Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "28" жовтня 2015 р. Справа № 906/1196/15

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Тимошенка О.М.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 (довіреність від 05.10.15), ОСОБА_2 (довіреність від 05.10.15)

від відповідача: ОСОБА_3 (довіреність від 12.10.15)

розглянув у судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укргоспторг"

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - товариства з обмеженою відповідальністю Торговий дім "ПродСоюз"

про звернення стягнення на предмет іпотеки

Позивач звернувся до господарського суду Житомирської області з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №05/09/07-КЛТ від 10.08.07 у розмірі 10775124,15 грн., з яких 5439999,15 грн. заборгованість за кредитом, 1373860,61 грн. пеня за несвоєчасне повернення кредиту, 3060487,84 грн. прострочені відсотки, 772919,92 грн. пеня за несвоєчасне повернення відсотків, 81823,55 грн. річні від суми основного боргу, 46033,09 річні від прострочених відсотків. При цьому позивач посилається на те, що ТОВ "Торговий дім "ПродСоюз" (позичальник/третя особа) за вказаним кредитним договором отримало кредит, який своєчасно не повернуло. В забезпечення зобов'язань позичальника укладено іпотечний договір №05/09/І02/07-КЛТ від 14.08.07, за яким відповідач поручився за позичальника перед позивачем передавши в іпотеку своє майно.

Відповідач надав письмовий відзив, в якому просить відмовити в позові в зв'язку з пропуском позовної давності.

Представники позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримали, представник відповідача позов не визнав.

Третя особа, будучи повідомленою про час та місце розгляду справи, представника до суду не направила.

У судовому засіданні 12.10.15 та 15.10.15 оголошувалась перерва до 15.10.15 та до 28.10.15.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

10 серпня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством "Кредитпромбанк" (яке перейменоване на Публічне акціонерне товариство "Кредитпромбанк") та Товариством з обмеженою відповідальністю Торговий дім "ПродСоюз" (позичальник/третя особа/боржник) укладено Кредитний договір №05/09/07-КЛТ.

На підставі Договору купівлі-продажу прав вимоги № 2466 від 27.09.2013 року сторону кредитного договору ПАТ "Кредитпромбанк" замінено на Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" (далі позивач/кредитор/банк).

Пунктом 1.1 Кредитного договору визначено, що цим договором встановлюється процедура та умови надання банком у майбутньому кредитів (траншів) позичальнику в межах загальної суми 5440000 грн.

Відповідно до пункту 1.2 зобов'язання банку щодо надання кредитів та зобов'язання позичальника щодо їх повернення та сплати процентів виникають з моменту укладання сторонами додаткових угод про надання кредитів, в сумах, зазначених в таких додаткових угодах. Строк користування кожним окремим кредитом у межах загальної суми, встановленої пунктом 1.2, визначається додатковими угодами, але не пізніше строку, вказаного в пункті 3.4.5 цього договору, в подальшому проценти за користування кредитом не нараховуються.

Пунктом 3.4.5 визначений обов'язок позичальника погасити повністю заборгованість по кредитам не пізніше 09.08.12.

Аналіз вказаних положень договору дає підстави для висновку, що сума кожного окремого траншу визначається у відповідній додатковій угоді. Так само у кожній окремій додатковій угоді визначається строк повернення відповідного траншу.

На виконання умов Кредитного договору між банком та позичальником укладались додаткові угоди №№1-12, в яких зазначалась сума кредиту процентна ставка та строк повернення, а саме:

№1 від 14.08.07 на суму 3499975,15 грн. строком до 09.08.12

№2 від 14.08.07 на суму 500000 грн. до 13.08.08

№3 від 15.08.07 на суму 160000 грн. до 14.08.08

№4 від 16.08.07 на суму 125000 грн. до 15.08.08

№5 від 17.08.07 на суму 22500 грн. до 15.08.08

№6 від 20.08.07 на суму 133500 грн. до 19.08.08

№7 від 27.08.07 на суму 652127 грн. до 26.08.08

№8 від 29.08.07 на суму 50000 грн. до 28.08.08

№9 від 05.09.07 на суму 94397,85 грн. до 04.09.08

№10 від 04.09.08 на суму 445000 грн. до 03.09.09

№11 від 04.09.08 на суму 790298 грн. до 03.09.09

№12 від 04.09.08 на суму 704726 грн. до 03.09.09.

На виконання вказаних додаткових угод позичальнику перераховувались суми вказані в цих додаткових угодах, що вбачається з меморіальних ордерів (а.с.39-44).

Всього видано позичальнику 7380024 грн.,

Таким чином строк виконання зобов'язань щодо повернення отриманих коштів на день звернення з позовом до суду настав.

Позивач зазначає, що сума основного боргу позичальника на день подачі позову становить 5439999,15 грн., на яку відповідно до умов договору нараховані проценти в розмірі 3060487,84 грн.

Відповідно до ст.1054 ч.1 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Таким чином у позичальника виникли зобов'язання по сплаті на користь банку 5439999,15 грн. основного боргу та 3060487,84 грн. процентів.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Пунктом 3.4.9 Кредитного договору передбачені відповідальність позичальника за несвоєчасне погашення кредиту та відсотків у вигляді сплати пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період прострочення, за кожний день прострочення.

Позивач вважає, що позичальник зобов'язаний сплатити за несвоєчасну сплату тіла кредиту пеню в розмірі 1373860,61 грн. за період з 05.02.15 по 30.06.15 та за несвоєчасну сплату процентів пеню в розмірі 772919,92 грн. за цей же період згідно наданого позивачем розрахунку (а.с.7)

Відповідно до ст.232 ч.6 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Пунктом 1.2 Кредитного договору передбачено, що після закінчення строку повернення траншів проценти не нараховуються.

Оскільки строк виконання останнього (за хронологією) зобов'язання позичальника є 09.08.12, то нарахування пені (як на борг так і на проценти) може бути за період не пізніший ніж 09.02.13, отже вимоги позивача щодо пені за вказаний ним період є безпідставними тому задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст.625 ч.2 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі цієї норми позивачем нараховано річні за несвоєчасне повернення тіла кредиту в розмірі 81823,55 грн. за період з 05.02.15 по 30.06.15 та за несвоєчасну сплату процентів річні в розмірі 46033,09 грн. за цей же період згідно наданого позивачем розрахунку (а.с.7).

Вимоги позивача щодо його права на стягнення з позичальника основного боргу, процентів та річних є обгрунтованими.

В забезпечення виконання зобов'язань позичальника за Кредитним договором між Банком та Товариством з обмеженою відповідальністю "Укргоспторг" (Відповідач) укладено Іпотечний договір №05/09/102/07-КЛТ від 10 серпня 2007 року (а.с.27), відповідно до умов якого в забезпечення виконання зобов'язань передбачених Кредитним договором Відповідач передав в іпотеку Банку належне йому на праві власності нерухоме майно - Цілісний майновий комплекс за адресою: м. Житомир, вул. Кооперативна, буд.20.

Відповідно п.2 ст. 590 ЦК України заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не передбачено договором або законом.

Відповідно до ст.3 ч.6 Закону України "Про іпотеку" у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки.

Статтею 33 визначено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Таким чином, в зв'язку з тим, що Позичальник не виконав зобов'язання щодо повернення кредиту, процентів та сплати річних, у позивача виникло право на звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості позичальника по тілу кредиту, відсоткам та 3-х процентам річних.

Разом з тим господарський суд відмовляє в позові в зв'язку зі спливом позовної давності.

Відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ст.261 ч.1 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

При визначенні початку перебігу позовної давності господарський суд виходить з наступного.

Загальна сума кредиту, яку отримав позичальник становить 7380024 грн.. Оскільки ціна позову в частині основного боргу становить 5439999,15 грн., то позичальником сплачено 1940024,85 грн. Пунктом 2.9 Кредитного договору визначено, що погашення заборгованості здійснюється з урахуванням періоду виникнення такої заборгованості (першочергово погашається заборгованість, що виникла в попередньому періоді). Додатковою угодою №1 визначено, що сума кредиту, отримана за цією угодою (3499975,15 грн) повертається згідно графіку визначеного в пункті 3.4.5 Кредитного договору. Пунктом 3.4.5 Кредитного договору визначено, що суму кредиту в розмірі 3499975,20 грн. позичальник повертає рівними частинами починаючи з вересня 2009 року по серпень 2012 року. Кредитні кошти, отримані за додатковими угодами №№2-9 в загальній сумі 1940024,85 грн. за умовами цих угод підлягали поверненню в серпні-вересні 2008 року.

Аналіз викладеного дає підстави для висновку, що основний борг, який позивач заявив до стягнення, складається з коштів, отриманих позичальником за додатковими угодами №№1, 10, 11, 12.

Пунктом 3.4.3 Кредитного договору передбачено, що позичальник зобов'язаний сплачувати банку нараховані проценти за кожним кредитом, наданим згідно з додатковими угодами до 25 числа кожного місяця.

В зв'язку з тим, що позичальник порушив терміни сплати нарахованих відсотків банк звернувся до позичальника з листом від 28.01.09, в якому вимагав повернути всю заборгованість за Кредитним договором до 02.03.09.

Частиною 2 статті 1050 ЦК України визначено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася.

Частинами 1 та 2 статі 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що проценти за кредитним договором є частиною зобов'язання за кредитним договором, тому несплата чергового платежу по процентам є підставою для застосування частини 2 статті 1050 ЦК України.

Загальні принципи зобов'язального права спрямовані на те, що зміна умов договору/зобов'язань в односторонньому порядку не допускається за винятків, які визначені законом або умовами договором (ст.525 ч.1, ст. 651 ч.1 ЦК України). У випадку, що розглядається, право кредитора на односторонню зміну умов договору в частині строку повернення кредиту передбачено законом, чим і скористався позивач по відношенню до позичальника. Таким чином строк повернення позичальником кредиту та процентів за Кредитним договором №05/09/07-КЛТ від 10.08.07 настав 02.03.09. З цього часу виникло право на позов до позичальника а також право на позов до іпотекодавця/відповідача про звернення стягнення на іпотечне майно, з цього часу почався перебіг строку позовної давності, який закінчився 02.03.12.

Позов поданий 27.07.15, тобто поза межами позовної давності. Відповідно до ст.267 ч.4 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Причин пропущення позовної давності не встановлено. Враховуючи викладене господарський суд відмовляє в позові.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні позову.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 04.11.15

Суддя Тимошенко О. М.

Віддрукувати:

1 - в справу

2 - третій особі (рек)