ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.10.2015 року Справа № 904/2161/15

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Дмитренко Г.К. - доповідач

суддів: Прокопенко А.Є., Чимбар Л.О.

при секретарі: Однорог О.В.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, представник, довіреність №5221, 5222 від 15.12.14;

від відповідача-2: ОСОБА_2, представник, довіреність б/н від 23.02.15;

від відполвідача-1: не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином;

від відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області: ОСОБА_3, представник, довіреність б/н від 08.07.15;

розглянувши апеляційні скарги публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" та відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 02.06.2015 року у справі № 904/2161/15

за позовом публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк", м. Київ

до відповідача-1: публічного акціонерного товариства "Криворізький турбінний завод "Констар", м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

до відповідача-2: товариства з обмеженою відповідальністю "Українсько-російське товариство з обмеженою відповідальністю "Галіон-Україна", м. Дніпропетровськ

про визнання недійсним договору поставки

Публічне акціонерне товариство "Укрсоцбанк" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області із позовом, в якому просило визнати недійсним з моменту укладення договір поставки від 31.08.2012 року №252/590, укладений між публічним акціонерним товариством "Криворізький турбінний завод "Констар" і Товариством з обмеженою відповідальністю "Українсько - російське товариство з обмеженою відповідальністю "Галіон-Україна".

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 02.06.2015 року (суддя Бєлік В.Г.) у задоволенні позову відмовлено.

Рішення мотивоване тим, що оспорюваний договір поставки укладений відповідно до чинного законодавства з метою настання реальних наслідків та не порушує прав та законних інтересів позивача.

Не погоджуючись з рішенням суду публічне акціонерне товариство "Укрсоцбанк" та відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області звернулись із апеляційними скаргами, в яких просять зазначене рішення скасувати, посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи.

Апеляційні скарги мотивовані тим, що уклавши оспорюваний договір відповідачем-1 порушені умови договору про надання мультивалютної відновлювальної кредитної лінії від 26.12.2006р. №120/092/06, за яким позивачем наданий відповідачу-1 кредит. Крім того, на час укладення спірного договору майно відповідача-1 знаходилось під публічним обтяженням на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження підрозділом примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області від 13.08.2010р. і постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження від 14.02.2011 року, що є обмеженням права відповідача на укладення оспорюваного договору.

У судовому засіданні, яке відбулося 22.10.2015 року, представники апелянтів підтримали апеляційні скарги та просили їх задовольнити.

Представник відповідача-1 у судове засідання, яке відбулося 22.10.2015 року не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Заслухавши пояснення представників сторін та відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області, дослідивши наявні у справі докази, апеляційний господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Між публічним акціонерним товариством "Криворізький турбінний завод "Констар" (постачальник) і товариством з обмеженою відповідальністю "Українсько - російське товариство з обмеженою відповідальністю "Галіон-Україна" (покупець) укладено договір поставки від 31.08.2012 року № 252/590 (т.1, а.с. 153-157).

Відповідно до п. 1.1. договору постачальник (відповідач-1) зобов'язується поставити покупцю (відповідач-2), а покупець прийняти та оплатити продукцію, що в подальшому іменується "товар", за номенклатурою, ціною, кількістю та в строки, передбачені у специфікаціях, які є невід'ємними частинами договору.

Протягом дії договору в період з 31.08.2012р. до 31.12.2014р. сторонами було узгоджено 28 специфікацій (т.1, а.с. 160-189).

Згідно п. 2.4. договору (з урахуванням додаткової угоди № 1 від 20.12.2012р.) загальна сума договору складає 50 000 000грн.

Позивач вважає, що уклавши цей договір, відповідач-1 порушив умови п.3.3.9. договору про надання мультивалютної відновлювальної кредитної лінії від 26.12.2006р. №120/092/06, чим порушив його права.

Водночас публічне акціонерне товариство "Укрсоцбанк" зазначає, що на момент укладення спірного договору майно відповідача-1 знаходилось під публічним обтяженням на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження підрозділом примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області від 13.08.2010р. і постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження від 14.02.2011р., винесеної Центрально-Міським відділом державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції, що на думку позивача, є обмеженням права відповідача на укладення оспорюваного договору.

Як свідчать матеріали справи, 26.12.2006 р. між публічним акціонерним товариством "Укрсоцбанк" (кредитор) і публічним акціонерним товариством "Криворізький турбінний завод "Констар" (позичальник) укладено договір про надання мультивалютної відновлювальної кредитної лінії № 120/092/06, у відповідності з п. 3.3.9 якого позичальник зобов'язаний не здійснювати без попереднього письмового погодження з кредитором наступних дій на загальну суму більше як 50 процентів суми максимального ліміту заборгованості, визначеного у п. 1.1. цього договору, а саме: не отримувати кредити в інших банківських установах; не здійснювати аваль векселів; не надавати гарантій та поручительств; не здійснювати перевід активів, в тому числі шляхом створення (вступу до існуючих) збільшення статутних фондів підприємств, установ та організацій, їх об'єднань; не обтяжувати своє майно будь-якими зобов'язаннями (т.2, а.с. 174-182).

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції послався на недоведеність позивачем наявності порушення його права або охоронюваного законом інтересу з боку відповідачів під час укладання оспорюваного договору поставки; що вимоги чинного законодавства щодо форми укладення спірного договору сторонами виконані, а сам договір спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Пункт 3.3.9 договору про надання мультивалютної відновлювальної кредитної лінії не містить заборони або обмеження права публічного акціонерного товариства "Криворізький турбінний завод "Констар" укладати договори поставки.

Апеляційний господарський суд погоджується з таким висновком господарського суду виходячи з наступного.

Згідно ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Статтею 203 Цивільного кодексу України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин (п. 2.1. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 року №11 "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" ).

Частиною 1 ст. 626 Цивільного кодексу України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 638 Цивільного кодексу України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови визначені законом як істотні або є необхідними для даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї сторони має бути досягнуто згоди.

Зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов'язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов'язкові умови договору відповідно до законодавства. При укладенні господарського договору сторони зобов'язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору ( ст. 180 Господарського кодексу України ).

Згідно ст. 181 Господарського кодексу України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

За вимогами ст. 208 Цивільного кодексу України правочини між юридичними особами належить вчиняти в письмовій формі.

В силу ст. 207 Цивільного кодексу правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою.

Спірний договір поставки від 31.08.2012 року №252/590 підписаний уповноваженими особами, скріплений печатками обох підприємств та спрямований на реальне настання правових наслідків, що підтверджується наданими сторонами до матеріалів справи доказами виконання спірної угоди (копіями рахунків, видаткових та податкових накладних про виконання поставки за договором, копіями актів приймання-здачі виконаних робіт з організації перевезення вантажу, копіями товарно-транспортних накладних і копіями платіжних доручень про оплату отриманого товару (т. 1, а. с. 190-250, т.2 а.с. 1-116).

Як зазначено у пункті 16 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 28.03.2013 року № 01-06/606/2013 "Про Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" щодо визнання недійсними правочинів (договорів), то воно може мати місце у випадках відчуження боржником безоплатно майна, прийняття боржником на себе зобов'язань без необхідних дій майнового характеру іншої сторони, прийняття на себе заставних зобов'язань на забезпечення виконання грошових вимог.

Публічне акціонерне товариство "Укрсоцбанк" не зверталося з позовом про визнання недійсним договору поставки від 31.08.2012 року №252/590 у межах провадження у справі про банкрутство.

Крім того, ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 13.11.2014 року у справі №904/5722/14 грошові вимоги відповідача-2 у справі про банкрутство, що виникли на підставі спірного договору були визнані господарським судом та віднесені до четвертої черги задоволення вимог кредиторів (т.2, а.с. 151-153).

Відтак, наявність вільного волевиявлення учасників спірного договору, його відповідність внутрішній волі при його укладенні та направленість на настання наслідків, обумовлених цим правочином, є доведеними.

Публічне акціонерне товариство "Укрсоцбанк" не є стороною оспорюваного договору поставки, отже, зобов'язане обґрунтувати з посиланням на належні та допустимі докази наявність порушення його права або охоронюваного законом інтересу укладенням цього договору.

Наявність публічного обтяження рухомого майна публічного акціонерного товариства "Криворізький турбінний завод "Констар" під час укладання спірної угоди не є порушенням права або охоронюваного законом інтересу публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк".

Крім того, продукція, що є предметом поставки за спірним договором, є продукцією власного виробництва, тобто результатом господарської діяльності публічного акціонерного товариства "Криворізький турбінний завод "Констар". Закон України "Про виконавче провадження" не містить заборони підприємству, чиє майно знаходиться під арештом у зв'язку з наявністю виконавчого провадження, проводити господарську діяльність.

Крім того, договір про надання мільтивалютної відновлювальної кредитної лінії передбачає надання забезпечення з боку публічного акціонерного товариства "Криворізький турбінний завод "Констар" щодо передачі в іпотеку публічному акціонерному товариству "Укрсоцбанк" нерухомого майна на суму еквівалентну 2402722,38 доларів США, 733780, 59 доларів США, 3223168, 32 доларів США (п. 1.3.1-13.4 договору).

Пункт 1.3.4 вищезгаданого договору містить обов'язок боржника за договором передати в місячний термін в іпотеку банку будівлі та споруди, що є ліквідним майном, та у приміщеннях яких проводиться виготовлення та капітальний ремонт виробів, реалізація яких займає найбільшу питому вагу в загальному обсязі реалізації підприємства (позичальника).

Наданий публічним акціонерним товариством "Укрсоцбанк" вирок Центрально - Міського районного суду м. Кривого Рогу від 22.07.2014 року по справі 216/9729/13-к, відповідно до якого директор публічного акціонерного товариства "Криворізький турбінний завод "Констар" визнаний винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 175, ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 382 Кримінального кодексу України, не має ніякого відношення до спірного договору.

Відповідно до ст. 6 Господарського кодексу України, яка кореспондується з відповідними положеннями ст. 3 Цивільного кодексу України, загальними принципами господарювання є свобода під приємницької діяльності у межах, визначених законом, а згідно зі ст. 43 Господарського кодексу України - підприємці мають право без обмежень самостійно здійснювати будь-яку підприємницьку діяльність, яку не заборонено законом.

Згідно ст. 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Юридична особа здатна мати такі ж цивільні права та обов'язки ( цивільну правоздатність), як і фізична особа, крім тих, які за своєю природою можуть належати лише людині. Цивільна правоздатність юридичної особи може бути обмежена лише за рішенням суду. Цивільна правоздатність юридичної особи виникає з моменту її створення і припиняється з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення (ст. 91 Цивільного кодексу України ).

Правоздатність публічного акціонерного товариства "Криворізький турбінний завод "Констар" рішенням суду не обмежувалась, у звязку з чим публічне акціонерне товариство "Криворізький турбінний завод "Констар" має право укладати будь-які правочини, які не суперечать чинному законодавству.

У пункті 3.8 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 року № 11 «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними» зазначено, що цивільна правоздат ність юридичної особи, за загальним правилом, є універсальною, тобто відповідна особа здатна мати такі ж цивільні права та обов'язки, як і фізична особа, крім тих, які за своєю природою можуть нале жати лише людині ( ч. 1 ст. 91 Цивільного кодексу України), а відтак вправі вчиняти будь-які не заборонені законом правочини. Здійснення певних видів підприємницької діяльності потребує відповідного ліцензування.

Таким чином публічне акціонерне товариство "Криворізький турбінний завод "Констар" як субєкт господарювання має право без обмежень самостійно здійснювати будь-яку підприємницьку діяльність, не заборонену законом.

За таких обставин підстави для визнання договору поставки від 31.08.2012 pоку № 252/590 недійсним відсутні.

Посилання скаржника на порушення відповідачем-1 п. 3.3.9 договору про надання мультивалютної відновлювальної кредитної лінії від 26.12.2006 р. №120/092/06 є безпідставним, оскільки вказаний пункт договору не містить для публічного акціонерного товариства "Криворізький турбінний завод "Констар" заборони або обмеження права укладати договори поставки.

Враховуючи наведене, колегією суддів відхиляються доводи, викладені публічним акціонерним товариством "Укрсоцбанк" і відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області в апеляційних скаргах, а тому підстави для їх задоволення відсутні.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 02.06.2015 року у справі №904/2161/15 залишити без змін, а скарги публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" та відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області без задоволення.

Головуючий суддя Г.К. Дмитренко

Суддя А.Є. Прокопенко

Суддя Л.О. Чимбар

повний текст постанови виготовлений 26.10.15р.