УХВАЛА

26.10.2015Справа № 5011-54/14342-2012

Суддя Отрош І.М., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» про заміну сторони (стягувача) у справі

за позовом Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Наста»

до Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта»

про стягнення 46149 грн. 42 коп.

Представники сторін:

від заявника: Білоконь І.В. - представник за довіреністю № 131 від 13.05.2015;

від стягувача: не з'явились;

від боржника: Кучма О.Л. - представник за довіреністю № 08-03-25/029-15 від 20.05.2015.

ВСТАНОВИВ:

15.10.2012 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Наста» з вимогами до Відкритого акціонерного товариства Національної акціонерної страхової компанії «Оранта» про стягнення 46149 грн. 42 коп.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 06.11.2012 (суддя Шкурдова Л.М.) позовні вимоги Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Наста» задоволено частково; стягнуто з Відкритого акціонерного товариства Національної акціонерної страхової компанії «Оранта» суму страхового відшкодування у розмірі 45639 грн. 42 коп. та судовий збір у розмірі 1591 грн. 63 коп.

20.11.2012 на виконання рішення Господарського суду міста Києва від 06.11.2012 у справі № 5011-54/14342-2012 видано наказ.

09.07.2014 до Господарського суду міста Києва від Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» надійшла заява про заміну стягувача у справі № 5011-54/14342-2012.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.09.2014 (суддя Літвінова М.Є.) відмовлено у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» про заміну стягувача у справі № 5011-54/14342-2012.

05.09.2014 до Господарського суду міста Києва від Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» надійшла заява про заміну стягувача у справі № 5011-54/14342-2012.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.10.2014 (суддя Літвінова М.Є.) задоволено заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» та замінено стягувача у виконавчому провадженні з виконання наказу Господарського суду міста Києва від 20.11.2012 у справі № 5011-54/14342-2012 з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Наста» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія».

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 03.12.2014 ухвалу Господарського суду міста Києва від 13.10.2014 залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 24.02.2015 скасовано ухвалу Господарського суду міста Києва від 13.10.2014 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 03.12.2014; відмовлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» у задоволенні заяви про заміну стягувача у справі № 5011-54/14342-2012.

16.03.2015 до Господарського суду міста Києва від Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» надійшла заява про заміну сторони у справі № 5011-54/14342-2012.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.04.2015 відмовлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» у задоволенні заяви про заміну сторони у справі № 5011-54/14342-2012.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 08.06.2015 ухвалу Господарського суду міста Києва від 29.04.2015 залишено без змін.

06.10.2015 до Господарського суду міста Києва від Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» надійшла заява про заміну сторони (стягувача) у справі № 5011-54/14342-2012.

Розпорядженням керівника апарату Господарського суду міста Києва від 06.10.2015 матеріали справи № 5011-54/14342-2012 передано на повторний автоматичний розподіл, в результаті якого заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» про заміну сторони (стягувача) у справі № 5011-54/14342-2012 передано на розгляд судді Отрош І.М.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.10.2015 розгляд заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» про заміну сторони (стягувача) у справі № 5011-54/14342-2012 призначено на 26.10.2015.

Представник заявника у судовому засіданні 26.10.2015 надав усні пояснення; заяву про заміну сторони (стягувача) у справі № 5011-54/14342-2012 підтримав у повному обсязі.

Представник боржника у судовому засіданні 26.10.2015 надав усні пояснення; проти задоволення заяви про заміну сторони (стягувача) у справі № 5011-54/14342-2012 заперечив.

Представник стягувача у судове засідання 26.10.2015 не з'явився, про причини неявки у судове засідання суд не повідомив, про час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином за адресою, яка вказана в спеціальному витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців № 21299884 від 09.10.2015, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією реєстру поштових відправлень суду та витягом з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень (з інформацією про невручення поштового відправлення під час доставки), з урахуванням Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 28.11.2013 № 958.

Відповідно до абзацу 3 пункту 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», за змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. Доказом такого повідомлення в разі неповернення ухвали підприємством зв'язку може бути й долучений до матеріалів справи та засвідчений самим судом витяг з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень, який містить інформацію про отримання адресатом відповідного поштового відправлення, або засвідчена копія реєстру поштових відправлень суду.

Зважаючи на достатність в матеріалах справи доказів, необхідних для повного та об'єктивного вирішення справи, розгляд справи відбувається з урахуванням положень статті 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними у справі матеріалами.

Обгрунтовуючи заяву про про заміну сторони (стягувача) у справі № 5011-54/14342-2012, заявник вказав на те, що 06.11.2012 Господарським судом міста Києва було прийнято рішення про стягнення з Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» на користь Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Наста» грошових коштів у розмірі 45639 грн. 42 коп. та судового збору у розмірі 1591 грн. 63 коп., та 20.11.2012 на виконання вказаного рішення Господарського суду міста Києва від 06.11.2012 у справі № 5011-54/14342-2012 було видано наказ.

При цьому, заявник зазначив, що 25.03.2014 між Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Наста» (первісний кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» (новий кредитор) укладено Договір № 2503 про відступлення права вимоги, відповідно до умов якого первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору свої права вимоги до боржників, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за укладеними договорами страхування та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки, встановлені цим договором.

Заявник зазначив, що на підставі ст. ст. 512, 514 Цивільного кодексу України, за вказаним Договором про відступлення права вимоги він отримав право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків, завданих страхувальнику Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Наста», та які присуджені до стягнення рішенням Господарського суду міста Києва від 06.11.2012.

При цьому, заявник зауважив, що процесуальне правонаступництво, передбачене статтею 25 Господарського процесуального кодексу України, можливе на будь-якій стадії судового процесу, в тому числі і на стадії виконавчого провадження, яка є завершальною стадією судового провадження.

Враховуючи вищевикладене, з метою можливості реалізації своїх прав, передбачених чинним законодавством, як нового кредитора у зобов'язанні (правонаступника), Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» просило суд замінити сторону (стягувача) у справі № 5011-54/14342-2012 з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Наста» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія».

Розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» про заміну сторони (стягувача) у справі № 5011-54/14342-2012, заслухавши пояснення представників заявника та боржника, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для її розгляду, суд дійшов висновку, що заява підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 Цивільного кодексу України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно зі статтею 514 Цивільного кодексу України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Судом встановлено, що 25.03.2014 між Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Наста» (первісний кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» (новий кредитор) укладено Договір № 2503 про відступлення права вимоги, відповідно до умов якого первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору свої права вимоги до боржників, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за укладеними договорами страхування та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки, встановлені цим договором.

У п. 2.2 Договору № 2503 про відступлення права вимоги від 25.03.2014 сторони зазначили, що загальний розмір заборгованості боржників, права вимоги до яких відступається згідно з цим Договором, складає 6117843 грн. 17 коп.

Згідно з п. 3.1.1 Договору № 2503 про відступлення права вимоги від 25.03.2014 права вимоги відступаються (передаються) у розмірі заборгованості боржників перед первісним кредитором.

Відповідно до п. 3.1.3 Договору № 2503 про відступлення права вимоги від 25.03.2014 право вимоги переходить до нового кредитора з моменту підписання цього Договору та після зарахування коштів у розмірі ціни договору на рахунок первісного кредитора, внаслідок чого новий кредитор набуває прав нового кредитора по відношенню до боржників стосовно їх заборгованостей, які виникли внаслідок заподіяння боржниками збитків страхувальникам первісного кредитора, які уклали Договір страхування із первісним кредитором (вимога відшкодування у порядку регресу заподіяного збитку в межах виплачених сум страхових виплат/страхових відшкодувань).

Відповідно до п. 3.1.5 Договору № 2503 про відступлення права вимоги від 25.03.2014 з моменту переходу до нового кредитора прав вимоги, відповідно до п. 3.1.3 цього Договору, первісний кредитор має право проводити будь-які операції, спрямовані на стягнення заборгованості відносно боржників; відступати права вимоги до боржників іншим особам; надавати боржникам дозволи або вказівки про перерахування грошових коштів по сплаті заборгованості на рахунки первісного кредитора.

Згідно з п. 3.1.6 Договору № 2503 про відступлення права вимоги від 25.03.2014 новий кредитор зобов'язується протягом 10 календарних днів з моменту переходу до нього прав вимоги надіслати боржникам письмові повідомлення про відступлення новому кредитору прав вимоги за формою згідно з додатком 3 до Договору.

Згідно з п. 4.1 Договору № 2503 про відступлення права вимоги від 25.03.2014 ціна договору складає 278670 грн. 58 грн.

Відповідно до п. 4.2 Договору № 2503 про відступлення права вимоги від 25.03.2014 новий кредитор зобов'язаний сплатити первісному кредитору ціну договору шляхом перерахування первісному кредитору грошових коштів у сумі, що дорівнює ціні договору на рахунок первісного кредитора, вказаного у п. 12 цього Договору протягом 3-х банківських днів з дня укладення цього Договору. Оплата вважається здійсненою в момент зарахування коштів у сумі, що вказана у п. 4.1 цього Договору, на рахунок первісного кредитора, вказаний у п. 12 цього Договору.

Згідно з п. 5.2 Договору № 2503 про відступлення права вимоги від 25.03.2014 первісний кредитор зобов'язується передати новому кредитору документацію у день укладення цього Договору. Передача документації оформлюється актом приймання-передачі, який підписується уповноваженими представниками сторін та скріплюється печатками сторін за формою, наведеною в Додатку № 2 до цього Договору.

Додатком № 1 до Договору № 2503 про відступлення права вимоги від 25.03.2014 сторони погодили реєстр прав вимог із зазначенням номерів страхового відшкодування, найменування страхувальників та винних осіб, суми страхування та суми боргу.

Зокрема, у графі 234 Додатку № 1 зазначено, що до нового кредитора перейшло право вимоги за Договором страхування № 205.0055220; страхувальник - ОСОБА_3; винна особа - ОСОБА_4; сума страхового відшкодування - 46149 грн. 42 коп.; сума боргу - 46149 грн. 42 коп.

25.03.2014 актом прийому-передачі документів до Договору № 2503 про відступлення права вимоги від 25.03.2014 Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Наста» передало, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» прийняло документи, що стосуються прав вимоги, які передаються за Договором № 2503 про відступлення права вимоги від 25.03.2014.

Судом встановлено, що на виконання п.п. 4.1, 4.1 Договору № 2503 про відступлення права вимоги від 25.03.2014 Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» 27.03.2014 сплатило Товариству з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Наста» грошові кошти у розмірі 278670 грн. 58 коп. за відступлення права вимоги згідно з Договором № 2503 від 25.03.2014, що підтверджується платіжним дорученням № 408 від 27.03.2014, належним чином засвідчена копія якого знаходиться в матеріалах справи.

Крім того, 27.03.2014 між сторонами складено акт прийому-передачі прав вимоги згідно з Договором № 2503 про відступлення права вимоги від 25.03.2014, яким сторони визначили, що новий кредитор здійснив оплату ціни Договору належним чином та у повному обсязі та з 27.03.2014 право вимоги за всіма договорами, зазначеними у п. 2.2 Договору та Додатку № 1 у повному обсязі перейшло від первісного кредитора до нового кредитора.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що заміна кредитора у зобов'язанні (з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Наста» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» на підставі Договору № 2503 про відступлення права вимоги від 25.03.2014) стала підставою для правонаступництва за нормами матеріального права цивільних (господарських) прав та обов'язків первісного кредитора (Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Наста») новим кредитором (Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія») щодо вимоги до страховика (Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта»), який застрахував цивільно-правову відповідальність винної у настанні страхового випадку особи (ОСОБА_4) про виплату страхового відшкодування за Договором (Полісом) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АА/2994045.

При цьому, суд зазначає, що рішенням Господарського суду міста Києва від 06.11.2012 встановлено факт наявності обов'язку боржника (Відкритого акціонерного товариства Національної акціонерної страхової компанії «Оранта», яке перейменоване на Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта») виплатити страхове відшкодування первісному кредитору (Товариству з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Наста») за Договором (Полісом) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АА/2994045 у розмірі 45639 грн. 42 коп. (за вирахуванням франшизи за Полісом АА/2994045 у сумі 510 грн. 00 коп.).

Таким чином, беручи до уваги, що згідно зі статтею 514 Цивільного кодексу України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом, суд дійшов висновку, що до нового кредитора (Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія») перейшло право вимоги до боржника (Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта») із виплати страхового відшкодування за Договором (Полісом) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АА/2994045 у розмірі, присудженому до стягненню рішенням Господарського суду міста Києва від 06.11.2012, а саме у розмірі 45639 грн. 42 коп.

Згідно з нормами статті 25 Господарського процесуального кодексу України у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення діяльності суб'єкта господарювання шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобов'язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, господарський суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в судовому процесі до вступу у справу правонаступника, обов'язкові для нього так само, як вони були обов'язкові для особи, яку правонаступник замінив. Про заміну або про відмову заміни сторони чи третьої особи її правонаступником господарський суд виносить ухвалу.

У пункті 1.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» від 26.12.2011 № 18 зазначено, що процесуальне правонаступництво в розумінні статті 25 ГПК допускається на будь-якій стадії судового процесу, включаючи стадію виконання судового рішення, і здійснюється господарським судом без виклику сторін у справі, якщо їх явка не зумовлена необхідністю з'ясування судом певних обставин, але з повідомленням сторін, оскільки інше суперечило б приписам частини другої статті 22 ГПК стосовно прав сторін у судовому процесі.

Суд зазначає, що стадія господарського процесу - це сукупність процесуальних дій по конкретній справі, об'єднаних однією метою або спрямованих до однієї певної мети. Кожна стадія виконує свої особливі функції в господарському процесі. Складність і кількість здійснюваних процесуальних дій на кожній стадії процесу залежить від задач, які стоять на кожній стадії.

Господарський процес по справі повинен завершуватись виконанням рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили. Ця стадія - стадія виконання судових рішень - спрямована на практичну їх реалізацію діяльністю зобов'язаних суб'єктів. Рішення господарського суду підлягають обов'язковому виконанню підприємствами, організаціями, посадовими особами (ст. 115 ГПК).

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України, обов'язковість рішень суду є однією із основних засад судочинства.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», судове рішення, яким закінчується розгляд справи в суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України.

Суд зазначає, що виконанням рішення суду закінчується процес захисту суб'єктивних майнових та особистих немайнових прав фізичних та юридичних осіб шляхом їх фактичної реалізації у спосіб та порядок, визначений Конституцією та законами України, та лише у виконавчому провадженні захист прав набуває реального змісту.

Таким чином, виконавче провадження є завершальною стадією судового процесу.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 21.01.2011 у справі № 21-10а11 та у постанові Верховного Суду України від 24.06.2015 у справі 3 6-608цс15.

Наведене узгоджується із практикою Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує право на справедливий суд. Так, у справі "Горнсбі проти Греції" (Case of Hornsby v. Greece) Європейський суд з прав людини у рішенні від 19 березня 1997 року зазначив, що, для цілей статті 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду".

На практиці відомі дві форми реалізації виконання судового рішення: добровільна та примусова. Серед важливих стадій виконання є добровільне виконання. Суть цієї стадії полягає у самостійному виконанні судового рішення стороною процесу, якої це рішення стосується і на яку покладено його виконання до відкриття провадження за виконавчим документом. Хоча й після відкриття провадження у справі для добровільного виконання судового рішення також є можливість його добровільного виконання.

Основним питанням добровільного виконання судового рішення є строки, відведені для цього. По суті, перебіг строку добровільного виконання судового рішення починається з моменту набрання законної сили рішення суду та обмежується моментом звернення стягувача до органів ДВС для примусового виконання рішення суду або ж моментом повного належного виконання у добровільному порядку. При цьому строк пред'явлення виконавчого документа до примусового виконання чітко регламентований Законом України «Про виконавче провадження» (ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження).

Порядок примусового виконання рішення суду визначений Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до статті 1 вказаного Закону виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа, на користь чи в інтересах якої видано виконавчий документ. Боржником є фізична або юридична особа, визначена виконавчим документом.

Приписами статті 8 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що у разі вибуття однієї із сторін державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторони, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, обов'язкові тією мірою, якою вони були б обов'язковими для сторони, яку правонаступник замінив. У разі якщо сторона виконавчого провадження змінила найменування, для юридичної особи, державний виконавець за наявності підтверджуючих документів своєю постановою, яка затверджується начальником відділу, змінює назву сторони виконавчого провадження.

Рішенням Конституційного суду від 31.05.2011 № 4-рп/2011 "У справі за конституційним зверненням громадянки ОСОБА_5 щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 376 у взаємозв'язку зі статтями 151, 152, 153 Цивільного процесуального кодексу України" визначено, що виконавчими документами згідно з частиною другою статті 368 Кодексу, пунктами 1, 2 частини другої статті 17 Закону України "Про виконавче провадження" є виконавчі листи, які видаються судами за кожним судовим рішенням, що набрало законної сили, та ухвали судів у цивільних та інших справах. Відповідно до цих положень на виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи, відкривається виконавче провадження. Сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа, на користь чи в інтересах якої видано виконавчий документ, а боржником - фізична або юридична особа, визначена виконавчим документом (частини перша, друга статті 8 Закону України "Про виконавче провадження"). Статусу стягувача і боржника сторони набувають після відкриття виконавчого провадження у разі виконання рішення суду, яким закінчується судовий розгляд справи.

Отже, з наведених приписів вбачається, що необхідною умовою для задоволення заяви про заміну сторони у виконавчому провадженні є наявність відкритого виконавчого провадження, яке перебуває на виконанні у відповідному органі ДВС, та розпочинається з винесення державним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження.

Зокрема, статусу стягувача особа, в інтересах якої видано виконавчий документ, набуває саме з моменту виникнення у неї процесуальних прав як учасника виконавчого провадження - після відкриття виконавчого провадження.

Судом встановлено, що наказ Господарського суду міста Києва від 20.11.2012 у справі № 5011-54/14342-2012 про примусове виконання рішення Господарського суду міста Києва від 06.11.2012 не перебуває на виконанні в органах ДВС, і державним виконавцем не вчиняються дії, які б були спрямовані на примусове виконання рішення у справі. Вказаний факт був підтверджений у судовому засіданні представниками боржника та заявника, зокрема, суду не було надано постанову про відкриття виконавчого провадження з приводу примусового виконання вищевказаного наказу господарського суду.

Таким чином, враховуючи, що чинним законодавством передбачена процесуальна можливість заміни стягувача на його правонаступника на стадії виконавчого провадження у порядку, передбаченому ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження», лише за наявності відкритого виконавчого провадження, суд вважає необґрунтованою заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» в частині заміни стягувача у справі № 5011-54/14342-2012 з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Наста» на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія», у зв'язку з чим суд відмовляє у задоволенні заяви у вказаній частині вимог.

Щодо вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» в частині заміни сторони у справі № 5011-54/14342-2012 з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Наста» на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія», суд зазначає наступне.

Як встановлено судом, рішенням Господарського суду міста Києва від 06.11.2012 у справі № 5011-54/14342-2012 встановлено факт наявності обов'язку Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» виплатити страхове відшкодування Товариству з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Наста» у розмірі 45639 грн. 42 коп. Вказаний обов'язок виник у зв'язку з настанням страхового випадку - дорожньо-транспортної пригоди, винуватцем якої був страхувальник Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» за Договором (Полісом) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АА/2994045, та у зв'язку з виплатою Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Наста» страхового відшкодування потерпілій особі.

Як встановлено судом, 20.11.2012 на виконання рішення Господарського суду міста Києва від 06.11.2012 у справі № 5011-54/14342-2012 було видано наказ про примусове стягнення з Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» на користь Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Наста» страхового відшкодування у розмірі 45639 грн. 42 коп. та судового збору у розмірі 1591 грн. 63 коп.

Як встановлено судом, укладення між Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Наста» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» Договору № 2503 про відступлення права вимоги від 25.03.2014 стало підставою заміни кредитора (з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Наста» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія») у зобов'язанні з виплати страхового відшкодування за Договором (Полісом) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АА/2994045 у розмірі 45639 грн. 42 коп., та відповідно підставою для правонаступництва цивільних (господарських) прав та обов'язків первісного кредитора (Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Наста») новим кредитором (Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія») за нормами матеріального права.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа, на користь чи в інтересах якої видано виконавчий документ. Боржником є фізична або юридична особа, визначена виконавчим документом.

Таким чином, з огляду на те, що виконавчий документ, наказ Господарського суду міста Києва від 20.11.2012 у справі № 5011-54/14342-2012, виданий на користь Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Наста», саме Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Наста» є стягувачем, та саме Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Наста» наділено правом звертатись до органів ДВС із заявами про відкриття виконавчого провадження (ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження) та іншими правами, передбаченими, зокрема, ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження».

Як встановлено судом, Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Наста» не зверталось до органів ДВС із заявою про відкриття виконавчого провадження та, відповідно, виконавче провадження з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 20.11.2012 у справі № 5011-54/14342-2012 не відкривалось.

Однак, у зв'язку з тим, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» не є стягувачем за наказом Господарського суду міста Києва від 20.11.2012 у справі № 5011-54/14342-2012, заявник позбавлений можливості звернутись до органів ДВС, зокрема, із заявою про відкриття виконавчого провадження.

Водночас, у Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Наста» відсутній обов'язок звертатись до органів ДВС із заявою про відкриття виконавчого провадження, зокрема, такий обов'язок не передбачений положеннями Договору № 2503 про відступлення права вимоги від 25.03.2014, з огляду на що заявник не може примусити первісного кредитора подати відповідну заяву про відкриття виконавчого провадження.

Крім того, з огляду на те, що всі дії, вчинені юридичною особою є обов'язковими для її правонаступника, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» не матиме можливості звернутись до суду за захистом порушеного права, оскільки спір між тими ж сторонами, щодо того самого предмету та з приводу тих самих підстав вже вирішено судом (ст. 62 Господарського процесуального кодексу України).

З огляду на вищевикладене, зважаючи на обов'язок суду здійснити всі дії, спрямовані на створення умов для забезпечення реального виконання судового рішення, враховуючи що права правонаступника (нового кредитора) - Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» повинні бути захищені судом, в тому числі шляхом забезпечення реалізації права на примусове виконання рішення суду шляхом звернення до органів ДВС із заявою про відкриття виконавчого провадження щодо примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 20.11.2012 у справі № 5011-54/14342-2012, суд вважає за необхідне задовольнити заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» в частині заміни сторони у справі, та замінити сторону у справі № 5011-54/14342-2012 - Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Наста» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія».

При цьому, суд зазначає, що вказана заміна сторони у справі на її правонаступника здійснюється на підставі встановленого факту правонаступництва в матеріальних правовідносинах та у порядку, передбаченому нормами статті 25 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до вказаної норми заміна сторони на її правонаступника допускається на будь-якій стадії судового розгляду, в тому числі і на стадії виконання судового рішення.

З огляду на встановлення факту набрання рішенням Господарського суду міста Києва від 06.11.2012 у справі № 5011-54/14342-2012 законної сили та відсутності доказів фактичного виконання боржником вказаного судового рішення, так само як і відсутності відкритого виконавчого провадження з примусового виконання наказу, виданого на підставі вказаного рішення, суд дійшов висновку, що подана Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» заява про заміну сторони у справі розглядається судом саме на стадії добровільного виконання рішення.

При цьому, суд звертає увагу, що стадія господарського процесу - це сукупність процесуальних дій по конкретній справі, об'єднаних однією метою або спрямованих до однієї певної мети. Кожна стадія виконує свої особливі функції в господарському процесі. Складність і кількість здійснюваних процесуальних дій на кожній стадії процесу залежить від задач, які стоять на кожній стадії.

Господарський процес по справі повинен завершуватись виконанням рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили. Ця стадія - стадія виконання судових рішень - спрямована на практичну їх реалізацію діяльністю зобов'язаних суб'єктів.

Враховуючи викладене, суд здійснює розгляд даної заяви про заміну сторони її правонаступником в межах процесуальних повноважень, наданих суду, на підставі передбачених законом процесуальних норм, та відповідні дії суду з розгляду вказаної заяви, як наслідок, виражаються у певних процесуальних формах (винесенні ухвали). Таким чином, має місце стадія судового розгляду заяви про заміну сторони у справі на стадії добровільного виконання судового рішення.

З огляду на викладене, суд вважає за необхідне задовольнити заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» в частині заміни сторони у справі - Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Наста» на її правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія».

На підставі наведеного, керуючись ст. 25, ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» про заміну сторони (стягувача) у справі № 5011-54/14342-2012 задовольнити частково.

2. Замінити сторону у справі № 5011-54/14342-2012, а саме: Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Наста» (01103, м. Київ, Залізничне шосе, буд. 6; ідентифікаційний код: 35893575) на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» (04112, м. Київ, вул. авіаконструктора І. Сікорського, буд. 8; 38750239).

3. В іншій частині заяви відмовити.

4. Виконання наказу Господарського суду міста Києва від 20.11.2012 у справі № 5011-54/14342-2012 здійснювати з урахуванням даної ухвали.

Суддя І.М. Отрош