ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" жовтня 2015 р. Справа № 920/673/15

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Сіверін В. І., суддя Терещенко О.І. , суддя Тихий П.В.

при секретарі Новіковій Ю.В.

за участю представників сторін:

за участю представників сторін:

1-го позивача не зявився;

2-го позивача ОСОБА_1, за довіреністю від 02.03.2015р.

3-го позивача не зявився;

4-го позивача ОСОБА_1, за довіреністю від 05.02.2014р. №ВТР 261321;

5-го позивача ОСОБА_1, за довіреністю від 17.12.2013р. №ВТМ 737954;

6-го позивача ОСОБА_1, за довіреністю від 01.12.2014р;

7-го позивача ОСОБА_1, за довіреністю від 06.02.2014р. №ВТР 261323;

відповідача ОСОБА_2, за довіреністю від 02.02.2015р. №1.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну Товариства з обмеженою відповідальністю "Сумипастранс", м. Суми (вх. № 4576С/1-18), апеляційну скаргу Приватного підприємства Запорожець ОВ, м. Суми (вх.№4578С/1-18), апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, м. Суми (вх.№4579С/1-18) та апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4, м. Суми (вх.№4580С/1-18)

на рішення господарського суду Сумської області від 19.08.2015р.

у справі №920/673/15

за позовом 1.Товариства з обмеженою відповідальністю АТП 1054, м. Суми

2.Товариства з обмеженою відповідальністю Сумипастранс, м.Суми

3.Приватного підприємства Согор, м. Суми

4.Фізичної особи-підприємця ОСОБА_5, Сумський район, с. Косівщина

5.Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4, м.Суми,

6.Приватного підприємства Запорожець ОВ, м. Суми

7.Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, м. Суми

до відповідача ОСОБА_6 обласного територіального відділення Антимонопольного комітету, м. Суми

про визнання недійсним рішення

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2015року, позивачі - Товариство з обмеженою відповідальністю АТП 1054, Товариство з обмеженою відповідальністю Сумипастранс, Приватне підприємство Согор, Фізична особа-підприємець ОСОБА_5, Фізична особа-підприємець ОСОБА_4, Приватне підприємство Запорожець ОВ та Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 звернулись до господарського суду Сумської області з позовом до ОСОБА_6 обласного територіального відділення Антимонопольного комітету в якому просили визнати недійсним рішення Адміністративної колегії ОСОБА_6 обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України № 16 від 31.03.2015 року по справі № 03-06/61-2014 про визнання дій ПП Запорожець ОВ, ТОВ АТП 1054, ПП Согор, ТОВ Сумипастранс, ФОП ОСОБА_5, ФОП ОСОБА_4, ФОП ОСОБА_3, які полягали у одночасному самостійному встановленні і застосуванні з 1 по 3 грудня 2014 року тарифів на послуги з перевезення пасажирів на міських автобусних маршрутах загального користування в м. Суми на однаковому рівні 3 грн. 00 коп.; визнати недійсним рішення Адміністративної колегії ОСОБА_6 обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України 3 16 від 31.03.2015 року по справі № 03-06/61-2014 про накладення штрафу по 68000 грн. 00 коп. на ТОВ АТП 1054, ПП Запорожець ОВ, ТОВ Сумипастранс, ПП Согор, ФОП ОСОБА_5Є, ФОП ОСОБА_4, ФОП ОСОБА_7

Рішенням господарського суду Сумської області від 19.08.2015р. у справі №920/673/15 (суддя головуючий суддя Зайцева І.В., судді Заєць С.В., Яковенко В.В.) у позові відмовлено.

Оскаржуване рішення місцевого господарського суду мотивоване одночасністю встановлення і застосування перевізниками тарифу на послуги перевезення пасажирів на міських автобусних маршрутах загального користування у місті Суми на однаковому рівні 3,00 грн., що призвело до обмеження конкуренції між цими перевізниками.

ТОВ Сумипастранс з рішенням суду першої інстанції не погодилось та звернулось до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду Сумської області від 19.08.2015р. у справі №920/673/15 скасувати частково та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити та визнати недійсним рішення Адміністративної колегії ОСОБА_6 обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України №16 від 31.03.2015р. у справі №03-06/61-2014 в частині визнання дій ТОВ Сумипастранс, які полягали у одночасному самостійному встановленні і застосуванні з 1 по 3 грудня 2014 року тарифів на послуги з перевезення пасажирів на міських автобусних маршрутах загального користування в місті Суми на однаковому рівні 3,00 грн. тоді як у кожного з перевізників різна собівартість послуг на рік та різний річний обсяг перевезень пасажирів, порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим п.1 статті 50, частиною 3 статті 6 Закону України Про захист економічної конкуренції у вигляді анти конкурентних узгоджених дій субєктів господарювання шляхом вчинення схожих дій на ринку послуг з перевезення пасажирів; визнати недійсним рішення Адміністративної колегії ОСОБА_6 обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України №16 від 31.03.2015року у справі №03-06/61-2014 в частині накладення штрафу на ТОВ Сумипастранс, у розмірі 68000,00 грн.

Автоматизованою системою документообігу Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу (справу) призначено для розгляду судді-доповідачу ОСОБА_8

Розпорядженням секретаря судової палати №1 Харківського апеляційного господарського суду, для розгляду даної справи сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Сіверін В.І., суддя Терещенко О.І., суддя Тихий П.В.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 16.09.2015р., з урахуванням ухвали про виправлення описки від 16.09.2015р., апеляційну скаргу ТОВ "Сумипастранс" прийнято до провадження та призначено до розгляду на 06.10.2015р.

ПП Запорожець ОВ також не погодилось з оскаржуваним рішенням місцевого господарського суду та звернулось до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду Сумської області від 19.08.2015р. у справі №920/673/15 скасувати частково та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити та визнати недійсним рішення Адміністративної колегії ОСОБА_6 обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України №16 від 31.03.2015р. у справі №03-06/61-2014 в частині визнання дій ПП Запорожець ОВ, які полягали у одночасному самостійному встановленні і застосуванні з 1 по 3 грудня 2014 року тарифів на послуги з перевезення пасажирів на міських автобусних маршрутах загального користування в місті Суми на однаковому рівні 3,00 грн. тоді як у кожного з перевізників різна собівартість послуг на рік та різний річний обсяг перевезень пасажирів, порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим п.1 статті 50, частиною 3 статті 6 Закону України Про захист економічної конкуренції у вигляді анти конкурентних узгоджених дій субєктів господарювання шляхом вчинення схожих дій на ринку послуг з перевезення пасажирів; визнати недійсним рішення Адміністративної колегії ОСОБА_6 обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України №16 від 31.03.2015року у справі №03-06/61-2014 в частині накладення штрафу на ПП Запорожець ОВ, у розмірі 68000,00 грн.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 16.09.2015р., апеляційну скаргу ПП «Запорожець ОВ» прийнято до провадження та спільного розгляду з раніше поданою апеляційною скаргою ТОВ «Сумипастранс» та призначено до розгляду на 06.10.2015р.

ФОП ОСОБА_3 також не погодилась з оскаржуваним рішенням місцевого господарського суду та звернулась до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду Сумської області від 19.08.2015р. у справі №920/673/15 скасувати частково та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити та визнати недійсним рішення Адміністративної колегії ОСОБА_6 обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України №16 від 31.03.2015р. у справі №03-06/61-2014 в частині визнання дій ФОП ОСОБА_3, які полягали у одночасному самостійному встановленні і застосуванні з 1 по 3 грудня 2014 року тарифів на послуги з перевезення пасажирів на міських автобусних маршрутах загального користування в місті Суми на однаковому рівні 3,00 грн. тоді як у кожного з перевізників різна собівартість послуг на рік та різний річний обсяг перевезень пасажирів, порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим п.1 статті 50, частиною 3 статті 6 Закону України Про захист економічної конкуренції у вигляді анти конкурентних узгоджених дій субєктів господарювання шляхом вчинення схожих дій на ринку послуг з перевезення пасажирів; визнати недійсним рішення Адміністративної колегії ОСОБА_6 обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України №16 від 31.03.2015року у справі №03-06/61-2014 в частині накладення штрафу на ФОП ОСОБА_3, у розмірі 68000,00 грн.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 16.09.2015р., апеляційну скаргу ФОП ОСОБА_3 прийнято до провадження та спільного розгляду з раніше поданими апеляційними скаргами ТОВ «Сумипастранс» та ПП «Запорожець ОВ» та призначено до розгляду на 06.10.2015р.

ФОП ОСОБА_4, м.Суми також не погодився з оскаржуваним рішенням місцевого господарського суду та звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду Сумської області від 19.08.2015р. у справі №920/673/15 скасувати частково та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити та визнати недійсним рішення Адміністративної колегії ОСОБА_6 обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України №16 від 31.03.2015р. у справі №03-06/61-2014 в частині визнання дій ФОП ОСОБА_4., які полягали у одночасному самостійному встановленні і застосуванні з 1 по 3 грудня 2014 року тарифів на послуги з перевезення пасажирів на міських автобусних маршрутах загального користування в місті Суми на однаковому рівні 3,00 грн. тоді як у кожного з перевізників різна собівартість послуг на рік та різний річний обсяг перевезень пасажирів, порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим п.1 статті 50, частиною 3 статті 6 Закону України Про захист економічної конкуренції у вигляді анти конкурентних узгоджених дій субєктів господарювання шляхом вчинення схожих дій на ринку послуг з перевезення пасажирів; визнати недійсним рішення Адміністративної колегії ОСОБА_6 обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України №16 від 31.03.2015року у справі №03-06/61-2014 в частині накладення штрафу на ФОП ОСОБА_4, у розмірі 68000,00 грн.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 16.09.2015р., апеляційну скаргу ФОП ОСОБА_4 прийнято до провадження та спільного розгляду з раніше поданими апеляційними скаргами ТОВ «Сумипастранс», ПП «Запорожець ОВ», ФОП ОСОБА_3 та призначено до розгляду на 06.10.2015р.

В обґрунтування своїх правових позицій апелянти вказують, що відповідач при прийнятті оскаржуваного рішення зазначає розраховані тарифи, за якими б перевізники мали здійснювати перевезення, проте, на думку апелянтів, в даному випадку не може бути мови про пріоритет справ споживачів, оскільки відповідач пропонує споживачу обирати між більш високими тарифами замість єдиного тарифу, що є нижчим від тарифів, які на думку відповідача повинні бути застосовані.

06.10.2015р. на адресу суду від відповідача надійшов відзив на апеляційні скарги, в якому останній просить апеляційні скарги залишити без задоволення, оскаржуване рішення місцевого господарського суду залишити без змін. (вх.№13844).

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 06.10.2015р. розгляд справи відкладено на 27.10.2015р.,у звязку з неявкою в судове засідання представників 1-го, 3-го та 4-го позивачів.

Ухвалами Харківського апеляційного господарського суду від 06.10.2015р. направлено окремі ухвали Приватному підприємству «Согор» та Товариству з обмеженою відповідальністю «АТП 1054» у звязку з зловживанням своїми правами вказаними учасниками процесу.

26.10.2015р. на адресу суду від 3-го позивача Приватного підприємства «Согор» надійшло повідомлення, в якому останній повідомляє про неможливість його адвоката прибути в призначене судове засідання, у звязку з зайнятістю в іншому судовому процесі. Крім того, зазначає, що на момент прийняття рішення по справі від 19.08.2015р. сплив двомісячний термін сплати штрафу, накладеного на ПП «Согор», у звязку з чим ПП «Согор» звернулось до ОСОБА_6 обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України з листом про надання розстрочки на сплату штрафу, у звязку з скрутним фінансовим становищем, щодо позовних вимог та вимог апеляційних скарг покладається на розсуд суду. (вх.№14548)

27.10.2015р. на адресу суду від 1-го позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «АТП 1054» надійшли пояснення, в яких останній зазначає, що на момент прийняття рішення по справі від 19.08.2015р. сплив двомісячний термін сплати штрафу, накладеного на ТОВ «АТП 1054», у звязку з чим ТОВ «АТП 1054» звернулось до ОСОБА_6 обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України з листом про надання розстрочки на сплату штрафу, у звязку з скрутним фінансовим становищем, підтримує апеляційні скарги та справу просить розглядати за відсутності представника. (вх. №14663).

27.10.2015р. на адресу суду від відповідача ОСОБА_6 обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України надійшли додаткові пояснення по справі. (вх.№14654).

У судовому засіданні 27.10.2015р. представник 2-го, 5-го, 6-го та 7-го апелянтів та 4-го позивача підтримав доводи викладені в апеляційних скаргах та просив їх задовольнити.

Представник відповідача заперечував проти задоволення апеляційних скарг, просив оскаржуване рішення місцевого господарського суду залишити без змін, апеляційні скарги без задоволення.

Представники 1-го та 3-го позивачів в судове засідання не зявились, хоча належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, про що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлень №017, №033, проте не скористались своїм правом на участь у судовому засіданні.

Враховуючи, що 1-й та 3-й позивач належним чином повідомлені про час та місце судового засідання, колегія суддів вважає можливим розглядати справу за їх відсутності за наявними в ній матеріалами, відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників 2-го, 4-го, 5-го, 6-го, 7-го позивачів та відповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції обставин справи та доказів на їх підтвердження, колегія суддів встановила наступне.

Розпорядженням адміністративної колегії ОСОБА_6 обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України розпочато розгляд справи №03-06/64-2014 по факту одночасного самостійного встановлення і застосування з 1 грудня 2014 року окремими перевізниками тарифу на послуги з перевезення пасажирів на міських автобусних маршрутах загального користування у місті Суми на рівні 3,00 грн.

Рішенням адміністративної колегії ОСОБА_6 обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України № 16 від 31.03.2015 року по справі № 03-06/61-2014 були визнані дії ПП Запорожець ОВ, ТОВ АТП 1054, ПП Согор, ТОВ Сумипастранс, ФОП ОСОБА_5, ФОП ОСОБА_4, ФОП ОСОБА_3, які полягали у одночасному самостійному встановленні і застосуванні з 1 по 3 грудня 2014 року тарифів на послуги з перевезення пасажирів на міських автобусних маршрутах загального користування в м. Суми на однаковому рівні 3 грн 00 коп., тоді як у кожного з перевізників різна собівартість послуг на рік та різний річний обсяг перевезень пасажирів, порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим п. 1 ст. 50, ч. 3 ст. 6 Закону України Про захист економічної конкуренції у вигляді антиконкурентних узгоджених дій субєктів господарювання шляхом вчинення схожих дій на ринку послуг з перевезення пасажирів. Цим же рішенням за вказані порушення накладено штраф на кожного з позивачів у розмірі 68 000 грн. 00 коп.

Зазначене вище стало підставою для звернення позивачів до господарського суду Сумської області з позовними заявами в яких останні, в обґрунтування своїх правових позиції зазначають, що вказане рішення не ґрунтується на вимогах законодавства про захист економічної конкуренції і не підтверджено належними та допустимими доказами. Крім того, вказують на те, що доводи, викладені в оспорюваному рішенні, зокрема, про невідповідність тарифів, встановлених перевізниками, тарифу, затвердженому виконкомом; аналіз правильності підрахунку пасажиропотоку та розрахунку тарифу - взагалі не стосуються спору і не відносяться до компетенції Антимонопольного комітету України.

19.08.2015р. господарським судом Сумської області прийнято оскаржуване рішення, з підстав наведених вище.

Перевіривши матеріали справи, правильність їх юридичної оцінки та застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволенню з огляду на наступне.

Статтею 1 Закону України «Про захист економічної конкуренції» встановлено, що економічна конкуренція (конкуренція) змагання між субєктами господарювання з метою здобуття завдяки власним досягненням переваг над іншими субєктами господарювання, внаслідок чого споживачі, субєкти господарювання мають можливість вибирати між кількома продавцями, покупцями, а окремий субєкт господарювання не може визначати умови обороту товарів на ринку.

Частиною 1 статті 5 Закону України «Про захист економічної конкуренції» встановлено, що узгодженими діями є укладення субєктами господарювання угод у будь-якій формі, прийняття обєднаннями рішень у будь-якій формі, а також будь-яка інша погоджена конкурентна поведінка (діяльність, бездіяльність) субєктів господарювання.

Відповідно до частини 1 статті 6 Закону України «Про захист економічної конкуренції», антиконкурентними узгодженими діями є узгоджені дії, які призвели чи можуть призвести до недопущення, усунення чи обмеження конкуренції.

Як встановлено місцевим господарським судом, позивачі з 1 грудня 2014 року підвищили тариф на послуги з перевезення пасажирів на міських автобусних маршрутах загального користування до однакового рівня 3 грн. 00 коп., що не відповідає рівню тарифу на перевезення пасажирів встановленого виконавчим комітетом ОСОБА_6 міської ради.

Факт одночасного встановлення позивачами тарифу на перевезення пасажирів у розмірі 3 грн. 00 коп. підтверджено численними заявами мешканців м. Суми та громадських організацій, поданням Управління служби безпеки України в Сумській області, актами перевірок дотримання умов договорів про організацію перевезення пасажирів на міських автобусних маршрутах загального користування, що складалися уповноваженими працівниками відділу логістики та звязку міськвиконкому.

На цей час діяв тариф на перевезення пасажирів на міських автобусних маршрутах загального користування у розмірі 2 грн. 00 коп., встановлений рішенням виконавчого комітету ОСОБА_6 міської ради від 06.09.2011 року за № 547, яке відповідно до ст. 116 Конституції України є обовязковим до виконання на відповідній території.

Станом на 1 грудня 2014 року ОСОБА_6 міською радою не приймалося інших рішень щодо підвищення тарифу на послуги на автобусних маршрутах.

Відповідно до ч. 3 ст.6 Закону України Про захист економічної конкуренції, антиконкурентними узгодженими діями вважається вчинення субєктами господарювання схожих дій (бездіяльності) на ринку товару, які призвели чи можуть призвести до недопущення, усунення чи обмеження конкуренції у разі, якщо аналіз ситуації на ринку товару спростовує наявність обєктивних причин для вчинення таких дій (бездіяльності).

Виходячи із змісту зазначеної норми, частина третя статті 6 Закону України Про захист економічної конкуренції не потребує доведення факту формального узгодження конкурентної поведінки субєктів господарювання, в тому числі укладання відповідної цивільно-правової угоди тощо.

Відповідно до пункту 8.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 15 з урахуванням приписів частини третьої статті 6 Закону України Про захист економічної конкуренції для кваліфікації дій (бездіяльності) субєктів господарювання на ринку товарів як антиконкурентно - узгоджених дій у вигляді схожих дій (бездіяльність) на ринку товару (і які призвели чи можуть призвести до недопущення, усунення чи обмеження конкуренції) не вимагається обовязкове встановлення та доведення факту чи фактів формального узгодження зазначених дій, в тому числі укладення відповідної угоди (угод). Це порушення установлюється за результатами такого аналізу органом Антимонопольного комітету України ситуації на ринку товару, який: свідчить про погодженість конкурентної поведінки субєктів господарювання; спростовує наявність обєктивних причин для вчинення зазначених дій. Повязані з наведеним обставини зясовуються і доводяться відповідним органом Антимонопольного комітету України.

Місцевий господарський суд правомірно зазначив, що одночасне підвищення позивачами тарифів на послуги з перевезення пасажирів на міських автобусних маршрутах загального користування у місті Суми до однакового рівня без обєктивних на те причин є антиконкурентними узгодженими діями у вигляді вчинення субєктами господарювання схожих дій на ринку товару.

Апелянти зазначають, що після встановлення позивачами з 1 грудня 2014 року тарифу на послуги з перевезення пасажирів на рівні 3 грн. 00 коп. рівень цінової конкуренції навпаки посилився, оскільки до цього автомобільні перевізники застосовували встановлений виконавчим комітетом ОСОБА_6 міської ради єдиний для усіх тариф у розмірі 2 грн. 00 коп., а в період 1-3 грудня 2014 року перевезення здійснювались КП СМР Електроавтотранс (тролейбусами) за тарифом 1 грн. 00 коп., автомобільними перевізниками ФОП ОСОБА_9, ТОВ Престиж Лайн, ФОП ОСОБА_10, ФОП ОСОБА_11, КП СМР Електроавтотранс за тарафом 2грн.00 коп., а також ТОВ Сумипастранс, ПП ОСОБА_12В., ПП Согор, ФОП ОСОБА_3, ФОП ОСОБА_4, ТОВ АТП-1054, ФОП ОСОБА_5 за тарифом 3 грн. 00коп. Тобто, існування на ринку послуг з перевезення пасажирів на постійних міських маршрутах транспортом загального користування у м. Суми трьох рівнів тарифів на послуги з перевезення пасажирів замість двох до цього часу, на думку представників апелянтів та 4-го позивача, свідчить про посилення конкуренції, а не про її обмеження (як кваліфіковано наслідки порушення у вигляді антиконкурентних узгоджених дій у оскаржуваному рішенні).

Як вбачається з розрахунків тарифів (поданих виконавчому комітету ОСОБА_6 міської ради) позивачі мали б встановити економічно обґрунтовані тарифи: ПП ОСОБА_12В. на маршруті №3 - 3 грн. 12 коп., а на маршруті №19 - 3 грн. 25коп.; ТОВ АТП - 1054 на маршруті №10 - 3, 72 грн., на маршруті №54 - 3,17 грн., на маршруті №57 - 3грн.35 коп.; ФОП ОСОБА_5 на маршруті №11 - 4 грн.74 коп.; ФОП ОСОБА_3 на маршруті №6 - 4 грн. 12 коп., а на маршруті №58 - 4 грн. 98 коп.; ПП Согор на маршруті №12 - 3 грн. 02 коп., на маршруті №4 - 3 грн. 18 коп., на маршруті №22 - 3 грн. 14 коп., на маршруті №20 - 3 грн. 31 коп, на маршруті № 60 - 3грн. 40 коп.; ТОВ Сумипастранс на маршруті №1 - 3,87 грн., на маршруті №14 - 3,94 грн., на маршруті №15 4 грн. 01 коп., на маршруті №16 - 3 грн. 97 коп, на маршруті № 18 - 3грн. 99 коп, на маршруті № 23 - 4грн. 02коп, на маршруті № 52- 3грн. 98 коп, на маршруті № 56 - 3 грн. 85 коп, на маршруті № 61 -4грн. 03коп; ФОП ОСОБА_4 на маршруті №2 - 3 грн. 86 коп., на маршруті № 9 - 4грн. 21 коп, на маршруті №17А - 4 грн. 42 коп., на маршруті №21 - 3 грн.90 коп.

Відповідно до пункту 5.1. Методики визначення монопольного (домінуючого) становища субєктів господарювання на ринку, затвердженої розпорядженням Антимонопольного комітету України від 5 березня 2002 року за № 49-р та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 1 квітня 2002 року за № 317/6605, товарні межі ринку визначаються шляхом формування групи взаємозамінних товарів (товарних груп), у межах якої споживач за звичайних умов може легко перейти від споживання одного товару до іншого.

На ринку послуг з перевезення пасажирів на постійних міських маршрутах транспортом загального користування протягом тривалого періоду цінова конкуренція і, як наслідок, економічна конкуренція фактично існувала між КП Електроавтотранс (при наданні останнім послуг з перевезення пасажирів тролейбусами) та автомобільними перевізниками м. Суми. Разом з тим така цінова конкуренція не є значною, оскільки з 2008 року по 2014 рік (включно) частки послуг з перевезення пасажирів електротранспортом та автомобільним транспортом коливались на рівні 11,3 - 12,0 відсотків та 88,0 - 88,7 відсотків, відповідно.

В свою чергу, різна планова собівартість послуг на автобусних маршрутах на рік та різний річний обсяг перевезень пасажирів у автомобільних перевізників м. Суми є підставою для існування декількох рівнів тарифів на послуги з перевезення пасажирів автобусами, тобто, між автомобільними перевізниками м. Суми, зокрема, між відповідачами можлива цінова конкуренція.

В оскаржуваному рішенні Адміністративної колегії ОСОБА_6 обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України вказано, що враховуючи, що відповідачі подали до Міськвиконкому розрахунки тарифів на послуги з перевезення пасажирів автобусами, за якими у разі висновку про їх обґрунтованість регулятором на різних маршрутах, що обслуговуються зазначеними автомобільними перевізниками м. Суми, мали б бути встановлені різні тарифи.

Апелянти у своїх апеляційних скаргах зазначають, що зі встановленням частиною автомобільних перевізників тарифу 3грн. 00 коп. збільшилась змагальність, внаслідок чого споживачі отримали більше можливості для вибору між кількома перевізниками, при цьому окремий перевізник чи перевізники не отримали можливості визначати умови обороту пасажирів, оскільки на товарному ринку існувало одночасно три тарифи : 1 грн.00 коп., 2 грн.00 коп., 3грн.00 коп. та пасажири мали право вибору. Це відповідає вимогам статті 1 Закону України Про захист економічної конкуренції.

Проте, з такими доводами колегія суддів погодитись не може, з огляду на наступне.

В оскаржуваному рішенні Адміністративної колегії ОСОБА_6 обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України наведено інформацію про спільні відрізки руху на автобусних маршрутах, що обслуговуються перевізниками ТОВ Сумипастранс, ПП ОСОБА_12В., ПП Согор, ФОП ОСОБА_3, ФОП ОСОБА_4, ТОВ АТП - 1054, ФОП ОСОБА_5Є.(позивачі), у зв'язку з чим зроблено висновок: Тож позивачі могли б конкурувати між собою за ціною, зокрема: ФОП ОСОБА_3 з ТОВ Сумипастранс, ПП ОСОБА_12В. з ПП Согор, ТОВСумипастранс з ПП ОСОБА_12В., ФОП ОСОБА_4 з ТОВ Сумипастранс, ФОП ОСОБА_4 з ФОП ОСОБА_3, ФОП ОСОБА_5 з ТОВСумипастранс, ТОВ АТП - 1054 з ФОП ОСОБА_4, ТОВ АТП - 1054 з ПП ОСОБА_12В., а у споживачів на певних напрямках слідування був би вибір автомобільного перевізника з нижчим тарифом на послуги з перевезення пасажирів автобусами.

За умови встановленням кожним із позивачів тарифів на рівні, який кожним з них вважається економічно обґрунтованим, 1-3 грудня 2014 року на ринку послуг з перевезення пасажирів на постійних міських маршрутах транспортом загального користування у м. Суми існувало б не три рівні тарифи на послуги з перевезення пасажирів, а 24 різних рівнів тарифів (від 1грн.00коп. (тролейбус) до 4грн 98коп).

Приписами статті 3 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» передбачено, що основним завданням Антимонопольного комітету України є участь у формуванні та реалізації конкурентної політики, зокрема, здійснення державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції на засадах рівності субєктів господарювання перед законом та пріоритету прав споживачів, запобігання, виявлення і припинення порушень законодавства про захист економічної конкуренції.

Статтею 1 Закону України «Про захист економічної конкуренції» встановлено, що економічна конкуренція характеризується як змагання між субєктами господарювання з метою здобуття завдяки власним досягненням переваг над іншими субєктами господарювання, внаслідок чого споживачі та інші субєкти господарювання можуть вибирати між кількома продавцями, покупцями.

Статтею 42 Конституції України унормовано, що захист конкуренції у підприємницькій діяльності з боку держави є конституційною нормою.

Апелянти в обґрунтування своїх правових позицій зазначають, що у разі встановлення відповідачами у справі №03-06/61-2014 тих тарифів на послуги з перевезення пасажирів, які передбачені їх розрахунками, тобто від 3,12 грн. до 4,98 грн. «не може бути мови про пріоритет прав споживачів, оскільки відповідач пропонує споживачу обирати між більш високими тарифами замість єдиного тарифу, що є нижчим від тарифів, які на думку відповідача повинні бути застосовані».

З цього приводу колегія суддів зазначає, що частина 4 статті 6 Закону України «Про захист економічної конкуренції» визначає принципову заборону щодо будь-яких антиконкурентних узгоджених дій. Заборона є нормою прямої дії і повинна застосуватись автоматично.

Крім того, стаття 6 Закону України «Про захист економічної конкуренції» передбачає основні типи загроз для економічної конкуренції, які виникають внаслідок узгоджених дій, а саме: недопущення, усунення та обмеження конкуренції.

Крім того, одним з предметів дослідження у справі №03-06/61-2014, розпочатій за ознаками антиконкурентних узгоджених дій субєктів господарювання був вплив одночасного самостійного встановлення і застосування з 01 грудня 2014 року автомобільними перевізниками тарифів на послуги з перевезення пасажирів на міських автобусних маршрутах загального користування у місті Суми на однаковому рівні 3,00 грн. на конкуренцію на ринку, а не на права споживачів. Відповідно, вказаним вище рішенням порушення кваліфіковано як антиконкурентні узгоджені дії шляхом вчинення субєктами господарювання схожих дій на ринку товару, які призвели до обмеження конкуренції у разі, якщо аналіз ситуації на ринку послуг з перевезення пасажирів на постійних міських маршрутах транспортом загального користування спростовує наявність обєктивних причин для вчинення таких дій.

Окрім того, як вбачається з п.5 оглядового листа Вищого господарського суду України від 25.11.2009р. №01-08/627 «Про деякі питання практики вирішення спорів, повязаних із застосуванням конкурентного законодавства (за матеріалами справ, розглянутих у касаційному порядку Вищим господарським судом України)», одночасне підвищення всіма перевізниками тарифів на перевезення пасажирів на певному маршруті, встановлення їх на однаковому рівні без обєктивних на те причин (з перевищенням визначеного уповноваженим органом граничного рівня) вірно визначено господарським судом як порушення конкуренційного законодавства. Саме органи державної влади уповноважені встановлювати граничні тарифи на перевезення пасажирів маршрутами загального користування, і відповідно ці граничні тарифи відображають економічно обґрунтовану вартість зазначених послуг. Одночасне підвищення всіма перевізниками тарифів на перевезення пасажирів на певному маршруті, встановлення їх на однаковому рівні без обєктивних на те причин (з перевищенням визначеного уповноваженим органом граничного рівня) свідчить про антиконкурентну узгоджену поведінку цих субєктів господарювання.

Отже, Вищий господарський суд України визначив, що головною обставиною, яка входить до фактично доказової основи у справі про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченого частиною 3 статті 6 Закону України «Про захист економічної конкуренції», зокрема, щодо порушення автомобільними перевізниками на ринку послуг з перевезення пасажирів на постійних міських маршрутах транспортом загального користування, є одночасність підвищення автомобільними перевізниками тарифів на перевезення пасажирів та встановлення їх на однаковому рівні без обєктивних на те причин.

А тому, встановивши головну обставину, що входить до фактично-доказової основи - одночасність підвищення позивачами тарифів на послуги з перевезення пасажирів на автобусних маршрутах та встановлення їх при цьому на однаковому рівні без обєктивних на те причин, відповідач, на думку колегії суддів, дійшов правомірного висновку про порушення позивачами законодавства про захист економічної конкуренції у вигляді антиконкурентних узгоджених дій.

Таким чином, колегія суддів вважає, що відповідачем доведено обставини, які спростовують доводи позивачів щодо відсутності в їх діях порушення законодавства про захист економічної конкуренції анти конкурентного характеру.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Вищого господарського суду України від 17.03.2009р. у справі №2-24/2418-2008, від 11.01.2011р. у справі №3/106-09 та від 19.07.2011р. у справі №3/106-09.

Приписами статті 13 Закону України Про захист економічної конкуренції унормовано, що зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку є дії чи бездіяльність суб'єкта господарювання, який займає монопольне (домінуюче) становище на ринку, що призвели або можуть призвести до недопущення, усунення чи обмеження конкуренції (випадки антиконкурентного зловживання), або ущемлення інтересів інших суб'єктів господарювання чи споживачів, які були б неможливими за умов існування значної конкуренції на ринку (випадки експлуатації інтересів торгових партнерів або споживачів).

Місцевий господарський суд дійшов вірного та обґрунтованого висновку, що відповідачем доведено, що дії позивачів які полягали у одночасному самостійному встановленні і застосуванні з 1 по 3 грудня 2014 року тарифів на послуги з перевезення пасажирів на міських автобусних маршрутах загального користування у м. Суми на однаковому рівні 3 грн. 00 коп., тоді як у кожного з них різна планова собівартість послуг на маршруті на рік та різний річний обсяг перевезень пасажирів, призвели до обмеження конкуренції.

Таким чином, спростовуються обєктивні причини для вчинення таких дій, оскільки встановлення усіма позивачами тарифу у розмірі 3грн.00коп. суперечить заявленим ними до встановлення регулятором тарифам, і наслідки таких дій обмежили можливий рівень конкуренції.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що позивачами у даній справі не доведено порушення відповідачем норм чинного законодавства України, які могли б стати підставою для визнання рішення адміністративної колегії ОСОБА_6 обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України недійсним та його скасування.

Доводи, викладені в апеляційних скаргах не знайшли свого підтвердження при апеляційному перегляді оскаржуваного рішення місцевого господарського суду, оскільки є безпідставними та такими, що спростовуються матеріалами справи та наявними у справі доказами, а тому задоволенню не підлягають.

Статтею 32 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського суду.

Відповідно до частини 1 статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 статті 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Таким чином, колегія суддів вважає, що під час розгляду справи її фактичні обставини були встановлені господарським судом першої інстанції на підставі всебічного, повного і об'єктивного дослідження поданих доказів; висновки суду відповідають цим обставинам, юридична оцінка надана їм з вірним застосуванням норм матеріального та процесуального права, що свідчить про відсутність підстав для скасування або зміни оскаржуваного рішення.

Доводи, викладені в апеляційних скаргах, не знайшли свого підтвердження при апеляційному перегляді рішення, у звязку з чим апеляційні скарги слід залишити без задоволення, а рішення господарського суду Сумської області - без змін.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст. ст. 99, 101, ч.1 ст.103, ст.105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Сумипастранс", м. Суми залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Приватного підприємства Запорожець ОВ, м. Суми залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, м. Суми залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4, м. Суми залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Сумської області від 19.08.2015р. у справі №920/673/15 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови складений 28.10.2015р.

Головуючий суддя Сіверін В. І.

Суддя Терещенко О.І.

Суддя Тихий П.В.