ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" жовтня 2015 р. Справа № 914/3142/15

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючого - судді Зварич О.В.

суддів Хабіб М.І.

ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу заступника військового прокурора Львівського гарнізону за № 06-10996вих.15 від 15.09.2015р. (вх.№01-05/4601/15 від 13.10.2015р.)

на ухвалу господарського суду Львівської області від 07.09.2015р.

у справі № 914/3142/15

за позовом: заступника військового прокурора Львівського гарнізону в інтересах держави, в особі органів, уповноважених здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах: ОСОБА_2 оборони України, ОСОБА_3 відділу м.Львова

до відповідача: Школи вищої спортивної майстерності

про визнання права власності та витребування майна з незаконного володіння,

за участю:

від прокуратури: ОСОБА_4 (наказ № 512к від 14.07.2015р.);

від позивача ОСОБА_2 оборони України: ОСОБА_5 представник (довіреність №220/348/д від 18.05.2015р.);

від позивача ОСОБА_3 відділу м. Львова: не зявився;

від відповідачів: не зявився,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Львівської області від 07.09.2015р. у справі №914/3142/15 (суддя Коссак С.М.) повернуто без розгляду позовну заяву та додані до неї документи заступника військового прокурора Львівського гарнізону в інтересах держави, в особі органів, уповноважених здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах: ОСОБА_2 оборони України, ОСОБА_3 відділу м. Львова.

Ухвала суду мотивована тим, що прокурор звернувся до суду в інтересах держави в особі державних компаній, що не відповідає вимогам ст. 23 Закону України «Про прокуратуру». Крім того, суд вказав, що зі змісту позовної заяви неможливо визначити, в чому саме полягає інтерес держави, оскільки прокурор не навів жодних обставин та підстав необхідності такого представництва відповідно до вимог Закону.

Заступник військового прокурора Львівського гарнізону подав апеляційну скаргу, в якій вважає, що ухвала суду першої інстанції винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права. Звертає увагу на те, що на момент подання повернутої без розгляду позовної заяви, жодним нормативним актом не визначено поняття державної компанії. Стверджує, що суд не довів того, що ОСОБА_2 оборони України або КЕВ м. Львова являються державними компаніями. Стверджує, що «інтерес держави» є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулось чи може відбутись порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах. Вказує, що суд повернув позовну заяву на підставі п. 1 ч. 1 ст. 63 ГПК України, згідно якої суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо позовну заяву підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано. Однак, повернута без розгляду позовна заява підписана заступником військового прокурора Львівського гарнізону ОСОБА_6, тобто особою, яка має право на підпис позовної заяви з зазначенням її посадового становища. Просить скасувати ухвалу господарського суду Львівської області від 07.09.2015р. у справі №914/3142/15 та передати позовну заяву на розгляд в суд першої інстанції.

Позивачі та відповідач не надавали письмових відзивів на апеляційну скаргу.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 оборони України підтримав вимоги і доводи апеляційної скарги, просив скасувати оскаржувану ухвалу місцевого господарського суду та передати справу на розгляд господарського суду Львівської області.

Позивач ОСОБА_3 відділ м. Львова та відповідач не забезпечили явки в судове засідання уповноважених представників, про час дату і місце розгляду апеляційної скарги належно повідомлені, про що свідчить реєстр вихідної кореспонденції ЛАГС від 19.10.2015р.

26.10.2015р. відповідач подав клопотання (вх. № 01-04/6676/15 від 26.10.2015р.) про перенесення розгляду справи у звязку з відсутністю адвоката.

Прокурор та представник МОУ заперечили щодо клопотання відповідача, вказавши на його безпідставність та необґрунтованість.

Колегія суддів, порадившись, вирішила клопотання відхилити з огляду на те, що таке є немотивованим. До клопотання не додано доказів, які б свідчили про укладення відповідачем договору з адвокатом про надання правової допомоги.

Діюче законодавство України не обмежує представництво інтересів у господарському суді певним колом осіб, тому відсутність адвоката не є правовою підставою для відкладення розгляду справи. Відповідно до ухвали від 16.10.2015р. суд не визнавав обовязковою явку уповноважених представників сторін.

В даному випадку оскаржується ухвала місцевого господарського суду та відкладення розгляду справи спричинить порушення строку розгляду апеляційної скарги, встановленого статтею 102 ГПК України.

Апеляційний господарський суд, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників судового процесу, перевіривши юридичну оцінку обставин справи, правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, дійшов висновку про наявність підстав для скасування ухвали господарського суду Львівської області від 07.09.2015р. у справі №914/3142/15.

Згідно положень статті 2 Господарського процесуального кодексу України господарський суд порушує справи за позовними заявами прокурорів, які звертаються до господарського суду в інтересах держави. Прокурор повинен обґрунтувати наявність підстав для здійснення представництва інтересів держави в суді, передбачених частиною третьою статті 25 Закону України "Про прокуратуру". Невиконання прокурором вимог щодо надання господарському суду обґрунтування наявності підстав для здійснення представництва інтересів держави в господарському суді має наслідком повернення поданої ним позовної заяви в порядку, встановленому статтею 63 цього Кодексу. У позовній заяві прокурор самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обгрунтовує необхідність їх захисту, а також вказує орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до господарського суду прокурор зазначає про це в позовній заяві.

Відповідно до статті 23 Закону України «Про прокуратуру» представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті. Не допускається здійснення прокурором представництва в суді інтересів держави в особі державних компаній. Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.

Пунктом 18 частини 1 статті 15 Закону України «Про прокуратуру» передбачено, що прокурором органу прокуратури є заступник керівника підрозділу місцевої прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах місцевої).

З матеріалів справи вбачається, що заступник військового прокурора Львівського гарнізону звернувся в суд першої інстанції з позовом про визнання права власності та витребування майна з незаконного чужого володіння в інтересах держави, в особі органів, уповноважених здійснювати функції у спірних правовідносинах, позивачів - ОСОБА_2 оборони України та ОСОБА_3 відділу м. Львова.

В оскаржуваній ухвалі місцевий господарський суд зазначив, що в даному випадку звернення до суду прокурора в інтересах держави саме в особі зазначених органів не відповідає вимогам статті 23 Закону України Про прокуратуру, відповідно до якої не допускається здійснення прокурором представництва в суді інтересів держави в особі державних компаній.

Колегія суддів вважає помилковим вказаний висновок суду першої інстанції з огляду на таке.

Як видно зі змісту позовної заяви №06-10488 вих.15 від 31.08.15, одним із позивачів у даному спорі виступає ОСОБА_2 оборони України, яке не є державною компанією.

Відповідно до ст.10 Закону України «Про оборону» ОСОБА_2 оборони України є центральним органом виконавчої влади, який забезпечує проведення в життя державної політики у сфері оборони. Серед функцій вказаного органу згідно із законом є здійснення управління переданим ОСОБА_2 оборони України військовим майном і майном підприємств, установ та організацій, що належать до сфери його управління.

В оскаржуваній ухвалі однією з підстав повернення позову без розгляду суд вказав відсутність обґрунтування прокурором мотивів звернення до суду в інтересах держави, уповноваженим органом, якої здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах є ОСОБА_2 оборони України, ОСОБА_3 відділ м. Львова, а також те, що зі змісту позовної заяви неможливо визначити, в чому саме полягає інтерес держави. Але при цьому суд не звернув уваги на те, що у позовній заяві прокурор наводить мотиви її подання, а саме: «порушення порядку використання та володіння військовим майном, яке є предметом позову, завдає шкоди інтересам держави в особі ОСОБА_2 оборони України».

Крім того, у своїй позовній заяві прокурор зазначає наступне.

Враховуючи, що ОСОБА_2 оборони України по вказаному в заяві порушенню не здійснює захист інтересів держави, заступник військового прокурора Львівського гарнізону діє згідно п. 2 ст. 121 Конституції України, ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», а сааме, звертається з позовом до суду в інтересах держави в особі ОСОБА_2 оборони України, як органу, уповноваженого здійснювати функції у спірних правовідносинах.

В рішенні Конституційного Суду України № 3-рп/99 від 08.04.1999р. "У справі за конституційними поданнями Вищого арбітражного суду України та Генеральної прокуратури України щодо офіційного тлумачення положень статті 2 Арбітражного процесуального кодексу України (справа про представництво прокуратурою України інтересів держави в арбітражному суді)" визначено, що інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Проте держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й в діяльності приватних підприємств, товариств. Із врахуванням того, що "інтереси держави" є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Відповідно до статей 1 та 2 Господарського процесуального кодексу України прокурор має право звернутися до суду за захистом порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів держави, що відповідає також положенням статей 15 та 16 Цивільного кодексу України щодо підстав судового захисту порушеного, невизнаного чи оспорюваного права особи, зокрема, шляхом визнання права власності та витребування майна.

Повернувши позовну заяву без розгляду, суд фактично ухилився від вирішення спору по суті, від здійснення правосуддя, що суперечить положенням ст. ст. 124, 129 Конституції України.

З урахуванням вищевказаного, оскаржувана ухвала підлягає до скасування в порядку ст.104, 106 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 43, 99, 103, 104, 105, 106 Господарського процесуального кодексу України, Львівський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу задоволити.

Ухвалу господарського суду Львівської області від 07.09.2015р. у справі №914/3142/15 скасувати.

Справу № 914/3142/15 передати на розгляд господарського суду Львівської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку згідно з Розділом ХІІ-1 ГПК України.

Головуючий суддя Зварич О.В.

судді Хабіб М.І.

ОСОБА_1