КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" жовтня 2015 р. Справа№ 910/11654/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пономаренка Є.Ю.

суддів: Дідиченко М.А.

Руденко М.А.

за участю представників:

від позивача - Проців Я.Я., довіреність № б/н від 01.05.2015;

від відповідача - Селіванова О.Г., довіреність № 03 від 05.01.2015,

розглянувши апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Лазурне узбережжя" на рішення господарського суду міста Києва від 22.06.2015 у справі № 910/11654/15 (суддя Літвінова М.Є.) за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Лазурне узбережжя" до публічного акціонерного товариства Акціонерного банку "Аркада" про визнання договору припиненим.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Лазурне узбережжя" звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до публічного акціонерного товариства Акціонерного банку "Аркада" про визнання припиненим іпотечного договору.

Рішенням господарського суду міста Києва від 22.06.2015 у справі № 910/11654/15 у задоволенні позову відмовлено.

При ухваленні зазначеного рішення суд дійшов висновку про те, що оскільки позивачем не було дотримано всіх передбачених п. 5.4. Генерального договору та Регламенту фінансування умов, зобов'язання забудовника не є виконаними в повному обсязі, отже підстави для визнання припиненим іпотечного договору відсутні.

Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду міста Києва від 22.06.2015 у справі № 910/11654/15 скасувати та прийняти нове, яким позов задовольнити повністю.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на виконання ним зобов'язань у повному обсязі.

Так, позивач вказує на введення об'єкта будівництва в експлуатацію, що на його думку, свідчить про належне виконання зобов'язань за договором.

Також, апелянт зазначає про відсутність довірителів, що в свою чергу, за його доводами, унеможливлює виконання ним умови п. 5.4 Генерального договору в частині отримання довірителями за цим об'єктом будівництва правовстановлювальних документів на закріплені за ними об'єкти інвестування.

Представник апелянта - позивача у справі в судовому засіданні 26.10.2015 надав пояснення, якими підтримав апеляційну скаргу.

Представник відповідача заперечив проти задоволення вимог апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 99 Господарського процесуального кодексу України, в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі ХІІ ГПК України.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково наданими доказами, якщо заявник обґрунтував неможливість їх надання суду в першій інстанції з причин, що не залежали від нього, повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення або ухвали місцевого суду у повному обсязі.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні або скасуванню з наступних підстав.

Між АКБ "Аркада" (банк) та ТОВ "Лазурне узбережжя" (забудовник) 07.10.2005 укладено Генеральний договір, за умовами якого забудовник зобов'язується організувати спорядження об'єктів будівництва у встановлені строки та належної якості, ввести об'єкти будівництва в експлуатацію та оформити право власності довірителів на закріплені за ними об'єкти інвестування, а банк - своєчасно здійснювати фінансування будівництва на умовах цього Договору.

Пунктом 1.2. Генерального договору передбачено, що для виконання умов цього Договору, відповідно до Закону України "Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю", Банк створює Фонд фінансування будівництва за програмою ТОВ "Лазурне узбережжя" виду А.

Згідно п. 5.4. Генерального договору після введення об'єкта будівництва в експлуатацію, отримання довірителями за цим об'єктом будівництва правовстановлювальних документів на закріплені за ними об'єкти інвестування, перерахування банком забудовнику всіх залучених за цим об'єктом будівництва коштів, Угода на об'єкт будівництва вважається виконаною та підлягає закриттю у порядку, визначеному Регламентом фінансування.

Зміни у вказаний пункт договору сторонами не вносились.

Відповідно до п. 7 Регламенту фінансування, що є Додатком 2 до Генерального договору, після введення об'єкта будівництва в експлуатацію та перерахування забудовнику сформованого оперативного резерву за цим об'єктом будівництва у повному обсязі фінансування об'єкту будівництва закривається та Угода на об'єкт будівництва підлягає закриттю з підписанням Акту про закриття фінансування та завершення дій за об'єктом будівництва.

Відповідний Акт про закриття фінансування та завершення дій за об'єктом будівництва між сторонами підписано не було.

Відповідно до пункту 5.2. Генерального договору одночасно з укладання Угоди на об'єкт будівництва, сторони укладають: Іпотечний договір, предметом іпотеки за яким є майнові права на нерухомість, що є об'єктом будівництва; Договір уступки майнових прав на об'єкт будівництва, з відкладальними умовами; Договір доручення на виконання функцій замовника, з відкладальними умовами.

Пунктом 1.3 Генерального договору передбачено, що на виконання його умов сторони будуть укладати угоди на об'єкт будівництва у порядку визначеному в розділі 5 цього Договору.

На виконання вказаної умови 29.11.2005 між АКБ "Аркада" (банк) та ТОВ "Лазурне узбережжя" (забудовник) укладено угоду №В1-Ф на об'єкт будівництва до генерального договору від 07.10.2005 про наступне: Банк замовляє забудовнику організувати спорудження об'єкта будівництва - житловий будинок: м. Одеса, вул. Гаршина, 3, тип проекту -ІП, оснащення будинку та оздоблення квартир - згідно технічної характеристики.

Згідно п. 2 цієї угоди, на виконання умов генерального договору забудовник зобов'язується своїми силами і засобами організувати спорудження об'єкта будівництва, а банк - здійснювати фінансування спорудження об'єкта будівництва на умовах генерального договору за рахунок ФФК.

При укладенні цієї угоди забудовник передає банку майнові права на об'єкти інвестування, визначені в Переліку об'єктів інвестування до цієї угоди для подальшої передачі довірителям, за якими закріплені 100% вимірних одиниць інвестування.

Згідно умов цієї угоди, після введення об'єкта будівництва в експлуатацію банк на умовах генерального договору надає забудовнику: перелік довірителів, які мають отримати у власність закріплені за ними об'єкти інвестування, відповідно до остаточного підтвердження обсягу замовлення на будівництво; дані про наявність об'єктів інвестування, які не були закріплені за довірителями. Відповідно до наданої банком інформації: сторони складають акт на вилучення об'єктів інвестування, які не були закріплені за довірителями, за яким банк повертає забудовнику майнові права на ці об'єкти інвестування, та коригують протокол та перелік об'єктів інвестування до цієї угоди відповідно до остаточного підтвердженого обсягу замовлення на будівництво; забудовник на умовах генерального договору здійснює необхідні заходи щодо оформлення права власності довірителів на закріплені ними об'єкти інвестування в цьому об'єктів будівництва.

Між сторонами 30.04.2008 укладена додаткова угода №1 до угоди №В1-Ф на об'єкт будівництва від 29.11.2005 до Генерального договору, відповідно до якої банк замовляє забудовнику організувати спорудження об'єкта будівництва - житловий будинок з підземним паркінгом: м. Одеса, вул. Гаршина, 3, тип проекту - ІП, оснащення будинку та оздоблення квартир і машиномісць в паркінгу - згідно наданої технічної характеристики.

Згідно акту №1 до угоди №В1-Ф від 29.11.2005 на об'єкт будівництва, для приведення у відповідність строків будівництва у житловому будинку з підземним паркінгом по вул. Гаршина, 3 в м. Одесі сторони погодили, що необхідно з 15.02.2013 ввести в дію протокол №3 та протокол №4 до угоди №В1-Ф від 29.11.2005; протокол №1 та №2 до угоди №ВІ-Ф від 29.11.2005 вважати такими, що втратили чинність з 15.02.2013.

Відповідно до протоколів №3 та №4 від 15.02.2013, сторони погодили дату введення об'єкта будівництва (житловий будинок з підземним паркінгом у м. Одесі по вул. Гаршина, 3) в експлуатацію та заселення - грудень 2013 року.

На виконання умов генерального договору 20.09.2006 між АКБ "Аркада" (іпотекодержатель) та ТОВ "Лазурне узбережжя" (іпотекодавець) укладено іпотечний договір №В1-Ф, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Мельник О.М.

Згідно умов Іпотечного договору предметом іпотеки є майнові права на Об'єкт будівництва, який має бути споруджений за адресою: м. Одеса, вул. Гаршина, 3.

Розділом 2 Іпотечного договору визначено, що змістом основного зобов'язання є зобов'язання забудовника - іпотекодавця щодо організації спорудження об'єкта будівництва у встановлені строки та належної якості, у відповідності з документацією та Угодою на об'єкт будівництва (п. 2.1.).

Об'єкт інвестування було завершено будівництвом та прийнято в експлуатацію, що підтверджується декларацією про готовність об'єкта до експлуатації, зареєстрованою Державною архітектурно-будівельною інспекцією України 30.05.2013 за №ІУ99.

Позивач 23.04.2014 звернувся до відповідача з листом №2/04-14, в якому повідомив про те, що 30.05.2013 об'єкт інвестування було завершено будівництвом і прийнято в експлуатацію та у зв'язку із зазначеним просив банк вилучити та повернути ТОВ "Лазурне узбережжя" об'єкти інвестування, які не були закріплені за довірителями Фонду фінансування будівництва за програмою ТОВ "Лазурне узбережжя", для подальшого оформлення правовстановлюючих документів на ці об'єкти, а також надати перелік об'єктів інвестування, які закріплені за довірителями.

Банком було направлено позивачу лист № 1942/12 від 04.06.2014, в якому він просив надати дані щодо фактичної загальної площі об'єктів інвестування.

Інформація щодо переліку довірителів банком позивачу надана не була через недопущення розголошення банківської таємниці.

Забудовник (позивач) з відповідним позовом до суду з вимогою про виконання відповідачем зобов'язання в натурі не звертався.

Позивач, посилаючись на введення об'єкту інвестування в експлуатацію, тобто виконання всіх своїх зобов'язань щодо організації спорудження об'єкта будівництва за угодою №В1-Ф, зазначає про припинення іпотечного договору від 20.09.2006.

З вимогою про визнання вказаного іпотечного договору припиненим позивач і звернувся до суду.

Судом першої інстанції у задоволенні позову відмовлено, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 5.4. Генерального договору та п. 7 Регламенту фінансування, Угода на об'єкт будівництва є виконаною при наявності в сукупності наступних підстав:

1. Об'єкт будівництва ведений в експлуатацію;

2. Довірителями отримано за цим об'єктом будівництва правовстановлюючі документи на об'єкти інвестування;

3. Банком перераховано Забудовнику всі залучені за цим об'єктом будівництва кошти.

4. Між сторонами підписано Акт про закриття фінансування та завершення дій за об'єктом будівництва.

Оскільки, позивачем не було виконано всіх зазначених умов, суд дійшов висновку про те, що зобов'язання забудовника щодо організації спорудження об'єкта будівництва за угодою №В1-Ф не є виконаними в повному обсязі.

В оскаржуваному рішенні також зазначено, що відповідно до ст. 19 Закону України "Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю", після введення об'єкта будівництва в експлуатацію забудовник письмово повідомляє про це управителя та надає дані щодо фактичної загальної площі об'єктів інвестування.

Управитель ФФБ надає забудовнику перелік довірителів, які мають право отримати у власність закріплені за ними об'єкти інвестування, відповідно до отриманих довірителями від управителя майнових прав на ці об'єкти інвестування, і повідомляє кожного довірителя про введення об'єкта будівництва в експлуатацію, а на письмову вимогу довірителя надає йому копію відповідного акта.

На підставі даних щодо фактичної загальної площі об'єктів інвестування довіритель за поточною ціною вимірної одиниці об'єкта інвестування здійснює остаточні розрахунки з управителем ФФБ та отримує в управителя ФФБ в обмін на свідоцтво про участь у ФФБ довідку за встановленою формою. Ця довідка є документом, що підтверджує право довірителя на набуття у власність закріпленого за ним об'єкта інвестування.

Відповідно до п. 3.1.7 Генерального договору, забудовник зобов'язаний за 20 календарних днів до дати введення будинку в експлуатацію, визначеної в договором про участь ФФБ, замовити в БТІ оформлення технічної документації на будинку та кожну квартиру, сплатити вартість їх оформлення та протягом 20 днів після затвердження акту Держкомісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта надати банку копії технічних паспортів на об'єкти інвестування, оформлені БТІ. У разі не надання забудовником своєчасно копій технічних паспортів обов'язки щодо здійснення остаточних розрахунків з довірителями за даними БТІ забудовник приймає на себе.

Місцевий господарський суд встановив ненадання позивачем відповідачу копій технічних паспортів на квартири.

Пунктом 5.4 генерального договору, сторони погодили, що після введення об'єкта будівництва в експлуатацію, отримання довірителями за цим об'єктом будівництва правовстановлюючих документів на закріплені за ними об'єкти інвестування, перерахування банком забудовнику всіх залучених за цим об'єктом будівництва коштів, угода на об'єкт будівництва вважається виконаною та підлягає закриттю у порядку визначеному "Регламентом фінансування".

Оскільки, судом першої інстанції встановлено, що забудовник не виконав умови договору в частині надання правовстановлюючих документів та їх отримання довірителями, у задоволені вимоги про визнання припиненим іпотечного договору було відмовлено.

Колегія суддів, розглянувши матеріали даної справи дійшла висновку про те, що вимоги позивача не підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Статтею 15 Цивільного кодексу України визначено право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до статті 16 Цивільного кодексу України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Статтею 20 Господарського кодексу України встановлено, що держава забезпечує захист прав і законних інтересів суб'єктів господарювання та споживачів. Кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб'єктів захищаються шляхом: визнання наявності або відсутності прав; визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб'єктів, що суперечать законодавству, ущемляють права та законні інтереси суб'єкта господарювання або споживачів; визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом; відновлення становища, яке існувало до порушення прав та законних інтересів суб'єктів господарювання; припинення дій, що порушують право або створюють загрозу його порушення; присудження до виконання обов'язку в натурі; відшкодування збитків; застосування штрафних санкцій; застосування оперативно-господарських санкцій; застосування адміністративно-господарських санкцій; установлення, зміни і припинення господарських правовідносин; іншими способами, передбаченими законом. Порядок захисту прав суб'єктів господарювання та споживачів визначається цим Кодексом, іншими законами.

Згідно ч. 1 ст. 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи, громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Відповідно до ст. 41 Господарського процесуального кодексу України, господарські суди вирішують господарські спори в порядку позовного провадження.

Позов - це вимога позивача до відповідача, спрямована через суд, про захист порушеного або оспорюваного суб'єктивного права та охоронюваного законом інтересу, яке здійснюється у визначеній законом процесуальній формі. Предмет позову - це певна матеріально - правова вимога позивача до відповідача, яка кореспондує зі способами захисту права, визначеними зокрема, ст. 16 Цивільного кодексу України, ст. 20 Господарського кодексу України. Підстава позову - це фактичні обставини, на яких ґрунтується вимога позивача.

Реалізуючи передбачене ст. 64 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб'єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

Вирішуючи спір, суд повинен надати об'єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові.

При цьому, в постанові Верховного Суду України від 04.02.2015 р. №6-243цс14 зазначено наступне.

Звернення особи до суду з позовом про визнання іпотеки такою, що припинена, на підставі частини першої статті 593 Цивільного кодексу України не є необхідним, проте такі вимоги можуть розглядатися судом у разі наявності відповідного спору.

Виходячи із загальних засад цивільного законодавства та судочинства, права особи на захист в суді порушених або невизнаних прав, рівності процесуальних прав і обов'язків сторін (ст. ст. 3, 12-15, 20 Цивільного кодексу України) слід дійти висновку про те, що в разі невизнання кредитором права іпотекодавця передбачених частиною першою статті 593 Цивільного кодексу України на припинення зобов'язання таке право підлягає захисту судом шляхом визнання його права на підставі п. 1 частини другої статті 16 Цивільного кодексу України.

Таким чином, право поручителя, іпотекодавця підлягає судовому захисту за його позовом шляхом визнання поруки (іпотеки) такою, що припинена, а не шляхом припинення договору поруки (іпотеки) чи шляхом припинення зобов'язання за договором.

У даному випадку позивачем заявлено вимогу про визнання припиненим Іпотечного договору, а не про визнання іпотеки, такою, що припинена.

Враховуючи наведене вище, позивачем було невірно обрано спосіб захисту порушеного права, що в свою чергу є підставою для відмови у задоволенні позову.

З огляду на це, позивач не позбавлений права звернутися до суду з позовом, який відповідає способам захисту порушеного права, додавши докази повного виконання своїх зобов'язань відповідно до умов договору.

Оскільки судом першої інстанції було відмовлено у задоволені позову, підстави для зміни чи скасування оскаржуваного рішення відсутні, тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а - рішення без змін.

Оскільки, у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на позивача (апелянта).

Керуючись ст.ст. 32-34, 43, 49, 99, 101-103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Лазурне узбережжя" залишити без задоволення, а рішення господарського суду міста Києва від 22.06.2015 у справі № 910/11654/15- без змін.

2. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на її заявника - позивача у справі.

3. Матеріали справи № 910/11654/15 повернути до господарського суду міста Києва.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у встановленому Господарським процесуальним кодексом України порядку та строки.

Головуючий суддя Є.Ю. Пономаренко

Судді М.А. Дідиченко

М.А. Руденко