КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" жовтня 2015 р. Справа№ 910/11274/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Суліма В.В.

суддів: Коротун О.М.

Гаврилюка О.М.

за участю представників сторін

від позивача: Попов А.Г. - представник за дов. б/н від 06.10.2015 року;

від відповідача: Юр М.А. - представник за дов. №7-56/05 від 27.05.2015 року;

від третьої особи: не з'явився,

розглянувши апеляційну скаргу Приватного підприємства "Безпечні системи"

на рішення Господарського суду міста Києва від 14.07.2015 року

у справі № 910/11274/15 (суддя: Борисенко І.І.)

за позовом Приватного підприємства "Безпечні системи"

до Публічного акціонерного товариства "Європейський газовий банк"

третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Товариство з обмеженою відповідальністю "Пазір-ВК"

про повернення коштів в розмірі 135 000,00 грн

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство "Безпечні системи" (далі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Європейський газовий банк" (далі - відповідач), за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Товариство з обмеженою відповідальністю "Пазір-ВК" (далі - третя особа) про зобов'язання останнього повернути позивачу залишок помилково здійсненого платежу в розмірі 135000,00 грн на р/р №5001.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 14.07.2015 року у справі №910/11274/15 у позові відмовлено повністю.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Приватне підприємство "Безпечні системи" звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення у даній справі та винести нове рішення, яким задовольнити позов в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що Господарський суд міста Києва неповно з'ясував обставини справи, визнав обставини встановленими, які є недоведеними і мають значення для справи, неправильно застосував норми процесуального та матеріального права.

Крім того, скаржник зазначив, що оскільки кошти були помилково перераховані протягом дії тимчасової адміністрації, позивач не є кредитором банку, на дані правовідносини не розповсюджуються норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», які були застосовані судом першої інстанції.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 18.09.2015 року прийнято апеляційну скаргу Приватного підприємства "Безпечні системи" до провадження.

В судовому засіданні Київського апеляційного господарського суду20.10.2015 року відповідач заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив залишити рішення Господарського суду міста Києва від 14.07.2015 року по справі №910/11274/15 без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Представник третьої особи у судове засідання 20.10.2015 року не з'явився. Про час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлявся належним чином, зокрема, надсиланням ухвали від 18.09.2015 року на відповідну адресу.

Пункт 3.9.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 18 встановлює, що особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

Згідно з п. 3.9.2. Постанови Пленуму, у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Також третя особа про місце та час судового засідання повідомлялася телефонограмою від 30.09.2015 року (наявна в матеріалах справи).

Крім того, враховуючи, що судом явка уповноважених представників сторін в судове засідання обов'язковою не визнавалася, третя особа не скористалася належними їй процесуальними правами приймати участь в судовому засіданні 20.10.2015 року, Київський апеляційний господарський суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у відсутності представника третьої особи за наявними в ній матеріалами на підставі ст. 101 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, Київський апеляційний господарський суд вважає, що рішення Господарського суду міста Києва від 14.07.2015 року підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга Приватного підприємства "Безпечні системи" - без задоволення, з наступних підстав.

Згідно ст. 99 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу, також апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення господарського суду у повному обсязі.

Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, 28.10.2014 року на підставі платіжного доручення №5257 від 28.10.2014 року були списані грошові кошти з банківського рахунку ПП "Безпечні Системи" у AT "ПроКредит Банк" з р/р № 5001 в сумі 150 000,00 грн за реквізитами: AT "ЄВРОГАЗБАНК" на рахунок отримувача - ТОВ "ПАЗІР-ВК", рахунок №166, код отримувача 38952397 з призначенням платежу "Оплата за монтажні роботи згідно з дог. №03/09/14 від 03.09.2014 року у т.ч. ПДВ 20% - 25 000,00 грн".

Позовні вимоги мотивовані тим, що кошти були перераховані помилково за старими банківськими реквізитами контрагенту позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю "ПАЗІР- ВК".

29.10.2014 року, 20.02.2015 року позивачем було надіслано листи Уповноваженій особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію AT "ЄВРОГАЗБАНК" ОСОБА_5, якими останній вимагав повернути помилково перераховані кошти.

З банківської виписки за період з 28.10.2014 року по 30.11.2014 рік вбачається, що позивачу було повернуто 15000,00 грн (07.11.2014 року, 11.11.2014 року, 17.11.2014 року) з призначенням платежу "Часткове повернення помилково перерахованих коштів згідно з п/п №5257 від 28.10.2014 року".

Тобто, як правильно встановлено судом першої інстанції, сума неповернутих позивачу коштів станом на час розгляду справи в суді першої інстанції складала 135000,00 грн.

Відповідно до постанови правління Національного банку України від 17.11.2014 року №725 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Європейський газовий банк" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 18.11.2014 року № 121 "Про початок процедури ліквідації АТ "Єврогазбанк" та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку", згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації Публічного акціонерного товариства "Європейський газовий банк" та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію АТ "Єврогазбанк" ОСОБА_5 строком на 1 рік з 18.11.2014 року по 17.11.2015 рік включно.

Вказане рішення було офіційно оголошено в газеті "Голос України" №226 (5976) від 22.11.2014 року.

За загальним правилом, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, окрім випадків і лише в порядку, встановлених законом (ст. 321 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 1074 Цивільного кодексу України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом.

Отже, випадки обмеження прав Клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, можуть бути передбачені в спеціальному законі.

Процедура щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків врегульована Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (далі - закон), що є спеціальним законом у даних правовідносинах.

Згідно п. 6 ст. 2 Закону ліквідація банку - процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Відтак, у спорах пов'язаних з виконанням банком, у якому почата процедура його ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" є спеціальними, а даний Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Виходячи зі суті (змісту) та згідно з частиною 2 статті 1 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" метою цього Закону є захист прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" уповноважена особа Фонду від імені Фонду виконує функції з ліквідації банку відповідно до цього Закону та приступає до виконання своїх обов'язків негайно після прийняття Фондом рішення про призначення уповноваженої особи Фонду.

Відповідно до ч. 3 ст. 46 вказаного закону під час здійснення ліквідації у банку не виникає жодних додаткових зобов'язань (у тому числі зі сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), крім витрат, безпосередньо пов'язаних із здійсненням ліквідаційної процедури. Вимоги за зобов'язаннями банку, що виникли під час проведення ліквідації, можуть пред'являтися тільки в межах ліквідаційної процедури та погашаються у сьому чергу відповідно до ст. 52 цього Закону.

Як правильно встановлено судом першої інстанції, даний Закон не дає визначення поняття "кредитор банку". Визначення терміну "кредитор банку" міститься у ст. 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність", та під яким розуміється - юридична або фізична особа, яка має документально підтверджені вимоги до боржника щодо його майнових зобов'язань.

За змістом пункту 1.24 статті 1 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" переказ коштів - рух певної суми коштів з метою її зарахування на рахунок отримувача або видачі йому у готівковій формі. Ініціатор та отримувач можуть бути однією і тією ж особою.

Згідно зі ст. 2 Закону України "Про банки та банківську діяльність" банківські рахунки - рахунки, на яких обліковуються власні кошти, вимоги, зобов'язання банку стосовно його клієнтів і контрагентів та які надають можливість здійснювати переказ коштів за допомогою банківських платіжних інструментів.

Задоволення вимоги позивача про зобов'язання повернути помилково перераховані кошти в розмірі 135000,00 грн здійснюється виключно у порядку, строки та у черговості, встановленій Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, 18.12.2014 року третя особа подала до відповідача кредиторську вимогу на суму 135000,00 грн, яка була акцептована та включена до Реєстру акцептованих кредиторських вимог.

Виходячи зі змісту ст.ст. 39, 40, 49, 52 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" під час тимчасової адміністрації складається план врегулювання (рішення Фонду, що визначає спосіб, економічне обґрунтування, строки та умови виведення неплатоспроможного банку з ринку), у якому визначаються заходи щодо виведення неплатоспроможного банку з ринку в один із способів, передбачених у ч. 2 ст. 39 даного Закону. Фонд складає реєстр активів і зобов'язань, які підлягають відчуженню. Під час відчуження зобов'язань Фонд має забезпечити неупереджене ставлення до всіх кредиторів неплатоспроможного банку, дотримуючись черговості, передбаченої ст. 52 цього Закону, при цьому зобов'язання банку за вкладами фізичних осіб, гарантованими Фондом, мають найвищий пріоритет і не можуть бути відчужені частково. Під час ліквідації банку уповноважена особа Фонду не має права здійснювати задоволення вимог кредиторів до затвердження реєстру акцептованих вимог кредиторів, за виключенням погашення за погодженням з виконавчою дирекцією Фонду вимог за правочинами, що забезпечують проведення ліквідаційної процедури. Кошти, одержані в результаті ліквідації та реалізації майна банку, спрямовуються уповноваженою особою Фонду на задоволення вимог кредиторів у черговості, передбаченій ст. 52 даного Закону. Вимоги кожної наступної черги задовольняються в міру надходження коштів від реалізації майна банку після повного задоволення вимог попередньої черги.

Таким чином, після запровадження у банку тимчасової адміністрації (з метою виведення цього банку з ринку) та переходу до процедури ліквідації банку, задоволення вимог кредиторів відбувається у особливому, передбаченому зазначеним спеціальним Законом порядку, з дотриманням принципів черговості, передбаченої ст. 52 цього Закону, та виходячи з того, що найвищий пріоритет мають зобов'язання банку за вкладами фізичних осіб, гарантованими Фондом.

Таким чином, враховуючи те, що у Банку розпочато процедуру ліквідації, виходячи з норм спеціального законодавства, позивач може захистити свої майнові права в порядку передбаченому Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

При цьому, Київський апеляційний господарський суд відзначає, що оскільки вимога ТОВ "Пазір-ВК" була акцептована Банком, то кошти одержані в результаті ліквідації та реалізації майна банку, будуть направлені на погашення акцептованої кредиторської вимоги ТОВ "Пазір-ВК" у відповідну чергу відповідно до Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

З огляду на викладене, Київський апеляційний господарський суд не приймає як належне твердження скаржника, що на дані правовідносини не розповсюджуються норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», які були застосовані судом першої інстанції.

Також є необґрунтованими посилання апелянта на п. 1.29 глави 1 розділу 3 Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду від 05.07.2012 року №2, щодо повернення коштів при неможливості визначити належного отримувача так як отримувач належним чином був визначений і зазначений пункт положення не підлягає застосуванню.

Київський апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні позовних вимог.

Таким чином, колегія суддів вважає, що місцевим господарським судом повно і всебічно з'ясовані всі обставини справи та надано їм належну правову оцінку.

На підставі наведеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що прийняте господарським судом рішення відповідає ст. ст. 43, 85 Господарського процесуального кодексу України, вимогам щодо законності та обґрунтованості, підстав для скасування чи зміни рішення, в тому числі, з мотивів, наведених в апеляційній скарзі не вбачається.

За таких обставин, рішення Господарського міста Києва від 14.07.2015 року у справі №910/11274/15 підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга Приватного підприємства "Безпечні системи" - задоволенню не підлягає.

Судовий збір за розгляд апеляційної скарги у зв'язку з відмовою в її задоволенні на підставі ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладається на апелянта.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101, 103 -105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного підприємства "Безпечні системи" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 14.07.2015 року у справі №910/11274/15 - залишити без змін.

3. Матеріали справи №910/11274/15 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя В.В. Сулім

Судді О.М. Коротун

О.М. Гаврилюк