ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2015 р. Справа № 909/1078/15

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Максимів Т. В. , секретар судового засідання Матейко І. В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Державного підприємства "Гринявське лісове господарство", с. Устеріки, Верховинський район, Івано-Франківська область, 78715

до відповідача: приватного підприємства "Брати КІП", с.Підлужжя, м. Болехів, Івано-Франківська область, 77212

поштова адреса: а/с №3А, м. Долина-3, 77503

про стягнення 414269,40 грн.,

за участю:

від позивача: ОСОБА_1 - представник, (довіреність №01-02/231 від 14.09.15);

від відповідача: не з'явились.

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство "Гринявське лісове господарство" звернулося до господарського суду Івано-Франківської області із позовом до приватного підприємства "Брати КІП" про стягнення 419269,40 грн. В обґрунтування позовних вимог посилається на факт невиконання відповідачем взятих на себе зобов"язань щодо оплати отриманого товару та послуг з організації його перевезення.

ДП "Гринявське лісове господарство" у позовній заяві просить суд забезпечити позов шляхом винесення рішення про накладення арешту в розмірі пред"явленої суми на розрахунковий рахунок та майно відповідача.

Відповідно до ст.66 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд за заявою сторони, прокурора чи його заступника, який подав позов, або з своєї ініціативи має право вжити передбачених статтею 67 цього Кодексу заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Пунктом 3 постанови пленуму Вищого господарського суду України №16 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" передбачено, що умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо).

Натомість, позивачем - ДП "Гринявське лісове господарство" не надано суду жодних доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування заявленого заходу до забезпечення позову, що є обов'язковим.

За наведених обставин та правових норм, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання про вжиття заходів до забезпечення позову.

Представник позивача в судовому засіданні подав клопотання про долучення документів до матеріалів справи вх.№16749/15 від 29.10.15 та заяву про зменшення розміру позовних вимог вх.№11463/15 від 29.10.15; позовні вимоги підтримав згідно поданої заяви. Дослідивши заяву про зменшення розміру позовних вимог, суд зазначає наступне.

Згідно ст. 22 ГПК України, позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.

Відповідно до п. 3.10 постанови пленуму ВГСУ №18 від 26.12.11 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" передбачені частиною четвертою статті 22 ГПК України, права позивача збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитись від позову можуть бути реалізовані до прийняття рішення судом першої інстанції. Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві.

Враховуючи те, що зменшення позовних вимог є правом позивача та не порушує процесуальних прав відповідача, то суд розглядає позов згідно заяви про зменшення розміру позовних вимог вх.№11463/15 від 29.10.15.

Відповідач своїм конституційним правом на захист прав і охоронюваних законом інтересів не скористався, відзиву на позов не подав, проти позову не заперечив, явки уповноваженого представника в судові засідання не забезпечив, про дату, час та місце проведення судового засідання належним чином повідомлений, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення вх.№11242/15 від 23.10.15.

Станом на 29.10.15 клопотань про відкладення розгляду спору від відповідача не надходило.

Враховуючи викладене, суд вважає, що вжив всі залежні від нього заходи для повідомлення відповідача належним чином про розгляд судової справи і забезпечення його явки в судове засідання для реалізації ним права на судовий захист своїх прав та інтересів, що дає підстави для висновку суду щодо розгляду справи в порядку, передбаченому статтею 75 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються вимоги, давши оцінку доказам, які мають значення для справи, суд вважає за правильне взяти до уваги наступне.

Предметом позову в даній справі є матеріально правова вимога Державного підприємства "Гринявське лісове господарство" до приватного підприємства "Брати КІП" про стягнення 414269,40 грн. заборгованості згідно договорів купівлі-продажу, укладених між сторонами за період квітень- серпень 2015 року.

Між сторонами даного спору укладено ряд договорів купівлі продажу, а саме: 16.04.15 №67-1, 25.06.15 №83, 29.07.15 №83-1, 10.08.15 №83-2, згідно яких продавець (позивач) передає у власність на умовах франко-вагон продавця продукцію (надалі-товар), а покупець (відповідач) зобов"язується прийняти товар і оплатити його вартість в порядку і на умовах, які передбачені цими договорами.

Пунктами 4.1. даних договорів сторони погодили ціну на товар.

Згідно п.5.1 договорів поставка товару здійснюється на умовах франко-вагон із врахуванням вартості навантаження. Відвантаження товару здійснюється силами та технічними засобами продавця (п.5.3 договорів).

Розділом 6 "Приймання - передача товару" вищезазначених договорів сторони визначили, що приймання-передача товару здійснюється на складі продавця за умовами: франко-вагон за якістю - відповідно до норм відповідних ГОСТ, ТУ, інших умов згідно чинного законодавства України, за кількістю - відповідно до товарно-транспортних накладних та специфікацій до них з підписом уповноваженої особи та печаткою продавця. Датою передачі товару продавцем та прийманням його покупцем, тобто датою поставки є дата залізнодорожної накладної.

Пунктом 7.1 договорів оплата партії товару здійснюється шляхом банківського переказу коштів на розрахунковий рахунок продавця згідно виставленого рахунку протягом п"ятнадцяти днів з моменту відвантаження продукції. Банківські витрати, пов"язані з перерахуванням коштів, оплачуються покупцем (п.7.2. договорів).

Відповідно до п.7.3 договорів, оплата послуг по залізнодорожній доставці продукції на станцію Костянтинівка здійснюється покупцем згідно виставлених рахунків продавцем.

Згідно ст. 173 ГК України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених ГК України, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші тощо), а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Приписами ст. 655 ЦК України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов"язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом; зобов"язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

На виконання умов договору, позивач поставив відповідачу товар -лісопродукцію та надав послуги з організації перевезень на суму 414269,40 грн., що підтверджується: товарно - транспортними накладними, довіреностями та актами виконаних робіт (надання послуг), які підписані представниками сторін та скріплені печатками підприємств , оригінали яких оглянуто в судовому засіданні , копії долучено до матеріалів справи (а.с.12- 62).

В порушення договірних зобов"язань відповідач частково оплатив отриманий товар в сумі 5000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №135 від 31 серпня 2015 року, копія якого долучена до матеріалів справи.

З метою досудового врегулювання спору позивачем надіслано відповідачу претензії №01-02/184 від 27.08.15 та №15-01/03 від 17.08.15 з вимогами погасити заборгованість, що підтверджується фіскальними чеками №3645 від 20.08.15 та №2830 від 28.07.15. Проте, дані вимоги залишені відповідачем без відповіді та задоволення.

Таким чином, за документальними даними, поданими позивачем, заборгованість відповідача перед ДП "Гринявське лісове господарство" за отриманий товар та надані послуги з перевезення становить 414269,40 грн.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно пункту 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Пунктом 2 ст. 614 ЦК України встановлено, що відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання.

Відповідно до ст.33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Станом на день винесення судом рішення, відповідач доказів погашення заборгованості не надав, доводи позивача не спростував.

Судом встановлено факт порушення відповідачем свого зобов'язання щодо оплати отриманого товару та послуг з перевезення вантажу, тому вимога позивача про стягнення з відповідача 414269,40 грн. боргу обґрунтована та підлягає задоволенню.

Оскільки спір виник внаслідок неправильних дій відповідача, на нього відповідно до приписів, встановлених ст. 49 ГПК України, слід покласти витрати, понесені позивачем в зв"язку з розглядом справи.

На підставі вищевикладеного, у відповідності до ст.ст.525, 526, 530, 610, 612, 614, 629, 655 Цивільного Кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України, керуючись ст. 22, 33, 49, 75, ст. 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

позов Державного підприємства "Гринявське лісове господарство" до приватного підприємства "Брати КІП" про стягнення 414269,40 грн. задовольнити.

Стягнути з приватного підприємства "Брати КІП", с. Підлужжя, м. Болехів, Івано-Франківська область, 77212 (код 35799355) на користь Державного підприємства "Гринявське лісове господарство", с. Устеріки, Верховинський район, Івано-Франківська область, 78715 (код 22186425) - 414269,40 (чотириста чотирнадцять тисяч двісті шістдесят дев"ять гривень сорок копійок) - заборгованості, а також 6214, 04 (шість тисяч двісті чотирнадцять гривень чотири копійки)- судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 02.11.15

Суддя Максимів Т. В.

Виготовлено в КП "Діловодство спеціалізованого суду"

________________ ОСОБА_2 02.11.15