ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2015 року Справа № 915/1579/15

м.Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складi головуючого суддi Мавродієвої М.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Долгової А.О.,

позивача: не з'явився,

відповідача: не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2

(юридична адреса: 55200, АДРЕСА_1;

поштова адреса: 55200, АДРЕСА_3, )

до відповідача: Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3

(55200, АДРЕСА_2 )

про: стягнення 14928,74 грн., -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 за Договором оренди торгівельного місця №17 від 01.03.2014 заборгованість в сумі 9000,0 грн., штраф у сумі 450,0 грн., пеню у сумі 1638,52 грн., 3% річних у сумі 219,22 грн. та 3261,0 грн. збитків від інфляції.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що в порушення приписів чинного законодавства та умов Договору оренди торгівельного місця №17 від 01.03.2014, відповідач не сплатив орендні платежі за період червень-грудень 2014 року, а також за січень-лютий 2015 року, що стало підставою для нарахування штрафних санкцій, 3% річних та збитків від інфляції.

26.10.2015 від позивача надійшла заява, в якій він просить розглянути справу без участі представника, позовні вимоги підтримані в повному обсязі.

Відповідач у судові засідання не з'являвся, відзив на позовну заяву не надав. Про час та місце розгляду справи відповідач був належним чином повідомлений ухвалою суду від 31.08.2015, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення з відміткою про отримання ухвали відповідачем 05.09.2015. (а.с.29).

Ухвала суду від 07.10.2015 надіслана судом на адресу відповідача повернута підприємством зв'язку у зв'язку із закінченням терміну зберігання.

Як вбачається з витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, станом на 26.08.2015 місцезнаходженням відповідача є АДРЕСА_2. Тобто, ухвала суду направлялись на правильну адресу відповідача.

Відповідно до п.3.9.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" №18 від 26.12.2011, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Враховуючи належне повідомлення сторін про судовий розгляд справи та згідно ст.75 ГПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без участі представників сторін за наявними у ній матеріалами.

У судовому засіданні 26.10.2015 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

При прийнятті рішення судом взято до уваги наступне.

01.03.2014 між сторонами укладений Договір оренди торгівельного місця НОМЕР_3 (надалі - Договір №17), згідно п.п.1.1, 1.2 та 1.4 якого орендодавець (позивач у справі) передає, а орендар (відповідач у справі) приймає в оренду місце НОМЕР_3 площею 24 кв.м, згідно схеми установки торгових місць, що знаходяться у володінні позивача, з метою установки на ньому об'єктів типу «контейнер», торгових павільйонів, торгових наметів, строком на 1 (один) рік, розміщене на території Торгового комплексу ФОП ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_4. (а.с.12-13).

Факт приймання-передачі торгівельного місця в оренду відповідачем не заперечено.

Строк дії договору сторони визначили з 01.03.2014 по 01.03.2015.

Пунктами п.п.2.1, 2.2 Договору №17 сторони погодили розмір орендної плати у сумі 1000,0 грн. в місяць, яка вноситься відповідачем у грошовій формі в касу бухгалтерії магазину «Лілія» не пізніше 7 чисел кожного минулого місяця.

Однак, як вбачається з розрахунку позовних вимог, наданих суду прибуткових касових ордерів та пояснень представника позивача, фактично, сторони домовились про внесення орендної плати за минулий місяць до 7 числа місяця наступного за звітним.

Як зазначає позивач, відповідач на виконання Договору №17 орендну плату здійснив частково за період з березня по травень 2014 в сумі 3000,0 грн., в підтвердження чого суду надані прибутковий касовий ордер №180 від 09.04.2014 на оплату оренди за березень 2014 року, прибутковий касовий ордер №218 від 08.05.2014 на оплату оренди за квітень 2014 року та прибутковий касовий ордер №278 від 12.06.2014 на оплату оренди за травень 2014 року. (а.с.15-17).

Згідно розрахунку позивача, за період з червня по грудень 2014 року, а також з січня по лютий 2015 року відповідач мав сплатити 9000,0 грн. (9міс.х1000,0 грн. = 9000,0 грн.).

Відповідачем вказані обставини не заперечені та не спростовані.

З метою досудового врегулювання спірних відносин позивачем вперше направлялася претензія на адресу відповідача №10/07-4 від 10.07.2014 з вимогою про оплату боргу за травень-червень 2014 року у розмірі 2000,0 грн. згідно до умов п.2.7 договору, 3% річних та інфляційні витрати, а також плату за користування чужими коштами.(а.с.23). Докази направлення вказаної претензії містяться в матеріалах справи (а.с.21-22).

05.06.2015 вдруге позивачем направлено на адресу відповідача претензію №05/06 (а.с.20) з вимогою про оплату боргу за червень-грудень 2014 року, а також за січень-лютий 2015 року у розмірі 9000,0 грн. згідно п.2.2 договору, пеню відповідно до умов п.2.7 договору, 3% річних та інфляційні витрати. Направлення зазначеної претензії відповідачеві підтверджується описом вкладення до цінного листа від 05.06.2015 та фіскальним чеком №0170 від 05.06.2015.(а.с.18,19)

Вказані вимоги були залишені відповідачем без розгляду та задоволення.

Згідно ст.526 Цивільного кодексу України та ст.193 Господарського кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного та Господарського кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно приписів ст.ст. 759, 762 Цивільного кодексу України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. За користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму (оренди).

За приписами ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Таким чином, заборгованість відповідача станом на день звернення до суду із позовом склала 9000,0 грн.

На день розгляду справи, відповідач не надав суду доказів погашення боргу у сумі 9000,0 грн.

Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги в частині стягнення боргу по орендній платі в сумі 9000,0 грн. обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до п.2.4 Договору №17 за прострочення сплати за оренду торгового місця, відповідач несе відповідальність у вигляді штрафу, у розмірі 5% від суми сплати.

Позивачем нарахований штраф у сумі 450,0 грн., виходячи з розрахунку 5% від 9000,0 грн. боргу по орендній платі.

Згідно п.п.2.7 Договору №17 за прострочення сплати за оренду торгового місця відповідач несе відповідальність у вигляді пені, у розмірі двох ставок Національного Банку України за кожний день такого прострочення.

За несвоєчасну оплату орендної плати позивач, з урахуванням приписів ч.6 ст.232 ГК України та ст.1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» №543/96-ВР від 22.11.1996 (із змінами та доповненнями), нарахував відповідачу пеню за період з 07.09.2014 по 07.09.2015 в загальній сумі 1638,52 грн.

Перевіривши розрахунки штрафу та пені суд дійшов висновку про їх обґрунтованість. Тому в цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі вказаної норми, позивач просить стягнути з відповідача за період з липня 2014 року по липень 2015 року збитки від інфляції у сумі 3261,0 грн. та 3% річних за період з 07.07.2014 по 28.08.2015 у сумі 219,22 грн.

Перевіривши розрахунок 3% річних, який відповідачем не заперечений, суд вважає позовні вимоги в цій частині обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Суд, перевіривши розрахунок збитків від інфляції встановив, що втрати від інфляції за період з липня 2014 року по липень 2015 року становлять 3495,0 грн. Так, зокрема, втрати від інфляції за квітень 2015 року з суми боргу 9000,0 грн. складають 1260,0 грн. (індекс інфляції за квітень 2015 року 114,0).

Оскільки у позові, позивач просить стягнути з відповідача збитки від інфляції у сумі 3261,0 грн., суд, враховуючи принцип диспозитивності, не може вийти за межі позовних вимог, тому стягненню з відповідача підлягає саме 3261,0 грн. збитків від інфляції.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

У відповідності до ст.49 ГПК України, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача .

Керуючись ст.ст. 44, 49, 75, 82, 821, 84, 85 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, 55200, АДРЕСА_2, (відомості про банківські реквізити відсутні, ІПН НОМЕР_1) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, юридична адреса: 55200, АДРЕСА_1; поштова адреса: 55200, АДРЕСА_3, (відомості про банківські реквізити відсутні, ІПН НОМЕР_2) заборгованість з орендної плати в сумі 9000,0 грн., 450,0 грн. штрафу, 1638,52 грн. пені, 219,22 грн. - 3% річних, 3261,0 грн. збитків від інфляції та 1827,0 грн. судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду, у відповідності зі ст.85 Господарського процесуального кодексу України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом

Згідно ст.ст.91, 93 Господарського процесуального кодексу України, сторони у справі, прокурор, треті особи, особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення місцевого господарського суду, яке не набрало законної сили.

Апеляційна скарга подається через місцевий господарський суд, який розглянув справу.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення місцевим господарським судом. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Рішення оформлено у відповідності до ст.84 ГПК України

та підписано суддею 02 листопада 2015 року.

Суддя М.В.Мавродієва