ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.10.2015р. Справа № 914/2855/15

За позовом: Публічного акціонерного товариства «УКРТРАНСГАЗ» філія «Управління магістральних газопроводів «ЛЬВІВТРАНСГАЗ», м. Львів

До відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛЕВ», м. Львів

Про коригування вартості робіт та стягнення збитків в розмірі 41 697, 6 грн.

Суддя Березяк Н.Є.

При секретарі Кравець О.І.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1-О. І.

від відповідача: ОСОБА_2

На розгляд господарського суду подано позов Публічного акціонерного товариства «УКРТРАНСГАЗ» філія «Управління магістральних газопроводів «ЛЬВІВТРАНСГАЗ» до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛЕВ» про коригування вартості робіт та стягнення збитків в розмірі 41 697, 6 грн.

Ухвалою суду від 20.08.2015р. порушено провадження у справі, яку призначено до розгляду на 21.09.2015р.

Судовий розгляд справи відкладався з підстав зазначених в попередніх ухвалах суду.

У судове засідання 19.10.2015 р. представник позивача зявився, заявлені позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, позов просив задоволити повністю та зобовязати відповідача провести коригування вартості робіт на суму 41 697,60 грн. в сторону зменшення, а також стягнути з ТзОВ Лев 41 697,60 грн. збитків.

У судове засідання 19.10.2015р. представник відповідача зявився, проти позову заперечив з підстав, викладених у відзиві. Зазначив, що позивачем не наведено правового обґрунтування позовних вимог, пославшись лише на результати перевірки Держфінінспекції у Львівській області, яка, на думку відповідача, не є належним доказом порушення відповідачем договірних зобовязань та завдання позивачу збитків. Додатково звернув увагу на те, що документ Аналіз вартості послуг за 1 годину технічної охорони 1 поста в розрізі елементів витрат та її складових є нікчемним документом, оскільки був розроблений самим головним державним аудитором фінінспекції та ним же і підписаний. Директор ТзОВ Лев зазначений документ не підписував, печаткою підприємства не засвідчував. Тому цей документ не є додатком до договору і не має ніякого правового значення. Спірна сума коштів, яку просить стягнути позивач з відповідача, є сплаченими коштами за надання послуг з обслуговування та реагування на тривожну сигналізацію на визначеному договором Обєкті на підставі договору, а тому не є збитками в розумінні ст.22 ЦК України, ст. ст. 224, 225 ГК України. Оскільки позивачем не доведено наявності у діях відповідача усіх елементів складу правопорушення у сфері господарювання, просив відмовити у задоволенні позову.

В судовому засіданні 26.10.2015 року оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників позивача та відповідача, повно, всебічно і обєктивно зясувавши усі обставини справи в їх сукупності, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено таке.

25.10.2013 р. між Публічним акціонерним товариством Укртрансгаз (замовник, позивач у справі) та Товариством з обмеженою відповідальністю ЛЕВ (виконавець, відповідач у справі) було укладено договір № НОМЕР_1 про закупівлю послуги з обслуговування та реагування на тривожну сигналізацію. Відповідно п. 2.1 договору замовник доручає, а виконавець приймає на себе виконання обовязків по наданню послуг з обслуговування та реагування на тривожну сигналізацію на обєктах УМГ Львівтрансгаз ПАТ Укртрансгаз: база ремонтно механічної служби, що знаходиться за адресою: с. Пукеничі, Стрийського району, Львівської області; служба капітального ремонту свердловин, центральний склад, що знаходиться за адресою: с. Угерсько, Стрийського району, Львівської області; Моршинський навчально-курсовий комбінат, що знаходиться за адресою: с. Лисовичі, Стрийського району, Львівської області, а замовник зобовязується в порядку та на умовах, визначених цим договором, прийняти і оплатити вищезазначені послуги.

Під послугами, які за цим договором виконавець зобовязується надати замовнику, слід розуміти: обслуговування та реагування на спрацювання системи тривожної сигналізації на обєкті (п.3.1 договору). За послуги з обслуговування та реагування на тривожну сигналізацію на обєкті замовник щомісячно перераховує виконавцю оплату в розмірі згідно розрахунку вартості послуг (додаток №2) (п.4.1 договору). Оплата за послуги з обслуговування та реагування на тривожну сигналізацію на обєкті проводиться щомісячно згідно рахунку протягом 180 днів після підписання акту про надання послуг (п.4.2 договору).

Строк надання послуг з обслуговування та реагування на тривожну сигналізацію на обєкті: з 01 грудня 2013 р. по 30 листопада 2014 р. (п.6.1 договору).

Сторони підписали Додаток №1 до договору дислокація обєктів, які охороняються ТзОВ Лев; Додаток №2 розрахунок вартості послуг з обслуговування та реагування на тривожну сигналізацію по обєктах; Додаток №3- Інструкція про порядок приймання (здавання) під спостереження на пульт централізованого спостереження тривожної сигналізації на обєкті та дії при безпосередній загрозі нападу.

28.11.2014 р. сторони підписали Додаток №4 до договору Додаткову угоду №1 про зміни і доповнення до договору від 25.10.2013 р. №, якою внесли зміни до п.5 основного договору ціна договору, до п.6.1 договору строк надання послуг, п.7.1 договору - строк дії договору.

На виконання умов договору відповідачем надано, а позивачем прийнято послуги з охорони обумовлених обєктів, що підтверджується Актами прийому-здачі виконаних робіт за період січень-грудень 2014 р. Позивачем оплачено надані послуги, що підтверджується належними доказами.

Державна фінансова інспекція у Львівській області провела зустрічну звірку ТзОВ Лев щодо документального та фактичного підтвердження виду, обсягу якості операцій та розрахунків, зясування їх реальності та повноти відображення в обліку УМГ Львівтрансгаз за період з грудня 2013 року по грудень 2014 року, за результатами якої складено Довідку № 7 від 18.02.2015 р. У довідці зазначено, що, зокрема, за договором № УМГ Львівтрансгаз сплатило ТзОВ Лев 41 697,60 грн. коштів за послуги, які товариством не надавалися.

06.02.2015 р. Головним державним аудитором Держфінінспекції у Львівській області складено Акт про відмову від підпису №16-35/1, у якому зазначено, що директор ТзОВ Лев ОСОБА_3 не підписав відповідні примірники довідки зустрічної звірки.

Державна фінансова інспекція у Львівській області провела ревізію фінансово-господарської діяльності Управління магістральних газопроводів Львівтрансгаз, за результатами якої складено Довідку №7 від 18.02.2015р. У Довідці зазначено, зокрема, таке. Згідно рахунків та актів прийому-передачі виконаних послуг з обслуговування та реагування на тривожну сигналізацію на 5ти обєктах УМГ Львівтрансгаз в період з грудня 2013 по грудень 2014 р. сигнали тривоги не надходили, і відповідно, додаткова плата за надану послугу не виставлялась. Таким чином, ТзОВ Лев надано Філії послуги лише по Обслуговуванню та Спостереженню.

25.02.2015 р. Держфінінспекція у Львівській області надіслала УМГ Львівтрансгаз лист №16-15/м/1162 про предявлення обовязкових до виконання вимог щодо усунення виявлених порушень законодавства.

Листом №949/31-01 від 03.03.2015 р. позивач звернувся до відповідача з проханням провести корегування вартості робіт з врахуванням висновків, викладених у довідці №7 від 18.02.2015 р.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного.

Цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки (ч.1 ст.11 ЦК України).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч.1 ст. 626 ЦК України).

Між сторонами виникли зобовязання на підставі укладеного договору про надання послуг з охорони.

Аналізуючи умови договору № НОМЕР_1 від 25.10.2013 р., суд зазначає наступне.

Згідно пункту 3 статті 3 Цивільного кодексу України однією із загальних засад цивільного законодавства є свобода договору.

Статтею 627 Цивільного кодексу України (свобода договору) встановлено наступне: відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

До загальних принципів господарювання відноситься свобода підприємницької діяльності у межах, визначених законом, заборона незаконного втручання органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб у господарські відносини ( стаття 6 Господарського кодексу України).

Відповідно до приписів статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства.

У відповідності до приписів статті 629 Цивільного кодексу України договір є обовязковим для виконання сторонами. Згідно статей 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно частини 1 статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Суд звертає увагу позивача на те, що сторонами під час укладення договору № від 25.10.2013р. на основі вільного волевиявлення було погоджено умови щодо послуги: під послугами, які за цим договором виконавець зобовязується надати замовнику, слід розуміти: обслуговування та реагування на спрацювання системи тривожної сигналізації на обєкті (п. 3.1 договору); погоджено розрахунок вартості послуг (Додаток № 2 до договору); порядок здійснення оплати. При цьому, такі умови договору були визначена спільною волею сторін, а не самостійно відповідачем.

Укладаючи договір №, сторони погодили, що в поняття послуги з охорони включено послуги з реагування на сигнал тривоги, спостереження за обєктами, а також обслуговування сигналізаційної системи.

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема і відшкодування збитків.

Відповідно до частини 2 статті 22 Цивільного кодексу України збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором (ч. 1, 2 ст. 623 Цивільного кодексу України).

Для застосування такої міри цивільно-правової відповідальності, як відшкодування збитків, необхідною є наявність всіх чотирьох умов відповідальності, а саме:

- протиправна поведінка боржника, яка проявляється у невиконанні або неналежному виконанні ним зобов'язання;

- наявність збитків;

- причинний зв'язок між протиправною поведінкою та завданими збитками, що означає, що збитки мають бути наслідком саме даного порушення боржником зобов'язання, а не якихось інших обставин, зокрема дій самого кредитора або третіх осіб;

- вина боржника.

Згідно з ч. 1 ст. 614 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 15 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" законні вимоги службових осіб органу державного фінансового контролю є обов'язковими для виконання службовими особами об'єктів, що контролюються.

Так, виявлені за результатами ревізії фінансово-господарської діяльності позивача порушення можуть бути підставою для притягнення до відповідальності відповідних посадових осіб у встановленому чинним законодавством порядку.

Водночас, за умови існування між сторонами договірних правовідносин, посилання на висновки перевірки, як на підставу для задоволення позовних вимог, є безпідставними, оскільки виявлені контролюючим органом порушення не можуть впливати на умови укладеного між сторонами договору (аналогічної правової позиції дотримується Вищий господарський суд України у постанові від 18.08.2015 р. у справі № 908/360/15-г).

Крім того, положеннями підпункту 4 пункту 4 Положення про Державну фінансову інспекцію України (затверджено Указом Президента України від 23.04.2011 р. № 499/2011) врегульовано вжиття Держфінінспекцією відповідно до покладених на неї завдань заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб. Такі заходи вживаються в установленому порядку Держфінінспекцією як центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів України та який входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.

Акт перевірки вказаного контролюючого органу може бути підставою для вжиття ним в межах своєї компетенції відповідних заходів реагування, в тому числі, притягнення до відповідальності посадових осіб позивача у встановленому чинним законодавством порядку, а не для встановлення певного зобов'язання в межах господарсько-договірних відносин.

За своєю природою акт (довідка, вимога та інше) Державної фінансової інспекції є актом ненормативного характеру індивідуальним актом, який породжує права і обовязки тільки у того суб'єкта, якому вони адресовані, а саме, у позивача та відповідно не породжує для відповідача ніяких обовязків, зокрема, про сплату безпідставно відшкодованих коштів (збитків).

Статтею 204 ЦК України передбачено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Судом встановлено, що договір від 25.10.2013 р. в судовому порядку не оскаржений, не розірваний та не визнаний недійсним, відповідачем виконано зобов'язання за договором, кошти за даним договором є платою за надані охоронні послуги, отримані відповідачем правомірно, тому проводити коригування вартості робіт в сторону зменшення підстав немає. Позивачем не доведено факту порушення відповідачем своїх зобовязань за договором або виконання договору з порушенням умов, а, отже, правові підстави для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків, відсутні.

Згідно з ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді всіх обставин справи. Ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили (ст.43 ГПК України).

Відповідно до п. 2.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції № 18 від 26.12.2011р. якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом (частина перша статті 38 ГПК), то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами, і в такому разі у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування судового рішення з мотивів неповного з'ясування місцевим господарським судом обставин справи.

У силу вимог ст. 49 ГПК України судовий збір залишається за позивачем.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 3, 12, 33, 34, 44, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні позову.

Повний текст складений та підписаний 26.10.2015 р.

Суддя Березяк Н.Є.