ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.11.2015 Справа № 917/1993/15

за позовом Приватного підприємства "Торговий Дім Поляков", вул. Чехова, 41, м. Черкаси, 18000

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_1, 39623

про стягнення суми основного боргу та штрафу

Суддя Сірош Д.М.

Представники:

від позивача: не з'явився

від відповідача: не з'явився

Суть спору: Розглядається позов про стягнення з відповідача заборгованості по договору поставки № 4174 від 10.09.2014 у розмірі 8184,02 грн, з яких: 6 820,02 грн - сума основного боргу; 1364,00 грн - штраф.

Позивач в обґрунтування позову посилається на неналежне виконання відповідачем договірних зобов'язань в частині оплати за поставлений Товар.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, ухвали суду про порушення провадження у справі та про відкладення розгляду справи, направлені відповідачу за адресою, зазначеною у позовній заяві повернулися до суду з відміткою поштового відділення: "за закінченням терміну зберігання".

Як роз'яснив Пленум у Постанові Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" (п. 3.9.1.), особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 Господарського процесуального кодексу України.

Зокрема, відповідно до ст. 64 ГПК України, в разі якщо ухвалу було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеному в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, ратифікованої Законом від 17.07.97 гарантує кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.

Оскільки, необхідних для вирішення спору доказів наявних в матеріалах справи достатньо, і господарський суд повідомив належним чином позивача та відповідача про час, дату і місце проведення судового засідання, а неявка відповідача не перешкоджає розгляду справи по суті, тому справа розглядається за наявними матеріалами на підставі ст. 75 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив:

10.09.2014 ПП "ТД Поляков" (далі - позивач) та Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - відповідач) уклали договір поставки № 4174.

Відповідно до п. 1.1 договору Постачальник (позивач у справі) зобов'язався передати у власність Покупця ( відповідач у справі) продукти харчування та інші товари, надалі по тексту Товар, а покупець зобов'язався прийняти і оплатити його на умовах даного договору, відповідно до виписаних накладних.

Пунктом 3.3. договору передбачено, що прийом товару за кількістю та якістю здійснюється за накладною постачальника за участю експедитора постачальника. Датою одержання товару вважається дата зазначена у накладній. При отриманні товару покупець засвідчує факт прийняття товару, його якість та кількість. Після прийняття товару - товар поверненню та обміну не підлягає.

Відповідно до п. 4.2. договору Покупець здійснює розрахунки за отриману кожну поставку Товару, окремо, шляхом перерахування 100% вартості отриманого товару на поточний рахунок постачальника, протягом 21 календарного дня з моменту отримання Товару, або шляхом внесення 100% вартості отриманого товару готівкою в касу постачальника, протягом 14 календарних днів з моменту отримання Товару.

Позивач поставив відповідачу Товар на суму 6820,02 грн, що підтверджується видатковими накладними № КФ-0041738 від 19.03.2015, № КФ-00033496 від 03.03.2015.

На виконання вимог ухвали суду позивач надіслав оригінали видаткових накладних.

Оригінали зазначених накладних суд оглянув в судовому засіданні.

Порушуючи умови договору, відповідач не розрахувався за поставлений Товар, у зв'язку з чим у нього виникла заборгованість в сумі 6820,02 грн.

Зазначену суму боргу позивач просить суд стягнути з відповідача.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Частиною 1 ст. 692 Цивільного кодексу України визначено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом не допускається.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що у даному випадку мало місце порушення договірних зобов'язань з боку відповідача щодо оплати вартості поставленого Товару, і позовні вимоги в частині стягнення основного боргу в сумі 6820,02 грн є правомірними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 610, ст. 611 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 548 ЦК виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Одним із видів забезпечення виконання зобов'язань відповідно ст. 546, ст. 549 Цивільного кодексу України та ст. 199 Господарського кодексу України, є неустойка (штраф, пеня), розмір якої визначається відповідно до умов договору, що не суперечать чинному законодавству України.

Відповідно до ст. 230 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання. Пунктом 4 ст. 231 ГК України визначено, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг). Штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою НБУ, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором (п. 6 ст. 231 ГК України).

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано (п. 6 ст. 232 ГК України).

Пунктом 5.4 договору визначено, що при порушенні відповідачем умов п. 4.2 договору на строк 45 днів, на покупця покладається відповідальність у вигляді штрафу в розмірі 20% від простроченої суми.

Суд задовольняє позовні вимоги щодо стягнення 1364,00 грн штрафу.

Станом на час розгляду справи відповідач не надав суду доказів сплати заборгованості.

На підставі вищевикладеного суд задовольняє позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 32-33, 43-44, 49, 75, 82-85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_1, 39623 (ІН НОМЕР_1) на користь Приватного підприємства "Торговий Дім Поляков", вул. Чехова, 41, м. Черкаси, 18000 (п/р 9 в ЧОД ВАТ "Райффайзен банк Аваль", МФО 380805, ) 6820,02 грн основного боргу; 1364,00 грн штрафу, 1218,00 грн судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Суддя Д.М. Сірош