ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел. /0552/ 49-31-78
Веб сторінка : ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 жовтня 2015 р. Справа № 923/1672/15

Господарський суд Херсонської області у складі судді Литвинової В.В. при секретарі Черковій О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Міського комунального підприємства "Херсонтеплоенерго", м.Херсон

до: Міського комунального підприємства "Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства міста Херсона", м.Херсон

про стягнення заборгованості в сумі 45 362,41 грн. за договором відшкодування вартості робіт з експлуатації та технічного обслуговування підвищувальних установок, розташованих на об'єктах МКП "Херсонтеплоенерго"

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, юрисконсульт за довіреністю № 270-15 від 02.02.2015р.;

від відповідача: ОСОБА_2, посвідчення № 2643.

Міське комунальне підприємство "Херсонтеплоенерго" (позивач) звернулось до господарського суду Херсонської області з позовом до міського комунального підприємства "Виробниче управління водопровідно - каналізаційного господарства" м. Херсона (відповідач), в якому просить стягнути з відповідача заборгованість в сумі 45 362,41 грн. за договором відшкодування вартості робіт з експлуатації та технічного обслуговування підвищувальних установок № 1 від 12.12.2012 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на положення ст.ст. 525, 526, 610, 625, 629, 901-903 Цивільного кодексу України, ст.ст.173, 193, 216 Господарського кодексу України, ст.ст.1, 2, 12, 15, 66, 67 Господарського процесуального кодексу України.

Представник позивача підтримує заявлені позовні вимоги у повному обсязі та просить суд їх задовольнити з зазначених у позовній заяві та додаткових поясненнях підстав.

Представник відповідача просить суд зменшити розмір санкцій, які заявлені позивачем, до 100 грн.; в задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, що прибули в судове засідання, дослідивши матеріали справи, господарський суд

в с т а н о в и в:

Згідно умов договору на відшкодування вартості робіт з експлуатації та технічного обслуговування підвищувальних установок, розташованих на об'єктах МКП "Херсонтеплоенерго" № 1 від 12.12.2012 р., укладеного між МКП "Херсонтеплоенерго" та МКП "ВУВКГ м. Херсона", а саме: пунктом 1 передбачено, що предметом договору є виконання робіт з експлуатації та технічного обслуговування підвищувальних установок, розташованих на об'єктах позивача, з метою підвищення тиску холодної води для постачання водою верхніх поверхів будинків у разі недостатнього тиску в мережі централізованого водопостачання та відшкодування відповідачем вартості цих робіт згідно із калькуляцією.

Відповідно до п. 3.1 даного договору оплата з виконані позивачем роботи здійснюється замовником (відповідачем) до 20 числа місяця, наступного за звітним, по факту виконаних робіт на підставі калькуляції та платіжних документів, наданих у строки, передбачені п. 4.1.9 договору (не пізніше 10 числа наступного за звітним).

Позивач виконав для відповідача вищезазначені роботи, але відповідач всупереч умовам свої зобов'язання з оплати наданих робіт здійснював несвоєчасно за період з березня 2015 р. по липень 2015 р.

У зв'язку із цим позивачем на підставі п. 5.2 договору та ст. 625 ЦК України нараховано відповідачу 2193,12 грн. річних у розмірі 3 % та 43169,29 грн. пені.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з ч. 1 ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших правових актів, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до п. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частиною 2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі вказаної норми позивач обґрунтовано нарахував відповідачу за прострочення виконання грошового зобов'язання 2193,12 грн. 3% річних.

Суд за допомогою методики визначеної у програмно-технічному комплексі Ліга-Закон перевірив розрахунок нарахованих відповідачу 3% річних та встановив, що він здійснений позивачем арифметично та методологічно вірно.

Таким чином, позовні вимоги щодо стягнення 2193,12 грн. 3% річних відповідають наведеним нормам, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Статтею 230 ГК України передбачено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ч. 4 ст. 231 ГК України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобовязання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобовязання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань" (далі - Закон) платники коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню у розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Статтею 3 вищезгаданого Закону встановлено, що розмір пені не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Аналогічна норма міститься в п. 2 ст. 343 ГК України.

В даному випадку пунктом 5.2 договору сторонами було обумовлено, що у випадку несвоєчасної сплати замовником вартості послуг замовник зобов'язаний сплатити виконавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення від суми простроченого платежу.

На підставі вищезазначених норм чинного законодавства та умов договору позивач нарахував відповідачу за порушення виконання зобов'язань з оплати вартості наданих послуг 43169,29 грн. пені за період з 21 травня 2015 року по 16 вересня 2015 року в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми боргу.

Розрахунок пені здійснено вірно. Судом перевірено.

За правилами ч. 1 ст. 32, ст. 33 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 43 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду зазделегіть встановленої сили.

Таким чином, дослідивши матеріали даної справи, оцінивши відповідно до вимог ст. 43 ГПК України надані сторонами докази та проаналізувавши їх згідно з вимогами діючого законодавства, суд дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі.

Суд відхиляє клопотання відповідача про зменшення розміру пені з огляду на майновий стан позивача. Позивач заперечує щодо відповідного зменшення, надавши суду докази великої заборгованості за природний газ, яка складає 35617,8 тис. грн.; Департаментом державної виконавчої служби Міністерства юстиції України 14.09.2015 р. винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. враховуючи значне зменшення позивачем розміру позовної вимоги.

Відповідно до статті 49 ГПК України судові витрати покладаються на відповідача.

На підставі зазначених вище норм матеріального права, керуючись ст. ст. 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

1.Позов задовольнити в повному обсязі.

2.Стягнути з міського комунального підприємства "Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства міста Херсона" (73000, м. Херсон, площа ім. Ю. Тутушкіна, буд. 9, ідентифікаційний код 03355726) на користь міського комунального підприємства "Херсонтеплоенерго" (73000, м. Херсон, Острівське шосе, 1, ідентифікаційний номер - 31653320) 2193,12 грн. 3% річних, 43169,29 грн. пені та 1218,00 грн. витрат по сплаті судового збору.

3.Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 02.11.2015 р.

Суддя В.В.Литвинова