КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" жовтня 2015 р. Справа№ 910/16790/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Дідиченко М.А.

суддів: Пономаренка Є.Ю.

Руденко М.А.

при секретарі Петрик М.О.

за участю представників:

від позивача: не з'явились;

від відповідача: не з'явились;

від третьої особи: не з'явились,

розглянувши апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Нова»

на рішення Господарського суду міста Києва від 11.08.2015 року

у справі № 910/16790/15 (суддя Демидов В.О.)

за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка»

до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Нова»

Третя особа ОСОБА_2

про відшкодування шкоди в порядку регресу у сумі 31 961, 25 грн.

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Уніка» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Нова» про відшкодування шкоди в порядку регресу у сумі 31 961, 25 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем, як страховиком виконано умови договору страхування майнових інтересів власника автомобіля і виплачено страхувальнику, у зв'язку з пошкодженням автомобіля при дорожньо-транспортній пригоді суму страхового відшкодування, внаслідок чого до позивача в порядку ст. 1191 Цивільного кодексу України та ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» перейшло право вимоги (регресу) до осіб, відповідальних за завдані збитки, яким є відповідач, як особа, що застрахувала цивільну відповідальність винної у пригоді особи.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 11.08.2015 року у справі № 910/16790/15 позовні вимоги задоволено частково.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, відповідач звернувся до Київського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просять рішення місцевого господарського суду змінити та відмовити у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача страхового відшкодування у сумі 5 427, 58 грн.

Апеляційна скарга мотивована тим, що позивач просив стягнути з відповідача 31 961, 25 грн. Водночас, суд першої інстанції задовольняючи позов частково стягнув з відповідача на 1 грн. більше, ніж просив позивач. Крім того, у зв'язку із пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу.

Відповідно до автоматичного розподілу справ між суддями, апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Нова» по справі № 910/16790/15 передано на розгляд колегії суддів у складі: Дідиченко М.А. - головуюча, Руденко М.А., Пономаренко Є.Ю.

Розпорядженням заступника голови Київського апеляційного господарського суду від 18.09.2015 року у зв'язку із перебуванням судді Пономаренко Є.Ю. у відпустці, справу № 910/16790/15 передано до розгляду колегії суддів у складі: Дідиченко М.А. - головуюча, Руденко М. А., Ткаченко Б.О.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 18.09.2015 року у справі № 910/16790/15 у складі колегії суддів: головуючий суддя Дідиченко М.А., судді: Руденко М.А., Ткаченко Б.О. апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Нова» прийнято до провадження та розгляд справи призначено на 21.10.2015 року.

Розпорядженням заступника голови Київського апеляційного господарського суду від 21.10.2015 року у зв'язку із виходом судді Пономаренка Є.Ю. із відпустки, справу № 910/16790/15 передано до розгляду колегії суддів у складі: Дідиченко М.А. - головуюча, Руденко М. А., Пономаренко Є.Ю.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 21.10.2015 року, справу № 910/16790/15 прийнято до провадження колегією суддів у складі: Дідиченко М.А. - головуюча, Пономаренко Є.Ю. та Руденко М.А.

Відповідно до пункту 3.5.11 Інструкції з діловодства в господарських судах України, затвердженою наказом Вищого господарського суду України від 10.12.2002 N 75 (з подальшими змінами), перший, належним чином підписаний, примірник процесуального документа (ухвали, рішення, постанови) залишається у справі; на звороті у лівому нижньому куті цього примірника проставляється відповідний штамп суду з відміткою про відправку документа, що містить: вихідний реєстраційний номер, загальну кількість відправлених примірників документа, дату відправки, підпис працівника, яким вона здійснена.

Зазначена відмітка є підтвердженням належного надсилання копій процесуального документа сторонам та іншим учасникам судового процесу.

Дана позиція, також викладена в п.32 інформаційного листа №01-08/530 від 29.09.2009р. Вищого господарського суду України «Про деякі питання, порушені у доповідних записках господарських судів України у першому півріччі 2009 року щодо застосування норм Господарського процесуального кодексу України».

Приймаючи до уваги наявність на ухвалі від 18.09.2015 року штампу канцелярії господарського суду про відправку процесуальних документів учасникам судового процесу, суд дійшов висновку про належне повідомлення сторін про час і місце розгляду справи.

Згідно із п.3.9.2 Постанови №18 від 26.12.2011р. Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи п'ятнадцятиденний строк розгляду апеляційної скарги на ухвалу та те, що про дату та час судового засідання учасники апеляційного провадження були повідомлені належним чином, направленими на їх адресу копіями ухвали суду, а також те, що неявка представника відповідача не перешкоджає розгляду апеляційної скарги за наявними у справі матеріалами, колегія апеляційного господарського суду прийняла рішення про можливість розгляду справи за відсутності представників сторін.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, Київський апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, однак рішення суду першої інстанції підлягає частковому скасуванню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 101 ГПК України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Як вірно встановлено місцевим господарським судом та підтверджується матеріалами справи, 26.02.2015 року о 19:35 год. ОСОБА_2 в м. Києві по вул. Щербакова, керуючи автомобілем марки "Renault", державний номер НОМЕР_1, здійснив зіткнення із автомобілем марки "Kiа", державний номер НОМЕР_2, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження.

Згідно з постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 25.03.2015 у справі № 761/6241/15-п винною особою у вказаній дорожньо-транспортній пригоді визнано ОСОБА_2

В результаті ДТП автомобіль "Volkswagen Polo", державний реєстраційний номер НОМЕР_3 отримав механічні пошкодження, що підтверджується довідкою №58634835 про дорожньо-транспортну пригоду, виданою відділом ВДАІ Шевченківського РУ ГУМВСУ в м.Києві.

Водночас, 01.04.2013 року між Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Уніка" (страховик) та ПАТ "Оболонь" (страхувальник) укладено договір добровільного комплексного страхування на транспорті №245002/4098/0001280, предметом якого є майнова відповідальність за пошкодження транспортного засобу марки "Volkswagen Polo", державний реєстраційний номер НОМЕР_3.

27.02.2015 року ПАТ «Оболонь» звернулось до позивача із заявою НОМЕР_5 про виплату страхового відшкодування внаслідок події, що має ознаки страхового випадку, відповідно до якої страхувальник повідомив страховика про подію, що сталась 26.02.2015 року.

Відповідно до звіту №02С/03/15 про оцінку вартості матеріального збитку від 06.03.2015, вартість матеріального збитку з врахуванням коефіцієнта фізичного зносу, заподіяного власнику транспортного засобу "Volkswagen Polo", державний реєстраційний номер НОМЕР_3, склала 33233 грн. 63 коп.

Згідно із страховим актом № 00163819 від 01.04.2015 та наказу позивача №00163819 від 01.04.2015 сума на підставі рахунку СТО № 123014620 була здійснена виплата страхового відшкодування за договором у розмірі 32 461, 25 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 011551 від 02.04.2015.

Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Статтею 1192 Цивільного кодексу України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Як свідчать матеріали справи, цивільна відповідальність страхувальника наземного транспортного засобу автомобіля «Renault Midliner», державний номерний знак НОМЕР_4, ОСОБА_6, застрахована відповідачем згідно з полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/4031095, відповідно до якого ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну третіх осіб становить 50 000, 00 грн., франшиза - 500, 00 грн.

Відповідно до приписів статті 27 Закону України "Про страхування" та статті 993 Цивільного кодексу України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Підставою виплати страхового відшкодування є страховий випадок, тобто дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої відбулось пошкодження майна, із володінням та користуванням якого пов'язані майнові інтереси страхувальника, що є об'єктом майнового страхування за укладеним з страховиком договором.

З наведених приписів законодавства вбачається, що ПАТ "Страхова компанія "Уніка", як страховик, отримує право вимоги потерпілої особи після виплати останній страхового відшкодування і таке право переходить до нього саме в обсягах фактично понесених витрат.

При цьому, у зв'язку з тим, що цивільно-правову відповідальність осіб, які на законній підставі користуються автомобілем марки «Renault Midliner», державний номерний знак НОМЕР_4, застраховано відповідачем, що підтверджується полісом № АІ/4031095, то саме відповідач зобов'язаний відшкодувати шкоду, заподіяну позивачу в порядку регресу в межах ліміту відповідальності.

Заперечуючи проти часткового задоволення позовних вимог, відповідач зазначає, що згідно із ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів» у зв'язку із пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані із відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Тому, при визначенні страхового відшкодування, яке має сплатити відповідач позивачу в порядку регресу, треба керуватися звітом про оцінку вартості матеріальної шкоди № 02С/03/15 від 06.03.2015 року, згідно якого матеріальний збиток з урахуванням зносу становить 33 233, 67 грн.

Так, посилання ПАТ "Страхова компанія "Нова" на звіт про оцінку вартості матеріальної шкоди № 02С/03/15 від 06.03.2015 року, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту застрахованого позивачем автомобіля "Volkswagen Polo", державний реєстраційний номер НОМЕР_3, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, становить 33 233, 67 грн., тобто менше визначеної позивачем суми, яка підлягає відшкодуванню, колегія суддів відхиляє, оскільки звіт фіксує можливу, а не фактичну суму відшкодування. Реальним же підтвердженням її розміру є саме платіжне доручення про виплату страхового відшкодування, в розмірі якого до страховика перейшло право вимоги відшкодування своїх фактичних витрат до особи, відповідальної за завдані збитки.

При цьому доводи ПАТ "Страхова компанія "Нова" про необхідність зменшення суми відшкодування на коефіцієнт фізичного зносу колегія суддів вважає безпідставними, виходячи з наступного.

Так, нормою статті 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Проте здійснення ПАТ "Страхова компанія "Уніка" виплати страхового відшкодування на користь страхувальника в сумі без врахування фізичного зносу не суперечить приписам статті 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", оскільки вказаний Закон не поширюється на правовідносини, що виникли за договором добровільного страхування наземного транспортного засобу № 245002/4098/00011280 від 01.04.2013 року, а Закон України "Про страхування" відповідних застережень не містить. Адже з приписів вказаних норм Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" вбачається, що обов'язки, пов'язані з оцінкою шкоди, не стосуються ПАТ "Страхова компанія "Уніка" (страховика за договором добровільного страхування майна), дії якого не регулюються цим Законом, а тому в даному випадку відсутні правові підстави перекладати на позивача обов'язки ПАТ "Страхова компанія "Нова", яке є страховиком за полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що підлягає відшкодуванню в порядку регресу сума фактично сплаченого страхового відшкодування - 32 461, 25 грн. за вирахуванням франшизи у розмірі 500, 00 грн., яка становить 31 961, 25 грн.

Беручи до уваги наведе, колегія суддів зазначає, що доводи апеляційної скарги є необгрутованими, а тому апеляційна скарга Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Нова» не підлягає задоволенню.

Водночас, колегією суддів встановлено, що суд першої інстанції частково відмовляючи у задоволенні позовних вимог, виходив з того, що позивач просив суд стягнути з відповідача страхове відшкодування у сумі 32 462, 25 грн. без вирахування франшизи.

Однак, такий висновок суду першої інстанції є безпідставним, оскільки як вбачається із позовної заяви, позивач просить стягнути з відповідача суму страхового відшкодування виплаченого позивачем потерпілій особі за вирахуванням суми франшизи, а саме 31 961, 25 грн.

Крім того, віднімаючи розмір франшизи, суд першої інстанції також допустив описку, зазначивши, що страхове відшкодування, яке було виплачене позивачем потерпілій особі становить 32 462, 25 грн., а не 32 461, 25 грн., що в свою чергу призвело до стягнення із відповідача страхового відшкодування на 1 грн. більше, ніж просив позивач.

Враховуючи те, що суд першої інстанції прийшов до необґрунтованого висновку щодо вирахування суми франшизи із заявленого до стягнення позивачем страхового відшкодування, колегія суддів зазначає, що рішення Господарського суду міста Києва № 910/16790/15 від 11.08.2015 року підлягає частковому скасуванню з прийняттям нового рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Згідно із ст. 49 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 49, 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Нова» на рішення Господарського суду міста Києва від 11.08.2015 року залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 11.08.2015 року у справі № 910/16790/15 скасувати частково.

3. Позовні вимоги задовольнити повністю.

4. Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Нова" (02660, м. Київ, вул. Марини Раскової, 11, код 31241449) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Уніка" (01032, м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 70 а) суму страхового відшкодування в порядку регресу у розмірі 31961 грн. 25 коп. та 1 827, 00 грн. судового збору за подання позовної заяви.

5. Доручити Господарському суду міста Києва видати відповідний наказ.

6. Матеріали справи № 910/16790/15 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя М.А. Дідиченко

Судді Є.Ю. Пономаренко

М.А. Руденко