РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.10.2015Справа №910/18822/15

За позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна»

до Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «Інго Україна»

про стягнення 3900,95 грн.

Суддя Маринченко Я.В.

Представники сторін:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: Подкуйко О.Ю. - представник за довіреністю.

ВСТАНОВИВ:

ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до ПрАТ «АСК «Інго Україна» про стягнення виплаченого страхового відшкодування в сумі 3900,95 грн.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 28.12.2012, на перехресті бульв. Чоколівського та вул. Уманського, в м. Києві, внаслідок порушення правил дорожнього руху водієм автомобіля марки «Міцубісі», д.н.з. АА5335НЕ, Ризванюком А.О., сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої пошкоджено автомобіль марки «Міцубісі», д.н.з. АН5052ЕЕ, під керуванням Ямілової Т.Г.

У подальшому, позивач, відповідно до умов укладеного між ним (страховик) та власником автомобіля «Міцубісі», д.н.з. АН5052ЕЕ - Яміловою Т.Г. (страхувальник) договору добровільного страхування наземних транспортних засобів № АМ/043215 від 30.10.2012, виплатив власнику пошкодженого страхувальнику страхове відшкодування в розмірі 2212,92 грн., одночасно здійснивши взаємозалік на недоотриману страхову премію в розмірі 2198,03 грн.

Оскільки на час скоєння ДТП цивільно-правову відповідальність власника автомобіля марки «Міцубісі», д.н.з. АА5335НЕ, було застраховано у ПрАТ «АСК «Інго Україна», позивач, на підставі положень ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 Цивільного кодексу України, просить стягнути з відповідача суму виплаченого ним страхового відшкодування в розмірі 3900,95 грн. (за виключенням суми франшизи за полісом обов'язкового страхування).

Представник позивача у судове засідання не з'явився, хоча про час та місце його проведення сповіщений належним чином.

Представник відповідача позовні вимоги визнав частково, на суму 706,82 грн., з підстав, викладених у відзиві на позов, зокрема зазначив, що позивачем, при розрахунку суми страхового відшкодування, не застосовано коефіцієнт фізичного зносу автомобіля, обумовлений відновлювальним ремонтом деталей автомобіля, внаслідок чого сума страхового відшкодування виплачена у завищеному розмірі. Крім того, відповідач зазначив, що позивачем не надано доказів на здійснення із страхувальником взаємозаліку недоотриманої страхової в сумі 2198,03 грн., внаслідок чого, на його думку, зазначена сума не підлягає відшкодуванню позивачеві. Також відповідачем вирахувано суму франшизи позивача за договором КАСКО в розмірі 696,24 грн.

Відповідно до вимог ст. 75 ГПК України суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника позивача за наявними у ній матеріалами, що містять достатньо відомостей про права і взаємовідносини сторін.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 30.10.2012 між ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (страховик) та Яміловою Тетяною Георгіївною (страхувальник) укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів № АМ/043215, за умовами якого застраховано транспортний засіб марки «Міцубісі», д.н.з. АН5052ЕЕ, в тому числі за страховим ризиком - ДТП.

Як вбачається з наявної в матеріалах справи довідки про дорожньо-транспортну пригоду № 9134405, 28.12.2012, на перехресті бульв. Чоколівського та вул. Уманського, в м. Києві, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Міцубісі», д.н.з. АА5335НЕ, під керуванням Ризванюка А.О., та автомобіля марки «Міцубісі», д.н.з. АН5052ЕЕ, під керуванням Ямілової Т.Г., внаслідок чого пошкоджено вказані транспортні засоби.

Постановою Солом'янського районного суду м. Києва від 30.01.2013 по справі № 760/571/13 Ризванюка А.О. визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Позивач, на виконання умов договору добровільного страхування наземних транспортних засобів № АМ/043215 від 30.10.2012, на підставі страхового акту № UA007/L01/01 від 15.01.2013 визнав вказану подію страховим випадком та здійснив виплату страхового відшкодування власнику пошкодженого автомобіля марки «Міцубісі», в розмірі 4410,95 грн., 2212,92 грн. з яких - шляхом перерахування на користь страхувальника за платіжним дорученням № 9005 від 08.01.2013, 2198,03 грн. з яких - шляхом проведення взаємозаліку із страхувальником шляхом зарахування зазначеної суми в рахунок погашення заборгованості зі сплати страхової премії (бухгалтерська довідка № 131513 від 14.07.2015).

Розрахунок суми страхового відшкодування здійснено на підставі калькуляції, виконаної за допомогою системи EurotaxGlass's Україна, згідно з якою вартість відновлювального ремонту «Міцубісі», д.н.з. АН5052ЕЕ, становить 5107,19 грн., включно з ПДВ.

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Пунктом 2 ст. 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки одній особі з вини іншої, відшкодовується винною особою.

Вина водія автомобіля марки «Міцубісі», д.н.з. АА5335НЕ, Ризванюка А.О., у скоєнні вказаної ДТП належним чином доведена доказами, наявними у матеріалах справи.

Згідно з довідкою МТСБУ, наданою позивачем, цивільно-правова відповідальність власника автомобіля марки «Міцубісі», д.н.з. АА5335НЕ, застрахована за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ/6669857 у ПрАТ АСК «ІНГО Україна», діючим на момент ДТП (28.12.2012). Ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну становить 50000 грн., розмір франшизи - 510 грн.

Таким чином, особою, відповідальною за завдані власнику автомобіля марки «Міцубісі», д.н.з. АН5052ЕЕ, збитки у межах, передбачених договором обов'язкового страхування цивільної відповідальності, в даному випадку, є відповідач.

Пунктом 36.4. ст. 36 Закону передбачено, що виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов'язані з відшкодуванням збитків.

З огляду на викладене, до позивача, як страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором добровільного страхування наземних транспортних засобів № АМ/043215 від 30.10.2012, перейшло право вимоги, яке власник автомобіля марки «Міцубісі», д.н.з. АН5052ЕЕ, мав до відповідача, як особи, відповідальної за завдані збитки.

Позивач звертався до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування в порядку регресу (вих. № 135/2013-11/ИР від 05.11.2013), проте відповідач вказану заяву залишив без відповіді та задоволення.

Як вбачається з розрахунку вартості відновлювального ремонту автомобіля «Міцубісі», д.н.з. АН5052ЕЕ, виконаного відповідачем, коефіцієнт фізичного зносу зазначеного автомобіля дорівнює 0, 2638. Зазначена обставина обґрунтована тим, що згідно з відомостями від 03.05.2012, отриманими за допомогою системи AudaHistory, складові частини кузову вказаного транспортного засобу, зокрема крило переднє ліве, двері передні ліві, раніше зазнавали впливу відновлювального ремонту, що є підставою для застосування коефіцієнта фізичного зносу автомобіля.

Згідно з п.п. 7.38, 7.39 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України № 142/5/2092 від 24.11.2003, значення коефіцієнту фізичного зносу визначається приймається таким, що дорівнює нулю для нових складників та для складників колісних транспортних засобів (КТЗ), строк експлуатації яких не перевищує: 5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД; 7 років - для інших легкових КТЗ; 3 роки - для вантажних КТЗ, причепів, напівпричепів та автобусів виробництва країн СНД; 4 роки - для інших вантажних КТЗ, причепів, напівпричепів та автобусів; 5 років - для мототехніки. Винятком стосовно використання зазначених вимог є: а) якщо КТЗ експлуатуються в інтенсивному режимі (фактичний пробіг щонайменше вдвічі більший за нормативний); б) якщо складові частини кузова, кабіни, рами відновлювали ремонтом або вони мають корозійні руйнування чи пошкодження у вигляді деформації; в) якщо легковий автомобіль експлуатувався в режимі таксі, що передбачає надання послуг з перевезення пасажирів та їхнього багажу в індивідуальному порядку; якщо КТЗ є автомобілем легковим або автобусом спеціалізованого призначення; якщо КТЗ застосовувався поза дорогами загального користування (не менше 30 % пробігу).

В той же час, позивачем, при здійсненні розрахунку суми страхового відшкодування власнику пошкодженого автомобіля, застосовано коефіцієнт фізичного зносу, що дорівнює 0, внаслідок чого відбулося завищення розміру страхового відшкодування.

З урахуванням викладеного, вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, підлягає визначенню за розрахунком відповідача, як така, що відповідає об'єктивним обставинам справи, та дорівнює 4111,09 грн.

Стосовно здійснення позивачем взаємозаліку із страхувальником шляхом зарахування частини страхового відшкодування в розмірі 2198,03 грн. в рахунок погашення заборгованості страхувальника зі сплати страхової премії, слід зазначити, що надана позивачем бухгалтерська довідка (№ 131513 від 14.07.2015) не є належним доказом на підтвердження факту здійснення такого взаємозаліку, оскільки жодним чином не відображує волю сторін-учасників такого правочину на здійснення взаємозаліку за договором. Крім того, зазначена довідка не підтверджує факт зарахування вказаної суми в рахунок погашення заборгованості страхувальника зі сплати страхової премії.

Відтак, на думку суду, позивачем не надано належних доказів на підтвердження факту зарахування на користь страхувальника страхового відшкодування в сумі 2198,03 грн., в зв'язку з чим вказана сума не підлягає стягненню з відповідача.

Відповідно до п.12.1 ст.12 Закону страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

За таких обставин, з відповідача на користь позивача відповідно до вимог п.п. 36.1, 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підлягає стягненню 1403,06 грн. виплаченого страхового відшкодування (4111,09 грн. - 2198,03 грн. - 510 грн. франшизи).

Відповідно до положень ст. 49 ГПК України, судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 49, 75, 82 - 85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «Інго Україна» (04053, м. Київ, вул. Воровського, 33; ідентифікаційний код 16285602) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (04053, м. Київ, вул. Дегтярівська, 62; ідентифікаційний код 20782312) страхове відшкодування в сумі 1403 (одна тисяча чотириста три) грн. 06 коп. та витрати по сплаті судового збору в сумі 657 (шістсот п'ятдесят сім) грн. 12 коп.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя Я.В. Маринченко