих якостей, відокремлення яких призведе до зменшення його ринкової вартості.

Крім того, судом встановлено, що докази надані позивачем, в підтвердження факту понесення витрат на здійснення поліпшення орендованого майна не можуть бути прийняті судом в якості доказів, оскільки Договір підряду № 67 на будівельні роботи був укладений між Позивачем і ПП «Енерготех» ще 04 листопада 2009 року, а договір оренди укладений між позивачем та відповідачем лише 23.12.2010р., тобто до виникнення договірних відносин між позивачем та відповідачем.

Окрім цього, судом було витребувано у позивача додаткові докази понесення витрат на поліпшення майна, проте позивач таких доказів суду не надав.

Статтею 4-3 Господарського процесуального кодексу України визначено, що сторони обґрунтовують свої вимоги та заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до ст.33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст.34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Ст.36 ГПК України зазначає, що письмовими доказами є документи і матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги відсутність доказів надання дозволу на поліпшення майна з боку відповідача, а також враховуючи те, що позивачем не надано доказів понесення збитків у розмірі 1 336 833,78 грн. саме у зв'язку з поліпшенням орендованого майна за договором оренди №1 від 23.12.2010р., позовні вимоги ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» про стягнення з ТОВ «Компанія з управління активами «Ефективні інвестиції» 1 336 833,78 грн. є такими, що не підлягають задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору, згідно ст.49 ГПК України, при відмові в задоволенні позовних вимог покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 32, 33, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог - відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

(Повний текст рішення складено 30.10.2015р. )

Суддя В.І.Мельник