РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.10.2015Справа №910/21957/15
За позовом Публічного акціонерного товариства "ПІРЕУС БАНК МКБ"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Еверест плюс"

Товариства з обмеженою відповідальністю "Литий камінь"

Товариства з обмеженою відповідальністю "Мегаполісстрой"

про стягнення 57 887 109,01 грн.

Суддя Лиськов М.О.

Представники учасників судового процесу:

від позивача: Киричук Р.П. за довіреністю № 1052/юр від 10.08.2015 р.

від відповідачів: не з'явилися

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

2508.2015 до канцелярії Господарського суду м. Києва надійшла позовна № 1580/08-ІІІ від 21.08.2015 Публічного акціонерного товариства "ПІРЕУС БАНК МКБ" (надалі - позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Еверест плюс" (надалі - відповідач-1), Товариства з обмеженою відповідальністю "Литий камінь" (надалі - відповідач-2) та Товариства з обмеженою відповідальністю "Мегаполісстрой" (надалі - відповідач-3) про стягнення 59 218 976,35 грн.

Позовні вимоги ограновані тим, що на думку позивача, відповідач-1 неналежним чином виконував взяті на себе зобов'язання за кредитним договором № WCLoan/06419 від 21.03.2013 внаслідок чого у останнього утворилась заборгованість перед позивачем в сумі стягнення 57 887 109,01 грн., а також у відповідачів-2 та 3 за договором поруки.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.08.2015 прийнято позовну заяву до розгляду та порушено провадження по справі № 910/21957/15, розгляд справи призначено на 16.09.2015.

В судове засідання, призначене на 16.09.2015, представник позивача з'явився та надав документи на виконання вимог ухвали суду про порушення провадження у справі.

В судове засідання, призначене на 16.09.2015, представники відповідачів не з'явились, витребувані ухвалою суду документи не надіслали, причин не явки суд не повідомили, хоча про час та місце розгляду справи, були належним чином повідомленні.

Враховуючи наведене, Господарський суд міста Києва з метою з'ясування всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору у даній справі, у зв'язку з неявкою представників відповідачів у призначене судове засідання, невиконанням ними вимог ухвали суду та для витребування у позивача додаткових доказів у справі, керуючись ст. 77 ГПК України, ухвалою від 16.09.2015 розгляд справи відклав на 21.10.2015 та повторно зобов'язав відповідачів виконати вимоги ухвали суду від 28.08.2015 .

Представник позивача в судовому засіданні 21.10.2015 надав суду для огляду оригінали документів, які додані до позовної заяви; надав суду усні пояснення по суті спору; позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Представники відповідачів у судове засідання 21.10.2015 повторно не з'явились, про поважні причини неявки суду не повідомили, про час та місце судового засідання були повідомлені належним чином, вимог ухвал суду в даній справі не виконали.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною в позовній заяві.

Згідно з абз. 3 п. 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб-підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Враховуючи, що матеріали справи містять докази належного повідомлення відповідачів про час та місце судового засідання та про наслідки ненадання ними витребуваних судом документів, то за таких обставин суд приходить до висновку про можливість розгляду справи на підставі ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними матеріалами без участі представників вищезазначених учасників судового процесу.

У судовому засіданні 21.10.2015 суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення у даній справі.

Розглянувши подані матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

21.03.2013 між Публічним акціонерним товариством "ПІРЕУС БАНК МКБ" (надалі - кредитодавець, банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю Товариства з обмеженою відповідальністю "Еверест плюс" (надалі - позичальник, боржник) було укладено кредитний договір № WCLoan/06419 (надалі - кредитний договір).

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з п. 1.1. кредитного договору, банк відкриває позичальнику невідновлювальну відкличну кредитну лінію з максимальним лімітом в сумі 90 767 273 грн. на строк з 21.03.2013 до 31.07.2015 (надалі - кредит) у порядку та на умовах, передбачених цим кредитним договором, а позичальник зобов'язується використати кредит за цільовим призначенням згідно цього кредитного договору, своєчасно та в повному обсязі повернути кредит банку та сплачувати банку нараховані за користування кредитом проценти, своєчасно, у строки, визначені цим кредитним договором, та належним чином виконувати свої зобов'язання за цим кредитним договором.

Позивач пояснив суду, що взяті на себе зобов'язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши позичальнику грошові кошти за меморіальними ордерами № 6011906 від 29.05.2013 на суму 10 636 049,79 грн. та № 6808373 від 14.06.2013(належним чином засвідчені копії яких додано до матеріалів справи).

Відповідно до п. 2.1. кредитного договору, позичальник зобов'язується повернути кредит та всі інші належні до сплати згідно цього договору платежі у повному обсязі, як це передбачено цим кредитним договором, не пізніше 31.07.2015 (кінцева дата погашення - виконання боргових зобов'язань).

При цьому, позичальник уповноважує банк та надає свою безумовну і безвідкличну згоду на здійснення банком розподілу отриманих сум в рахунок виконання позичальником боргових зобов'язань на погашення належних до сплати сум (траншів) за кредитом, враховуючи, на розсуд банку, графік погашення відповідного траншу чи кредиту, кінцеву дату погашення - виконання боргових зобов'язань, а також у випадках, якщо позичальником не вказано на погашення якого саме траншу перераховано грошові кошти, на що позичальник уповноважує банк шляхом підписання цього кредитного договору.

Пунктом 2.2. кредитного договору передбачено, що датою надання кредиту (траншу), вважається дата списання відповідної суми грошових коштів з позичкового рахунку банку. Датою повернення кредиту є день виконання позичальником всіх своїх боргових зобов'язань перед банком в повному обсязі.

Погашення нарахованих процентів згідно п. 3.2. кредитного договору повинно відбуватись наступним чином:

- проценти, нараховані за період з дати підписання цього договору до 30.09.2013 включно, позичальник зобов'язується сплатити рівними частинами щомісячно, починаючи з 01.10.2013 по 31.07.2015 включно в дату сплати Процентів, вказану в п. 1.6. цього Договору.

- проценти за користування кредитом, нараховані банком з 01.10.2013 р., позичальник зобов'язується сплачувати щомісячно в дату сплати процентів, вказану в п. 1.6. цього договору.

Позивач також пояснив суду, що позичальник в односторонньому порядку відмовився виконувати взяті на себе зобов'язання щодо сплати процентів за користування кредитом за кредитним договором в передбачені кредитним договором строки. Зокрема, позичальник не повернув кредит у сумі 37 103 837,46 грн. у строк до 31.07.2015 р. Крім того, починаючи з 01.07.2014 не було жодного погашення процентів по кредиту, що відображено в розрахунку заборгованості наданого в додатках.

Згідно з п. 6.1 кредитного договору, за невиконання або неналежне виконання умов цього договору позичальник зобов'язується нести відповідальність у межах розмірів спричинених збитків та у відповідності з чинним законодавством України і цим договором.

У відповідності до п. 6.2. кредитного договору, за несвоєчасне виконання позичальником боргових зобов'язань повністю або частково, позичальник сплачує банку пеню за кожний день порушення грошових зобов'язань виходячи з розміру подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє на момент такої сплати від суми простроченого / несвоєчасно сплаченого платежу.

Таким чином, заборгованість позичальника за кредитним договором станом на 07.08.2015 р. складає: 57 887 109,01 грн. (з яких: 37 103 837,46грн. - сума основного боргу по кредиту, 14 493 314,27 грн. - сума нарахованих і несплачених процентів, 1 380 052,22 грн. - пеня за несвоєчасну сплату процентів та 4 909 905,07 грн. - пеня за несвоєчасне повернення кредиту.

У забезпечення виконання зобов'язань позичальника за спірним кредитним договором було укладено наступні догвори.

04.04.2013 між ПАТ "ПІРЕУС БАНК МКБ" (надалі - банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ЛИТИЙ КАМІНЬ" (надалі - поручитель, відповідач-2) укладено договір поруки № WCLoan/06419/S-1 (надалі - договір поруки-1), який забезпечує вимоги банку за кредитним договором № WCLoan/06419 від 21.03.2013, укладеним між банком та позичальником - Товариства з обмеженою відповідальністю "Еверест плюс" (надалі - боржник) (п. 1.1.).

29.05.2013 між ПАТ "ПІРЕУС БАНК МКБ" (надалі - банк) та Товариства з обмеженою відповідальністю "Мегаполісстрой" (надалі - поручитель, відповідач-3) укладено договір поруки № WCLoan/06419/S-11 (надалі - договір поруки-2), який забезпечує вимоги банку за кредитним договором № WCLoan/06419 від 21.03.2013, укладеним між банком та позичальником - Товариства з обмеженою відповідальністю "Еверест плюс" (надалі - боржник) (п. 1.1.).

Пунктом 2.1. договорів поруки 1-2 встановлено, що поручитель, як солідарний боржник відповідає перед банком за виконання боржником в повному обсязі зобов'язань за кредитним договором, включаючи повернення суми кредиту, сплату процентів за користування кредитними коштами, штрафних санкцій, відшкодування збитків та інших платежів передбачених кредитним договором.

Пунктами 4.1. та 4.2. договорів поруки 1-2 встановлено, що відповідальність поручителя і боржника перед банком є солідарною; поручитель відповідає за зобов'язаннями згідно з кредитним договором перед банком в тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків тощо; причини невиконання боржником своїх зобов'язань за кредитним договором жодним чином не можуть впливати на виконання поручителем зобов'язань за цим договором.

Згідно з п. 4.3. договорів поруки 1-2, поручитель та боржник залишаються зобов'язаними перед банком до того моменту, поки всі зобов'язання за кредитним договором не будуть виконані в повному обсязі.

За умовами п. 4.4. договорів поруки 1-2, в разі невиконання або неналежного виконання поручителем зобов'язань згідно з п. 3.4.2. - 3.4.5. цього договору, банк має право стягнути з поручителя штраф у розмірі 2 % від суми кредиту за кожен випадок такого порушення.

11.08.2015 р. ПАТ "ПІРЕУС БАНК МКБ" направило на адреси поручителів повідомлення-вимоги № 1495/08-ІІІ від 11.08.2015, № 1496/08-ІІІ від 11.08.2015, (належним чином засвідчені копії яких та доказів відправки додано до матеріалів справи).

Однак вищевказані вимоги позивача були залишені поручителями без відповіді та реагування.

За таких обставин, ПАТ "ПІРЕУС БАНК МКБ" звернулось до Господарського суду м. Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕВЕРЕСТ ПЛЮС", 2) Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛИТИЙ КАМІНЬ",, 3) Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕГАПОЛІССТРОЙ", про стягнення 57 887 109 грн. (з яких: 37 103 837,46 грн. суми основного боргу по кредиту, 14 493 314,27 грн. суми нарахованих і несплачених процентів, 1 380 052,22 грн. пені за несвоєчасну сплату процентів та 4 909 905,07 грн. пені за несвоєчасне повернення кредиту), у зв'язку з порушенням відповідачами зобов'язань за кредитним договором № WCLoan/06419 від 21.03.2013 та відповідними договорами поруки, які укладено в забезпечення даного кредитного договору.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення з відповідачів заборгованості за кредитним договором підлягають задоволенню повністю з наступних підстав.

Згідно зі ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною першою статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

21.03.2013 між Публічним акціонерним товариством "ПІРЕУС БАНК МКБ" (надалі - кредитодавець, банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю Товариства з обмеженою відповідальністю "Еверест плюс" (надалі - позичальник, боржник) було укладено кредитний договір № WCLoan/06419 (надалі - кредитний договір).

Згідно з п. 1.1. кредитного договору, банк відкриває позичальнику невідновлювальну відкличну кредитну лінію з максимальним лімітом в сумі 90 767 273 грн. на строк з 21.03.2013 до 31.07.2015 (надалі - кредит) у порядку та на умовах, передбачених цим кредитним договором, а позичальник зобов'язується використати кредит за цільовим призначенням згідно цього кредитного договору, своєчасно та в повному обсязі повернути кредит банку та сплачувати банку нараховані за користування кредитом проценти, своєчасно, у строки, визначені цим кредитним договором, та належним чином виконувати свої зобов'язання за цим кредитним договором.

В силу положень ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 1049 ЦК України позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів належних йому.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Відповідно до частини 1 статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Згідно зі статтею 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ч. 1 ст. 611 ЦК України).

З наданих позивачем доказів вбачається, що позивач взяті на себе зобов'язання виконав належним чином, надавши відповідачу-1 за кредитним договором кредитні кошти, тоді як Товариства з обмеженою відповідальністю "Еверест плюс" свої зобов'язання за даним кредитним договором належним чином не виконало, у зв'язку з чим у ПАТ "ПІРЕУС БАНК МКБ" виникло право вимоги до боржника (позичальника) щодо сплати заборгованості за спірним кредитним договором.

Заборгованість Товариства з обмеженою відповідальністю "Еверест плюс" по тілу кредиту за кредитним договором станом на 07.08.2015 р. становить 37 103 837,46 грн. - основний борг за кредитом та 14 493 314,27 грн. - заборгованість по нарахованих і несплачених процентах.

Згідно зі статтею 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

За приписами ст. 614 Цивільного кодексу України, особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлене договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, частина 1 статті 625 Цивільного кодексу України встановлює виняток із загального правила статті 614 Цивільного кодексу України, що закріплює принцип вини як підставу відповідальності боржника.

Отже, відсутність у боржника грошей у готівковій формі або грошових коштів на його рахунку в банку, і як наслідок, неможливість виконання ним грошового зобов'язання, якщо навіть у цьому немає його провини, не звільняють боржника від відповідальності за прострочення грошового зобов'язання.

Слід зазначити, що передбачене законом право кредитора вимагати стягнення відсотків річних є способом захисту майнових прав та інтересів кредитора, сутність яких складається з відшкодування матеріальних втрат кредитора та знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів, а також отримання компенсації (плати) від боржника за користування ним грошовими коштами, які належать до сплати кредитору.

Згідно з частиною 1 статті 546 Цивільного кодексу України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до ч. 1 ст. 216, ч. 2 ст. 217 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення в сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.

Статтею 230 Господарського кодексу України встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Частина 2 статті 551 Цивільного кодексу України визначає, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Таким чином, для застосування до боржника відповідальності у вигляді стягнення пені та штрафу, вони мають бути передбачені законом або договором.

У відповідності до п. 6.2. кредитного договору, за несвоєчасне виконання позичальником боргових зобов'язань повністю або частково, позичальник сплачує банку пеню за кожний день порушення грошових зобов'язань виходячи з розміру подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє на момент такої сплати від суми простроченого / несвоєчасно сплаченого платежу.

Оскільки позичальником - Товариства з обмеженою відповідальністю "Еверест плюс"було порушено зобов'язання за кредитним договором щодо сплати суми кредиту та процентів за користування кредитом, то у ПАТ "ПІРЕУС БАНК МКБ" виникло право нарахувати штрафні санкції за невиконання зазначених зобов'язань у розмірі 1 380 052,22 грн. пені за несвоєчасну сплату процентів та 4 909 905,07 грн. пені за несвоєчасне повернення кредиту.

Згідно з частиною 1 статті 546 Цивільного кодексу України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до ч. 1 ст. 553 Цивільного кодексу України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Частинами 1 і 2 статті 554 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Частинами 1 і 2 статті 598 Цивільного кодексу України визначено, що зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Згідно з ч. 4 статті 559 Цивільного кодексу України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

У забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ПАТ "ПІРЕУС БАНК МКБ" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Литий камінь", Товариством з обмеженою відповідальністю "Мегаполісстрой" (надалі - поручителі) уклали відповідні договори поруки 1 та 2 та відповідні договори № 1 про внесення змін до них.

Пунктом 2.1. договорів поруки 1-2 встановлено, що поручитель, як солідарний боржник відповідає перед банком за виконання боржником в повному обсязі зобов'язань за кредитним договором, включаючи повернення суми кредиту, сплату процентів за користування кредитними коштами, штрафних санкцій, відшкодування збитків та інших платежів передбачених кредитним договором.

Пунктами 4.1. та 4.2. договорів поруки 1-2 встановлено, що відповідальність поручителя і боржника перед банком є солідарною; поручитель відповідає за зобов'язаннями згідно з кредитним договором перед банком в тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків тощо; причини невиконання боржником своїх зобов'язань за кредитним договором жодним чином не можуть впливати на виконання поручителем зобов'язань за цим договором.

Згідно з п. 4.3. договорів поруки 1-2, поручитель та боржник залишаються зобов'язаними перед банком до того моменту, поки всі зобов'язання за кредитним договором не будуть виконані в повному обсязі.

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з частиною 3 п. 24 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.12 р. № 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

Оскільки судом встановлено, що позивач взяті на себе зобов'язання виконав належним чином, надавши відповідачу-1 кредитні кошти, тоді як останній свої зобов'язання за даним кредитним договором належним чином не виконав, то у ПАТ "ПІРЕУС БАНК МКБ" виникло право вимоги до боржника та поручителів - Товариства з обмеженою відповідальністю "Литий камінь" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Мегаполісстрой" щодо солідарної відповідальності за несплату заборгованості боржника за спірним кредитним договором.

Таким чином, враховуючи те, що наявні у справі матеріали свідчать про обґрунтованість вимог позивача, а відповідачів - Товариство з обмеженою відповідальністю "Литий камінь", Товариство з обмеженою відповідальністю "Мегаполісстрой" в установленому законом порядку обставини, які повідомлені позивачем, не спростували та не довели суду належними та допустимими доказами належного виконання ними своїх зобов'язань, то позов ПАТ "ПІРЕУС БАНК МКБ" підлягає задоволенню повністю.

Згідно статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 23.03.2012 р. "Про судове рішення", рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідачів.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 32, 33, 44, 49, 75, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕВЕРЕСТ ПЛЮС" (02002, м. Київ, вулиця Микільсько-Слобідська, 2-Б, ) на користь Публічного акціонерного товариства "ПІРЕУС БАНК МКБ" (04070, м. Київ, вулиця Іллінська, 8, ) 37 103 837 (тридцять сім мільйонів сто три тисячі вісімсот тридцять сім) грн. 46 коп. суму основного боргу по кредиту, 14 493 314 (чотирнадцять мільйонів чотириста дев'яносто три тисячі триста чотирнадцять) грн. 27 коп. суму нарахованих і несплачених процентів, 1 380 052 (один мільйон триста вісімдесят тисяч п'ятдесят дві) грн. 22 коп. пені за несвоєчасну сплату процентів та 4 909 905 (чотири мільйони дев'ятсот дев'ять тисяч дев'ятсот п'ять) грн. 07 коп. пені за несвоєчасне повернення кредиту.

3. Стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛИТИЙ КАМІНЬ" (03113, м. Київ, проспект Перемоги, 62-Б, ) на користь Публічного акціонерного товариства "ПІРЕУС БАНК МКБ" (04070, м. Київ, вулиця Іллінська, 8, ) 37 103 837 (тридцять сім мільйонів сто три тисячі вісімсот тридцять сім) грн. 46 коп. суму основного боргу по кредиту, 14 493 314 (чотирнадцять мільйонів чотириста дев'яносто три тисячі триста чотирнадцять) грн. 27 коп. суму нарахованих і несплачених процентів, 1 380 052 (один мільйон триста вісімдесят тисяч п'ятдесят дві) грн. 22 коп. пені за несвоєчасну сплату процентів та 4 909 905 (чотири мільйони дев'ятсот дев'ять тисяч дев'ятсот п'ять) грн. 07 коп. пені за несвоєчасне повернення кредиту.

4. Стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕГАПОЛІССТРОЙ" (03113, м. Київ, проспект Перемоги, 62-Б, офіс 1, ) на користь Публічного акціонерного товариства "ПІРЕУС БАНК МКБ" (04070, м. Київ, вулиця Іллінська, 8, ) 37 103 837 (тридцять сім мільйонів сто три тисячі вісімсот тридцять сім) грн. 46 коп. суму основного боргу по кредиту, 14 493 314 (чотирнадцять мільйонів чотириста дев'яносто три тисячі триста чотирнадцять) грн. 27 коп. суму нарахованих і несплачених процентів, 1 380 052 (один мільйон триста вісімдесят тисяч п'ятдесят дві) грн. 22 коп. пені за несвоєчасну сплату процентів та 4 909 905 (чотири мільйони дев'ятсот дев'ять тисяч дев'ятсот п'ять) грн. 07 коп. пені за несвоєчасне повернення кредиту.

5. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕВЕРЕСТ ПЛЮС" (02002, м. Київ, вулиця Микільсько-Слобідська, 2-Б, ) на користь Публічного акціонерного товариства "ПІРЕУС БАНК МКБ" (04070, м. Київ, вулиця Іллінська, 8, ) 24 360 (двадцять чотири тисячі триста шістдесят) грн. 00 коп. витрат на сплату судового збору.

6. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛИТИЙ КАМІНЬ" (03113, м. Київ, проспект Перемоги, 62-Б, ) на користь Публічного акціонерного товариства "ПІРЕУС БАНК МКБ" (04070, м. Київ, вулиця Іллінська, 8, ) 24 360 (двадцять чотири тисячі триста шістдесят) грн. 00 коп. витрат на сплату судового збору.

7. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕГАПОЛІССТРОЙ" (03113, м. Київ, проспект Перемоги, 62-Б, офіс 1, ) на користь Публічного акціонерного товариства "ПІРЕУС БАНК МКБ" (04070, м. Київ, вулиця Іллінська, 8, ) 24 360 (двадцять чотири тисячі триста шістдесят) грн. 00 коп. витрат на сплату судового збору.

8. Після набрання рішенням законної сили видати накази.

Дане рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня складення його повного тексту і може бути оскаржене в порядку, передбаченому чинним законодавством України.

Повне рішення складено 28.10.2015

Суддя М.О. Лиськов