ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" жовтня 2015 р. Справа № 907/207/15

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючого - судді Зварич О.В.

суддів Хабіб М.І.

ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» (надалі ПАТ «Укртелеком») в особі Закарпатської філії ПАТ «Укртелеком» за № 01-19/1380 від 29.05.2015р. (вх. № 01-05/3282/15 від 20.07.2015р.)

на рішення Господарського суду Закарпатської області від 12.05.2015 р.

у справі № 907/207/15

за позовом: Прокурора Міжгірського району Закарпатської області в інтересах держави в особі ОСОБА_2 районної ради Закарпатської області

до відповідача-1: ПАТ «Укртелеком» в особі Закарпатської філії ПАТ «Укртелеком»

до відповідача-2: Відділу освіти ОСОБА_2 районної державної адміністрації

про визнання недійсним договору оренди та зобовязання вчинити дії,

за участю:

від прокуратури: ОСОБА_3 (посвідчення № 033559 від 18.05.2015р.);

від позивача: не зявився;

від відповідача-1: ОСОБА_4 представник (довіреність № 3236 від 03.11.2014р.);

від відповідача-2: не зявився,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Закарпатської області від 12.05.2015р. у справі №907/207/15 (суддя Ушак І.Г.) позов задоволено повністю. Визнано недійсним договір оренди нежилих приміщень № 38-5/91 від 14.04.2004р., укладений між Відділом освіти ОСОБА_2 районної державної адміністрації та ПАТ „Укртелеком в особі Закарпатської філії ПАТ „Укртелеком. Зобовязано ПАТ „Укртелеком в особі його Закарпатської філії звільнити орендоване приміщення площею 11,47 м2 у с. Негровець, 96, Міжгірського району Закарпатської області. Стягнуто з ПАТ „Укртелеком в особі Закарпатської філії ПАТ „Укртелеком та з Відділу освіти ОСОБА_2 районної державної адміністрації в доход державного бюджету України по 1218,00 грн. судового збору.

В ході розгляду справи суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що договір оренди нежитлових приміщень № 38-5/91 від 14.04.2004р. укладено без дотримання вимог статей 203, 215 ЦК України, оскільки його зміст суперечить приписам законодавства щодо недопустимості перепрофілювання або використання не за призначенням майна об'єкта освіти. За таких обставин підлягають задоволенню позовна вимога про визнання недійсним спірного договору та вимога щодо звільнення відповідачем-1 орендованого приміщення як правовий наслідок недійсності правочину відповідно до ст. 216 ЦК України.

Відповідач-1 подав апеляційну скаргу, в якій рішення суду першої інстанції вважає прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права. Стверджує, що орендоване приміщення знаходиться за межами шкільного корпусу у колишній їдальні, яка не використовується для забезпечення навчально-виховного процесу більше ніж десять років, а тому при передачі приміщення в оренду не відбувалось його перепрофілювання. Звертає увагу на те, що прокурор не визначив ні в позовній заяві, ні протягом судового розгляду справи, в чому полягає порушення інтересів держави у спірних правовідносинах. Звертає увагу на те, що даний позов заявлено до філії, яка не має статусу юридичної особи і не може бути відповідачем у справі. Просить скасувати рішення господарського суду Закарпатської області від 12.05.2015р. у справі №907/207/15, прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог прокурора Міжгірського району Закарпатської області.

Прокурор Міжгірського району Закарпатської області у відзиві на апеляційну скаргу вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, прийнятим у відповідності до вимог чинного законодавства та базується на матеріалах справи. Звертає увагу на те, що місцевий господарський суд встановив, що приміщення площею 11,47кв.м за адресою: с. Негровець, 96 Міжгірського району, частина якого є предметом спірного договору, об'єкт освіти Негровецька загальноосвітня школа перебуває у комунальній власності територіальної громади сіл та селищ Міжгірського району та передане в оперативне управління відділу освіти ОСОБА_2 РДА з передачею на баланс Негровецької ЗОШ (п.п. 1, 2 рішення ОСОБА_2 районної ради № 24 від 25.07.2002р. Про передачу майна з балансу територіальних громад сіл та селища у районну власність). Стверджує, що в даному випадку, орендоване приміщення використовується відповідачем-1 для розміщення автоматичної телефонної станції, для виконання його статутної діяльності протягом тривалого часу, а саме з 14.04.2004р. і не використовується для навчально-виховного процесу чи освітньої діяльності. Цільовим призначенням орендованого приміщення є використання його для навчально-виховного процесу, освітньої діяльності, для здійснення якої субєкту необхідно отримати ліцензію, такої ліцензії у відповідача-1 немає. Спростовуючи доводи апелянта, прокурор зазначає, що даний позов заявлено до головного підприємства в особі його Закарпатської філії. Покликається на те, що судова практика щодо визнання договорів оренди майна навчальних закладів недійсними є однозначною та спрямованою на відновлення порушених державних і суспільних інтересів. Просить залишити без змін рішення господарського суду Закарпатської області від 12.05.2015р. у справі №907/207/15, а апеляційну скаргу ПАТ «Укртелеком» в особі Закарпатської філії ПАТ «Укртелеком» без задоволення.

Позивач ОСОБА_2 районна рада Закарпатської області та відповідач-2 не надавали письмових відзивів на апеляційну скаргу, не забезпечили явки в судове засідання уповноважених представників, про час, дату і місце розгляду апеляційної скарги належно повідомлені, про що свідчать повідомлення про вручення поштових відправлень від 29.09.2015р.

Апеляційний господарський суд, обговоривши доводи апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, заслухавши пояснення учасників судового процесу, здійснивши аналіз наявних у справі письмових доказів, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, дійшов висновку про відсутність підстав для скасування рішення господарського суду Закарпатської області від 12.05.2015р. у справі № 907/207/15.

Як вбачається з матеріалів справи, 14.04.2004р. між Відділом освіти ОСОБА_2 РДА (орендодавець) та ЗАТ «Утел» (орендар), правонаступником якого є ПАТ «Укртелеком», в особі директора Ужгородської філії ЗАТ «Утел», в подальшому Закарпатська філія ПАТ «Укртелеком», укладено договір оренди нежитлових приміщень № 38-5/91, за умовами якого орендодавець передає, а орендар для виконання своєї статутної діяльності приймає у строкове платне володіння і користування нежилі виробничі приміщення (далі приміщення), що знаходяться за адресою: Закарпатська обл., Між гірський р-н, с. Негровець, 96, загальною площею 11,47 кв.м. Приміщення знаходяться у одноповерховому будинку. За погодженням з орендодавцем можливе використання приміщень для інших цілей (а.с.39-44).

Вступ орендаря у володіння та користування приміщеннями настає одночасно із підписанням сторонами цього договору та акта прийому-передачі вказаних приміщень (п.2.1 договору).

В пункті 3.1 договору вказано, що за користування приміщеннями орендар щомісячно сплачує орендодавцеві орендну плату. Розмір орендної плати за перший після укладення договору місяць становить 13,83 грн. без ПДВ. Розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування розміру орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за поточний місць, який визначається Держкомстатом України.

Зобовязання та відповідальність сторін визначені розділами 5 та 6 договору.

Згідно п. 7.1 строк дії цього договору встановлюється з 14.04.2004р. до 31.12.2015р.

Договір оренди нежитлових приміщень № 38-5/91 від 14.04.2004р. підписаний і скріплений печатками його сторін.

Листом № 01-42-3982 від 13.10.2005р. Закарпатська філія ПАТ «Укртелеком» повідомила Відділ освіти ОСОБА_2 РДА про те, що всі права та обовязки «Утел» за договором № 38-5/91 від 14.04.2004р. в с. Негровець виконуватиме Закарпатська філія ПАТ «Укртелеком» (а.с.51).

У відповідності до витягу з ЄДРЮОФОП № 385330 основним видом діяльності Закарпатської філії ПАТ «Укртелеком» є діяльність у сфері проводового електрозвязку (а.с.52-53).

Згідно довідки Відділу освіти ОСОБА_2 РДА № 01-18/255 від 24.02.2015р., станом на 24.02.2015р. ВАТ «Укртелеком» дійсно орендує приміщення Негровецької ЗОШ I-III ступенів за адресою: с. Негровець, 96 Міжгірського району для проведення своєї господарської діяльності. Заборгованість складає 250,83 грн. (а.с.46).

В довідці Відділу освіти ОСОБА_2 РДА № 01-18/87 від 27.01.2015р. зазначено, що приміщення Негровецької ЗОШ I-III ст. за адресою: с. Негровець, 96 Міжгірського району Закарпатської області перебуває на балансі відділу освіти (а.с.45).

Відповідно до п.1.1 Статуту Негровецької ЗОШ I-III ступенів ОСОБА_2 районної ради Закарпатської області, затвердженого 27.01.2005р. головою районної ради, Негровецька ЗОШ I-III ступенів знаходиться у комунальній власності (а.с.19-32).

Юридична адреса Негровецької ЗОШ I-III ступенів: 90042, с. Негровець, Міжгірський р-н, Закарпатська обл. (п.1.2 Статуту).

В пункті 5.1 Статуту Негровецької ЗОШ I-III ступенів ОСОБА_2 районної ради Закарпатської області зазначено, що матеріально-технічна база навчального закладу включає будівлі, споруди, землю, комунікації, обладнання, транспортні засоби, службове житло, інші матеріальні цінності, вартість яких відображено у балансі навчального закладу.

Для забезпечення навчально-виховного процесу база навчального закладу складається із навчальних кабінетів, майстерні (комбінованої), бібліотеки, архіву, медичного, компютерного кабінетів, їдальні (п. 5.5 Статуту).

У відповідності до рішення ОСОБА_2 районної ради № 24 від 25.07.2002р. «Про передачу майна з балансу територіальних громад сіл та селища у районну власність» прийнято у районну спільну власність територіальних громад сіл та селища будівлі та майно шкіл сільських та селищної ради, зокрема Негровецької (а.с.38).

В пункті 2 рішення ОСОБА_2 районної ради № 24 від 25.07.2002р. зазначено про передачу будівель та майна в оперативне управління відділу освіти ОСОБА_2 РДА з передачею будівель та майна на баланс шкіл.

Судом встановлено та не спростовано учасниками судового процесу, що приміщення, частина якого є предметом договору оренди нежитлових приміщень № 38-5/91 від 14.04.2004р. Негровецька ЗОШ I-III ступенів ОСОБА_2 районної ради Закарпатської області перебуває у власності територіальної громади (комунальна власність) сіл та селищ Міжгірського району та передане в оперативне управління відділу освіти ОСОБА_2 районної державної адміністрації з передачею на баланс школи.

Підставою звернення прокурора Міжгірського району Закарпатської області в інтересах держави в особі ОСОБА_2 районної ради Закарпатської області до місцевого господарського суду з даним позовом слугувало те, що на його думку, укладення договору оренди нежитлових приміщень № 38-5/91 від 14.04.2004р. суперечить вимогам ЗУ «Про освіту», державним та суспільним інтересам. Прокурор стверджує, що цільовим призначенням орендованого приміщення є використання для навчально-виховного процесу, освітньої діяльності, водночас відповідач-1 використовує приміщення для виконання своєї статутної діяльності.

При винесенні постанови, колегія суддів керувалася наступним:

Згідно частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема є договори та інші правочини.

В частині 7 статті 179 Господарського кодексу України зазначено, що господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Відповідно до матеріалів справи предметом спору в даній справі є визнання недійсним договору оренди нежитлових приміщень № 38-5/91 від 14.04.2004р., на підставі якого відповідач-1 отримав від відповідача-2 у строкове платне володіння і користування нежилі виробничі приміщення, що знаходяться за адресою: Закарпатська обл., Міжгірський р-н, с. Негровець, 96, загальною площею 11,47 для виконання своєї статутної діяльності.

В силу ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно з частинами першою - пятою статті 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ч. 1 ст. 207 Господарського кодексу України господарське зобов'язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб'єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

Провівши аналіз вищенаведених норм чинного законодавства України та матеріалів даної справи, колегія судів погоджується з висновком місцевого господарського суду про наявність правових підстав для визнання недійсним договору нежитлових приміщень № 38-5/91 від 14.04.2004р., враховуючи наступне.

Як зазначалось вище, предметом спірного договору є нежилі виробничі приміщення, що знаходяться за адресою: Закарпатська обл., Міжгірський р-н, с. Негровець, 96, загальною площею 11,47 кв.м частина обєкту освіти Негровецької ЗОШ I-III ступенів ОСОБА_2 районної ради Закарпатської області.

В силу положень статті 63 Закону України «Про освіту» матеріально-технічна база навчальних закладів та установ, організацій, підприємств системи освіти включає будівлі, споруди, землю, комунікації, обладнання, транспортні засоби, службове житло та інші цінності. Майно навчальних закладів та установ, організацій, підприємств системи освіти належить їм на правах, визначених чинним законодавством. Об'єкти освіти і науки, що фінансуються з бюджету, а також підрозділи, технологічно пов'язані з навчальним та науковим процесом, не підлягають приватизації, перепрофілюванню або використанню не за призначенням.

В порушення наведеної норми Закону, відповідачу-1 передано в оренду майно для виконання його статутної діяльності, зокрема діяльність у сфері проводового електрозвязку, без урахування призначення орендованого майна обєкта освіти (навчально-виховний процес, освітня діяльність).

Колегія суддів констатує, що зміст спірного договору оренди нежитлових приміщень суперечить приписам ст.63 Закону України «Про освіту» щодо недопустимості перепрофілювання або використання не за призначенням майна обєкта освіти.

Враховуючи вказане, колегія суддів вважає, що місцевий господарський суд обґрунтовано та підставно задоволив позовну вимогу прокурора та визнав недійсним договір оренди нежитлових приміщень № 38-5/91 від 14.04.2004р.

Крім того, на думку колегії суддів, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення позову в частині звільнення відповідаче-1 орендованого приміщення внаслідок визнання недійсним спірного правочину.

Колегія суддів вважає безпідставними та необґрунтованими твердження апелянта про те, що даний позов заявлено до Закарпатської філії ПАТ «Укртелеком», яка не має статусу юридичної особи і не може бути відповідачем у справі, з урахуванням наступного.

В позовній заяві прокурор визначив відповідачем-1 ПАТ «Укртелеком» в особі Закарпатської філії ПАТ «Укртелеком».

Відповідно до п. 10 Положення про Закарпатську філію ПАТ «Укртелеком» Філія є відокремленим підрозділом Товариства, який не має статусу юридичної особи і здійснює від імені Товариства частину його господарської та іншої діяльності, а також функції представництва в межах повноважень, закріплених цим Положенням.

В пунктах 26 27 Положення зазначено, що керівництво Філією на принципах єдиноначальства здійснює директор. Голова Правління Товариства призначає та звільняє з посади директора Філії, підписує з ним контракт, видає довіреність на право вчинення юридичних дій від імені товариства.

До матеріалів справи приєднано копію довіреності № 4390 від 01.12.2014р., на підставі якої ПАТ «Укртелеком» уповноважило директора Закарпатської філії ПАТ «Укртелеком» ОСОБА_5, представляти права та інтереси ПАТ «Укртелеком» в судах загальної юрисдикції, передбачених ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» при розгляді справ, стороною в яких виступає ПАТ «Укртелеком» або його окремі філії з правами, наданими чинним законодавством України. довіреність є чинною по 31.12.2015р. (а.с.224).

Щодо твердження скаржника про те, що прокурор не визначив, в чому полягає порушення інтересів держави у спірних правовідносинах, то колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до частини 1 статті 36-1 Закону України Про прокуратуру (в редакції чинній станом на 24.02.2015р.) представництво прокуратурою інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні прокурорами від імені держави процесуальних та інших дій, спрямованих на захист у суді інтересів громадянина або держави у випадках, передбачених законом.

Підставою представництва в суді інтересів держави є наявність порушень або загрози порушень інтересів держави (ч.3 ст. 36-1 вказаного Закону).

Згідно абз. 3 ч. 1 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України господарський суд порушує справи за позовами прокурорів, які звертаються до господарського суду в інтересах держави. Частиною 3 згаданої статті передбачено, що у позовній заяві прокурор самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також вказує орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до господарського суду прокурор зазначає про це в позовній заяві.

В рішенні Конституційного Суду України № 3-рп/99 від 08.04.1999р. "У справі за конституційними поданнями Вищого арбітражного суду України та Генеральної прокуратури України щодо офіційного тлумачення положень статті 2 Арбітражного процесуального кодексу України (справа про представництво прокуратурою України інтересів держави в арбітражному суді)" визначено, що інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Проте держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й в діяльності приватних підприємств, товариств. Із врахуванням того, що "інтереси держави" є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обгрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Відповідно до статей 1 та 2 Господарського процесуального кодексу України прокурор має право звернутися до суду за захистом порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів держави, що відповідає також положенням статей 15 та 16 Цивільного кодексу України щодо підстав судового захисту порушеного, невизнаного чи оспорюваного права особи, зокрема, шляхом визнання договору недійсним та звільнення займаного приміщення.

У випадку, коли судом не встановлено порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, це є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову.

Відтак, при зверненні з позовом у даній справі прокурор довів наявність порушеного права або охоронюваного законом інтересу держави у зв'язку з укладенням договору оренди нежитлових приміщень № 38-5/91 від 14.04.2004р.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що позов заявлено прокурором Міжгірського району Закарпатської області в межах наданих йому законодавством повноважень.

З огляду на вищевказане, апеляційний господарський суд прийшов до висновку, що судом першої інстанції вірно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, прийнято законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального і процесуального права, тому його необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги необхідно покласти на скаржника відповідно до положень ст.49 ГПК України.

Керуючись, ст. ст. 43, 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Львівський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ :

Рішення господарського суду Закарпатської області від 12.05.2015р. у справі №907/207/15 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Справу повернути в господарський суд Закарпатської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку згідно з Розділом ХІІ-1 ГПК України.

Головуючий суддя Зварич О.В.

судді Хабіб М.І.

ОСОБА_1