ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" жовтня 2015 р. Справа № 926/591/15

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

Головуючого судді Марка Р.І.

суддів Желік М.Б.

ОСОБА_1

при секретарі судового засідання Мазепа Н.В.

за участю представників сторін :

від позивача ОСОБА_2

від відповідача ОСОБА_3

розглянувши матеріали апеляційної скарги ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю Галс ЛТД № 161 від 19.06.2015р. (вх. № 01-05/2875/15 від 23.06.2015р.)

на рішення Господарського суду Чернівецької області від 10.06.2015р.

у справі №926/591/15, суддя Проскурняк О.Г..

за позовом: ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю "Агробізнес";

до відповідача ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю "ГАЛС ЛТД";

про: стягнення заборгованості на суму 73090,84 грн.

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Господарського суду Чернівецької області від 10.06.2015р. у справі № 926/591/15 (суддя Проскурняк О.Г.) позов задоволено повністю, а саме стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю "ГАЛС ЛТД" на користь ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю "Агробізнес" - 46076,70 грн. основного боргу; 9334,00 грн. пені; 17108,28 грн. інфляційних витрат; 571,86 грн. 3% річних, 1827,00 грн. судового збору.

Не погодившись з рішенням Господарського суду Чернівецької області від 10.06.2015р. у справі № 926/591/15, ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю Галс ЛТД звернулось до Львівського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою № 161 від 19.06.2015р. (вх. № 01-05/2875/15 від 23.06.2015р.), в якій просить рішення Господарського суду Чернівецької області від 10.06.2015р. у справі № 926/591/15 скасувати з підстав порушення місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права та неповного зясування фактичних обставин, що мають значення у даній справі.

В апеляційній скарзі скаржник зазначає, що позивачем двічі подано копії видаткових накладних на загальну суму 1595, 00 грн., при цьому варіанти цих документів не є ідентичними. Апелянт також стверджує, що позивачем не підтверджено первинними бухгалтерськими документами заборгованості відповідача в сумі 1 411, 20 грн., у звязку з відсутністю первинних документів.

Згідно автоматичного розподілу справ КП "Документообіг господарських судів", 25.06.2015р. справу за № 926/591/15 розподілено до розгляду судді доповідачу Марку Р.І., у складі колегії суддів Желік М.Б. та Костів Т.С..

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 26.06.2015р. апеляційну скаргу ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю Галс ЛТД № 161 від 19.06.2015р. прийнято до провадження та призначено до розгляду в судовому засіданні на 10.08.2015р.

07.08.2015 року від ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю "ГАЛС ЛТД" надійшло доповнення до апеляційної скарги, в якому скаржник зазначає, що сума основного боргу в розмірі 10 905, 70 грн. ( 46 076, 70 35 171, 00 грн.), пеня в розмірі 3 011, 65 грн. ( 9 334, 00 6 322, 35 грн. ), інфляційні в розмірі 4 049, грн.. ( 17 108, 28 13 059, 00), сумі 3 % річних в розмірі 135, 35 грн. всього в сумі 18 101, 98 грн. задоволено судом безпідставно, з порушенням норм матеріального і процесуального права.

10.08.15 через канцелярію суду представником ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю "Агробізнес" подано відзив на апеляційну скаргу, яким позивач просить залишити рішення господарського суду Чернівецької області від 10.06.2015 року по справі №926/591/15 без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

В судовому засіданні 10.08.2015р. та 05.10.2015р. в порядку ст.77 ГПК України оголошено перерву до 05.10.2015р. та до 26.10.2015р.

В судове засідання 26.10.2015 року прибули представники сторін.

Представник позивача в судовому засіданні надав пояснення по суті спору, просив рішення місцевого господарського суду залишити без змін.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав доводи та заперечення, викладені в апеляційні скарзі висловив свої міркування з питань, що виникли в процесі розгляду справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 85 та ч. 1 ст. 99 ГПК України у судовому засіданні 26.10.2015р. оголошено вступну та резолютивну частини постанови Львівського апеляційного господарського суду.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення місцевим господарським судом, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вирішила, що апеляційну скаргу слід задоволити частково, оскаржуване рішення місцевого господарського суду скасувати частково, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 01 січня 2012 року між ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю "Агробізнес" та ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю "ГАЛС ЛТД" укладено договір поставки № 05/01-2, згідно якого позивач зобов'язався передавати у власність товар (хліб та хлібобулочні вироби), а відповідач приймати та вчасно здійснювати оплату на умовах зазначених у договорі. Відповідно до додатку №1 до даного договору, постачання продуктів харчування здійснюється у навчальні заклади міста Чорткова.

Відповідно до п. 2.1 договору поставка товару здійснюється відповідно до цін, які відображаються в Специфікації, погодженій та підписаній сторонами, що діяла на момент укладення цього договору.

Оплата за поставлений товар здійснюється покупцем шляхом безготівкового перерахунку на банківський рахунок постачальника не пізніше 21 календарних днів з моменту отримання товару покупцем. У разі, якщо оплата за поставлений товар здійснюється покупцем готівкою, ця оплата повинна бути здійснена не пізніше 3 (трьох) календарних днів з моменту отримання товару покупцем. (п.п.2.5.1, 2.5.2)

Згідно з п. 3.6 прийом передача товару проводиться на основі накладної, яка складається в двох екземплярах, по одному для кожної сторони, та підписується представниками обох сторін, які наділені відповідними повноваженнями.

Постачальник зобовязується поставляти та передавати у власність покупця товар. Покупець зобовязується здійснити прийом товару, коли він буде поставлений в пункт призначення та підписати накладну, що підтверджує факт прийому передачі Товару, а також оплатити вартість отриманого товару.

Відповідно до актів звірки взаємних розрахунків від 26 грудня 2014 року, 31 січня 2015 року, складених бухгалтерією сторін, вбачається, що заборгованість відповідача перед позивачем складає 46076,70 грн.

Також в матеріалах справи міститься договір на закупівлю послуг за державні кошти від 10 січня 2013 року, укладений між Міністерством соціальної політики України та ТзОВ Галс ЛТД, згідно якого відповідач надавав послуги з харчування дітей в навчальних закладах Чортківського району Тернопільської області, що є свідченням належного виконання умов договору позивачем.

Господарським судом Львівської області встановлено, що відповідно до накладних підписаних отримувачем (навчальними закладами), які містяться в матеріалах справи, позивач здійснив поставку товару у відповідні навчальні заклади, визначені договором на суму 46076,70 грн.. А також, що заборгованість відповідача в сумі 46 076, 70 грн. підтверджується актами звірки взаємних розрахунків від 26.12.2014 року та 31.01.2015 року.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 Цивільного Кодексу України.

Цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки (ст. 11 Цивільного кодексу України). Підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України, в силу зобовязання одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

За договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобовязується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не повязаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобовязується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 1,2 ст. 712 ЦК України).

Покупець зобовязаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару (ч. 1 с. 692 ЦК України).

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Oдностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Відповідно до ст.ст. 9,10 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», акт звірки розрахунків є зведеним обліковим документом, який відображає загальну суму заборгованості, та фіксує стан розрахунків між сторонами, але сам по собі не породжує будь-який прав та обовязків сторін, в той час як зобовязання сторін підтверджуються первинними документами, договором, накладними, рахунками тощо.

Враховуючи вищенаведене колегія судів Львівського апеляційного господарського суду приходить до висновку, що відповідно до наявних в матеріалах справи видаткових накладних сума основного боргу становить 44 665, 50 грн. , що не заперечується самим позивачем.

Оскільки сума основної заборгованості відповідача перед позивачем у розмірі 44 665, 50 грн. є підтверджена документально, позовні вимоги в цій частині слід задоволити.

Статтею 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Отже, відповідач не виконував зобовязання щодо сплати вартості отриманого товару, у звязку з чим виникла заборгованість у сумі 44665,50 грн., а не на суму 46 076, 70 грн., як зазначено в рішенні місцевого господарського суду.

Щодо тверджень скаржника, що частина копій видаткових накладних, які позивач подав на підтвердження заборгованості відповідача на суму 1590,00 грн., не оформлені належним чином та не можуть бути доказом поставки, такі твердження спростовуються наявністю в матеріалах справи видаткових накладних, які завірені підписами представників обох сторін та скріплені печаткою підприємства позивача (арк.с.50-75).

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Частиною 1 ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.2 ст.193, ч.1 ст.216 ГК України порушення зобов'язання є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до вимог ст.230 ГК України у разі невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання учасник господарських відносин зобовязаний сплатити штрафні санкції ( неустойку, пеню, штраф).

Згідно п.4.6 договору поставки № 05/01-2, укладеного між сторонами, у разі прострочення покупцем строків оплати вартості отриманого товару, покупець зобов"язаний оплатити пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожен день прострочення.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена ч.2 ст.625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.

Сплата трьох процентів річних від простроченої суми, так само як і інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

В судове засідання 26.10.2015р. представник позивача подав уточнений розрахунок пені, трьох процентів річних та інфляційних нарахувань з врахуванням відсутності належних доказів наявності заборгованості на суму 1411,20 грн.

Відповідно до вищенаведеного розрахунку розмір пені становить 9048,12 грн., інфляційні нарахування становлять 16584,30грн., три відсотки річних складають 554,34 грн.

Судова колегія проаналізувавши здійснений позивачем розрахунок пені, трьох процентів річних та інфляційних нарахувань, вважає розрахунок обґрунтованим та здійсненим у відповідності до вимог чинного законодавства, відтак позовні вимоги в цій частині підлягають до задоволення.

З огляду на вимоги частини першої статті 4-7 і статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд має зясовувати обставини, повязані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про підставність вимоги позивача про стягнення з відповідача суми основного боргу в розмірі 44665,50 грн., яка документально підтверджена, однак помилково задоволив вимогу позивача про стягнення з відповідача основного боргу в розмірі 1411,20 грн.

Беручи до уваги вищенаведене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення господарського суду Чернівецької області від 10.06.2015р. частковому скасуванню.

Судовий збір за перегляд рішення господарського суду Чернівецької області від 10.06.2015р. у даній справі в апеляційному порядку покласти на відповідача в порядку, передбаченому ст. 49 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101, 103, 104, 105 ГПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю Галс ЛТД № 161 від 19.06.2015р. задоволити частково.

2. Рішення господарського суду Чернівецької області від 10.06.2015р. у справі № 926/591/15 скасувати частково.

3. Прийняти нове рішення, яким позов задоволити частково.

4. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "ГАЛС ЛТД" (Чернівецька область, Глибоцький район, смт.Глибока, вул.Першотравнева,60а, ) на користь ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю "Агробізнес" (Тернопільська область, Підволочиських район, с.Токи, ) 44 665,50 грн. основного боргу; 9048,12 грн. пені; 16584,30 грн. інфляційних витрат; 554,34 грн. 3% річних.

5. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

6. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "ГАЛС ЛТД" (Чернівецька область,Глибоцький район, смт.Глибока, вул.Першотравнева,60а, ) на користь ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю "Агробізнес" (Тернопільська область, Підволочиських район, с.Токи, ) 1770,90 грн. судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції.

7. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "ГАЛС ЛТД" (Чернівецька область,Глибоцький район, смт.Глибока, вул.Першотравнева,60а, ) на користь ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю "Агробізнес" (Тернопільська область, Підволочиських район, с.Токи, ) 885,45 грн. судового збору за розгляд апеляційної скарги у Львівському апеляційному господарському суді.

8. На виконання постанови господарському суду Чернівецької області видати накази у відповідності до ст.116 ГПК України.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Матеріали справи повернути в місцевий господарський суд.

Повний текст постанови виготовлений 30.10.2015 р.

Головуючий суддя Марко Р.І.

Суддя Желік М.Б.

Суддя Костів Т.С.