ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2015 року Справа № 915/1418/15

За позовом: Фізичної особи підприємця ОСОБА_1

56552, Миколаївська область, Вознесенський район, с. Трудове.

Фактична адреса: 56500, Миколаївська область, м. Вознесенськ, вул. Котовського, 28.

Відповідач: ОСОБА_2 обласна державна адміністрація

54001, м. Миколаїв, вул. Адміральська, 22

Про: визнання незаконним розірвання договору.

Суддя Смородінова О.Г.

ПРЕДСТАВНИКИ:

Від позивача: ОСОБА_3, за довіреністю № 598 від 13.12.2014 року;

Від відповідача: ОСОБА_4, за довіреністю № 38/10-05-58/6-15 від 13.01.2015 року.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач 06.08.2015 року звернувся до господарського суду з позовом визнати незаконним розірвання ОСОБА_2 обласною державною адміністрацією в односторонньому порядку договору № 1-П від 26.01.2012 року про організацію перевезення пасажирів на міжміському (приміському) автобусному маршруті загального користування, який не виходить за межі території області, замовником перевезень на яких є ОСОБА_2 облдержадміністрація.

Позовні вимоги ґрунтуються на підставі умов пунктів 5.2.2, 5.2.3 договору № 1-П від 26.01.2012 року; повідомлення від 26.09.2014 року відповідачу про розірвання договору; інформації про регулярність перевезень на маршруті № 328 від ПАТ «МОПАС», інформації від АС «Дружба»; відповіді від 04.03.2015 року з Управління Укртрансінспекції; запитів до Вознесенської та Доманівської райдержадміністрації щодо находження скарг з боку пасажирів на роботу маршруту Вознесенськ-Доманівска № 329, та відповідей; норм ст.ст. 20,188 Господарського Кодексу України, ст.ст.525,651 Цивільного Кодексу України, та мотивовані тим, що в повідомленні відповідача від 26.09.2014 року не зазначається, які саме порушення законодавства були виявлені. Інформація, яка надавалася ПАТ «МОПАС» не може бути прийнята, як підстава для розірвання договору перевезення, оскільки вказані порушення не носили систематичного характеру.

Відповідач у відзиві позов повністю заперечує, просить суд відмовити в його задоволенні з тих причин, що адміністрацією були виявлені з боку позивача порушення умов договору № 1-П від 26.01.2012 року, які носили систематичний характер протягом року, у звязку з чим вищезазначений договір № 1-П від 26.01.2012 року згідно умов п. 5.2.2. було розірвано в односторонньому порядку.

Відповідач вважає що розірвання договору здійснено в межах визначних чинним законодавством, з підстав та в порядку передбаченим договором і є правомірним.

20.10.2015 року за результатами розгляду справи суд, на підставі ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, оголосив вступну та резолютивну частини рішення.

Ознайомившись з матеріалами справи, вислухавши представників сторін, дослідивши докази у їх сукупності, господарський суд -

встановив:

26 січня 2012 року між сторонами був укладений договір № 1-П «Про організацію перевезення пасажирів на міжміському (приміському) автобусному маршруті загального користування, які не виходять за межі території області, замовником перевезень на яких є ОСОБА_2 облдержадміністрація» згідно з предметом якого відповідач, як замовник, надає перевізникові (позивачу по справі) право на перевезення пасажирів на автобусному маршруті № 329 Вознесенськ-Доманівка (через Жовтневе) марка автобуса - ОСОБА_3 20 в кількості 2-х одиниць, загального користування, оборотному рейсі у звичайному режимі руху, а перевізник бере на себе зобовязання забезпечити якісні та безпечні перевезення пасажирів на умовах передбачених цим договором.

Розділом 2.2. договору № 1-П визначені зобовязання перевізника, зокрема, пунктами 2.2.2, 2.2.4, 2.2.7 яких передбачено, що перевізник зобовязаний забезпечити належну якість перевезення пасажирів, безпеку руху та охорону прав при перевезені пасажирів на маршруті; виконувати розклад руху автобусів з регулярністю не нижче 96 %; чітко дотримуватися схеми маршруту та розкладу руху автобуса затвердженого замовником.

Пунктом 5.2 договору № 1-П від 26.01.2012 року сторони обумовили, що договір на обслуговування маршруту може бути розірвано до закінчення терміну його дії: замовником в односторонньому порядку в разу систематичних порушень з боку перевізника (водіїв перевізника) протягом одного року на маршруті, а саме:

- грубі порушення водіями перевізника Правил дорожнього руху;

- порушення чинного законодавства та нормативних актів з питань діяльності пасажирського автомобільного транспорту загального користування, виявлених працівниками територіального управління Головної державної інспекції на автомобільному транспорті у Миколаївській області;

- порушення схеми маршруту;

- невиконання встановленого завдання по регулярності руху;

- порушення розкладу руху; відмова в безкоштовному провозі встановленої пільгової категорії;

- припинення обслуговування перевізником перевезення пасажирів на автобусному маршруті;

- надходження значної кількості скарг (3 та більше) з боку пасажирів на роботу маршруту, які нашли своє підтвердження під час їх розгляду; порушення інших договірних умов ( п. 5.2.2.).

Сторона, яка є ініціатором розірвання договору, письмово попереджає про це іншу сторону не пізніше ніж за 30 днів ( п. 5.5. договору).

Пунктом 6.1 договору визначено, що термін дії договору встановлений з 26 січня 2012 року по 26 січня 2017 року.

Предметом даного позову виступає немайнова вимога позивача про визнання незаконним розірвання відповідачем в односторонньому порядку вищезазначеного договору.

Отже, спірні відносини які виникли між сторонами регулюються положенням чинного законодавства про перевезення, нормами Господарського кодексу України, Цивільного кодексу України.

Так, статтею 908 Цивільного кодексу України визначено загальні положення про перевезення, відповідно до яких перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Договір перевезення пасажирів, що є предметом спору по справі, належить до категорії господарських.

Частиною 4 ст. 179 Господарського кодексу України встановлено, що при укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству.

В частині 7 цієї статті зазначено, що господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України, з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

За правилами ст.188 Господарського кодексу України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором.

Отже, аналіз вказаних норм Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України свідчить, що зміна або розірвання договору (господарського договору) в односторонньому порядку без згоди сторін допускається лише у випадках, встановлених договором (господарським договором) або законом.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 обласна державна адміністрація звернулась до ФОП ОСОБА_1 з листом № 3296/0/05-37/3-14 від 22.09.2014 року, в якому, посилаючись на п. 5.2 договору № 1-П від 26.01.2012 року, повідомила останнього про дострокове розірвання договору на перевезення пасажирів від 26.01.2012 року № 1-П з зазначенням, що цей договір вважається таким, що втратив чинність з 24.10.2014 року.

В наведеному листі відповідач зазначив наступні підстави для дострокового розірвання договору № 1-П від 26.01.2012 року: протягом останнього часу при обслуговуванні автобусного маршруту № 329 Вознесенськ-Доманівка ( через Жовтневе) перевізник ФОП ОСОБА_1 систематично порушує вимоги чинного законодавства на автомобільному транспорті умови договору, укладеного облдержадміністрацією з перевізником, затверджені розклади руху автобусів, що підтверджується листами керівників Вознесенської і Доманівської райдержадмністрації, управління Укртрансінспекції у Миколаївській області.

Крім цього, відповідно за п. 5.2 договору в листі були визначені наступні систематичні порушення, а саме:

- порушення чинного законодавства та нормативних актів з питань діяльності пасажирського автомобільного транспорту загального користування, виявлених працівниками управління Укртрансінспекції у Миколаївській області;

- порушення схеми маршруту;

- невиконання встановленого завдання по регулярності руху;

- порушення розкладу руху;

- порушення інших договірних умов.

Оформлені та скеровані зауваження або заперечення на даний лист в установлений законодавцем строк від ФОП ОСОБА_1 до адміністрації в матеріалах справи відсутні. На запитання ж суду, позивач послався на усні намагання врегулювати з замовником договірні відносини.

Разом з тим, повноваження відповідача на одностороннє розірвання договору № 1-П від 26.01.2012 року встановлено договором. Отже, одностороння відмова цієї сторони від договору № 1-П від 26.01.2012 року не потребує узгодження, так як самостійний юридичний факт зумовлює його розірвання.

Дослідивши надані сторонами докази, оцінивши їх у відповідність з вимогами ст. 43 ГПУ України, проаналізувавши норми чинного законодавства, які регулюють спірні відносини, суд дійшов висновку про недоведеність заявлених позовних вимог, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст. 651 Цивільного кодексу України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін. Якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 3 зазначеної статті Цивільного кодексу України, передбачено, що у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

У відповідності до приписів п. 2,3 ст. 653 Цивільного кодексу України, у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються; у разі зміни або розірвання договору зобов'язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни.

За приписами ч. 1 ст. 32 та ст. 33 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Заперечення позивача щодо факту незаконного розірвання договору № 1-П від 26.01.2012 року, з посиланням на те, що перелічені в листі відповідача порушення не мали систематичного характеру є необґрунтованими та не підтверджені належними доказами.

Навпаки документальні докази, які надані відповідачем та містяться в матеріалах справи свідчать про численні порушення позивачем взятих на себе договірних зобовязань. Так, при обслуговуванні ФОП ОСОБА_1 маршруту № 329 Вознесенськ-Доманівка (через Жовтневе) позивачем протягом року були допущені такі порушення умов договору:

- порушення схеми маршруту підтверджується інформацією Доманівської райдержадміністрації ( лист вх.№1750/0/05-28/3-14 від 15.05.2014 року);

- невиконання встановленого завдання по регулярності руху підтверджується інформацією ПАТ «МОПАС» (листи від 29.05.2014 року, 08.09.2014 року, 18.07.2014 року та 02.04.2014 року);

- порушення розкладу руху підтверджується інформацією управління Укртрансінспекції у Миколаївській області (лист від 21.05.2014 року № 15/3-2143, лист від 22.05.2014 року вх. №1840/0/05-37/3-14, лист від 21.05.2014 року №15/4-2131); актом № 045346 проведення перевірки від 18.05.2013 року, приписом № 014672 щодо усунення порушення законодавства від 12.11.2013 року, актом № 045763 проведення перевірки від 12.02.2014 року, приписом № 014824 щодо усунення порушень законодавства від 18.02.2014 року, постановою № 030003 про застосування адміністративно-господарського штрафу від 18.02.2014 року; службовими записками старшого касира вх. 754, 752, 753 від 07.07.2014 року, вх. 767/1 від 14.07.2014 року та вх. 354 від 27.03.2014 року);

- відмова в безкоштовному проїзді встановленої пільгової категорії пасажирів підтверджується листом від 22.07.2014 року, адресований управлінню інфраструктури облдержадміністрації;

- порушення чинного законодавства та нормативних актів з питань діяльності пасажирського транспорту загального користування, виявлених працівниками управління Укртрансінспекції у Миколаївській області підтверджується листами Управління Укртрансінспекції у Миколаївській області від 29.04.2014 року, від 25.04.2014 року № 15/4-1895, від 22.05.2014 року, від 17.04.2014 року № 15/4-1815 та від 20.05.2014 року № 15/4-2123).

ОСОБА_2 обласної державної адміністрації № 158-02 від 12.02.2014 року та №732-02 від 22.07.2014 року, в яких звернуто увагу перевізника на постійні порушення вимог законодавства на автомобільному транспорті до ФОП ОСОБА_1, взагалі були залишені останнім без належного реагування.

Оскільки, вищезазначені порушення ФОП ОСОБА_1 І,Т. протягом 2013-2014 р.р. мають неодноразовий характер, то можуть вважатися систематичними і, відповідно до умов п 5.2. договору № 1-П є, законною підставою для одностороннього розірвання замовником договору № 1-П.

Водночас суд звертає увагу відповідача на необґрунтоване ухилення останнім від виконання своїх зобовязань передбачених умовами пункту 2.1.5. договору № 1-П від 26.01.2012 року.

Разом з тим, односторонні дії відповідача щодо наміру, порядку та процедури розірвання спірного договору з 24.10.2014 року відповідають як умовам цього договору так і вимогам чинного законодавства.

За таких обставин позов задоволенню не підлягає з вищенаведених причин.

Керуючись ст. ст. 32, 33, 43, 44, 49, 82, 82-1, 84, 85 Господарського -процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В позові відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Повне рішення складено 26 жовтня 2015 року.

Суддя О.Г.Смородінова