номер провадження справи 18/146/14-19/21/15-6/143/15
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

м. Запоріжжя

26.10.2015 Справа № 908/5508/14

За позовом Командитного товариства ОСОБА_1 та компанія Комиш - Зорянського елеватора (71030, Запорізька область, смт. Комиш-Зоря, вул. Поштова, 70)

До Публічного акціонерного товариства Київський маргариновий завод (03039, м. Київ, проспект Науки, 3)

Приватного акціонерного товариства Мелітопольський олійноекстракційний завод (72312, Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Фрунзе, 31)

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Публічне акціонерне товариство ОТП Банк (01033, м. Київ, вул. Жилянська, 43)

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів: Приватного підприємства Молокозавод-Олком (72316, Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Дзержинського, 289-А; адреса з ЄДР: 03039, м. Київ, проспект Науки, 3)

Про стягнення солідарно 54 261 421 грн. 54 коп.

Суддя Місюра Л.С.

За участю представників :

Від позивача: ОСОБА_2 дов. б/н від 03.02.2015р.

Від відповідача (ПАТ „Київський маргариновий завод): ОСОБА_3 дов. № 10/02/15-01 від 02.10.2014р.,

Від відповідача (ПАТ „Мелітопольський олійноекстракційний завод): не зявився

Від третьої особи: ОСОБА_4 дов. б/н від 19.01.2015р.

Від третьої особи (ПП „Молокозавод - ОЛКОМ): ОСОБА_5 дов. б/н від 15.01.2015р.;

ОСОБА_6 дов. б/н від 23.10.2015р.

Розглянувши матеріали справи за позовом Командитного товариства ОСОБА_1 та компанія Комиш - Зорянського елеватора (Запорізька область, смт. Комиш-Зоря) до Публічного акціонерного товариства Київський маргариновий завод (м. Київ) та Приватного акціонерного товариства Мелітопольський олійноекстракційний завод (Запорізька область, м. Мелітополь), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Публічне акціонерне товариство ОТП Банк (м. Київ) та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів: Приватного підприємства Молокозавод-Олком (Запорізька область, м. Мелітополь, м. Київ), про стягнення солідарно 54 261 421 грн. 54 коп., суд

В С Т А Н О В И В:

Позивач в позовній заяві просив стягнути солідарно з відповідачів (за позовом) заборгованість за договором про надання банківських послуг CR 12-143/200-4 від 16.08.2012 року в сумі 54 941 567 грн. 37 коп.

Позивач декілька разів уточнював позовні вимоги, заявою № 489 від 20.10.2015р. позивач збільшив позовні вимоги, та остаточно просить стягнути солідарно з Публічного акціонерного товариства Київський маргариновий завод м. Київ та Приватного акціонерного товариства Мелітопольський олійноекстракційний завод м. Мелітополь 69 054 221 грн. 04 коп., згідно договору про надання банківських послуг № CR 12-143/200-4 від 16.08.2012 року та договору поруки № SR 12-157/200 від 16.08.2012 року.

Заява позивача приймається судом, оскільки заявлена відповідно до ст. 22 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України).

22.10.2015р. від позивача поступила заява № 488 від 20.10.2015р., в якій позивач просив суд залишити без розгляду позовні вимоги до Приватного підприємства Молокозавод-Олком про стягнення 54 261 421 грн. 54 коп. Однак представник позивача цю заяву відкликав, про що прямо вказано на першій сторінці самої заяві.

Також, позивач надав суду заяву від 26.10.2015р., в якій просить залучити Приватне підприємство Молокозавод-Олком в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів, виключивши його з числа відповідачів, в звязку з подачею позивачем заяви № 489 від 20.10.2015р. про збільшення позовних вимог, де позивач остаточно просить стягнути солідарно лише з Публічного акціонерного товариства Київський маргариновий завод м. Київ та Приватного акціонерного товариства Мелітопольський олійноекстракційний завод м. Мелітополь суму 69 054 221 грн. 04 коп., згідно договору про надання банківських послуг № CR 12-143/200-4 від 16.08.2012 року та договору поруки № SR 12-157/200 від 16.08.2012 року.

Заява позивача приймається судом, оскільки заявлена згідно діючому законодавству.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 27 ГПК України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до прийняття рішення господарським судом, якщо рішення з господарського спору може вплинути на їх права або обов'язки щодо однієї з сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за клопотанням сторін, прокурора.

У звязку з тим, що позивач уточнив позовні вимоги заявою № 489 від 20.10.2015р., та вже не просить стягнути заборгованість з Приватного підприємства Молокозавод-Олком, суд вважає за необхідне, відповідно до ст. 27 ГПК України, залучити Приватне підприємство Молокозавод-Олком до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів, виключивши його з числа відповідачів.

Виключення підприємства з числа відповідачів не заборонено законом, а отже, дозволено.

Позивач надав суду письмові пояснення б/н від 07.10.2015 року (а. с. 1, т. 6), де вказав наступне: позивачем заявлена позовна заява про стягнення заборгованості в сумі 54 941 567 грн. 37 коп. за договором про надання банківських послуг № СR 12-143/200-4, що був укладений 16.08.2012 року між Приватним акціонерним товариством Мелітопольський олійноекстракційний завод та Публічним акціонерним товариством ОТП Банк. В зв'язку з невиконання платежів за цим договором між ПАТ ОТП Банк та Командитним товариством ОСОБА_1 і компанія Комиш-Зорянського елеватора (надалі позивачем) був укладений договір про відступлення права вимоги та зміну кредитора (цессія) від 09.09.2014 року. У зв'язку з виконанням позивачем договору про відступлення права вимоги та зміну кредитора від 09.09.2014 року та виплату заборгованості по кредиту в сумі 65 193 320 грн. 80 коп., що підтверджується актом підтвердження виконання зобов'язання новим кредитором за Договором цесії від 04.11.2014р. В звязку з вищезазначеним ПАТ ОТП Банк відступив, а позивач набув всіх права кредитора за договором про надання банківських послуг № СR 12-143/200-4 від 16.08.2012р. та відповідними акцесорними договорами, - застави, поруки. Кредитором - позивачем подальше надання банківських послуг припинено за договором про зміну № 9 від 04.11.2014р. з 04.11.2014р. з встановленням для боржника семиденного строку для погашення заборгованості, -14.11.2015р. Ця сума зафіксована договором про зміну № 9 від 04.11.2014р. між боржником ПРАТ МОЕЗ та новим кредитором позивачем. З врахуванням отриманої від банку детальної інформації про склад переданих боргових зобов'язань, сума боргу ПАТ „Мелітопольський облійноекстракційний завод перед ПАТ ОТП Банк на момент укладення договору відступлення прав вимог від 09.09.2014р. складала: 33 773 845 грн. 16 коп. - в національній валюті, з яких: 2 395 405,58 - доларів США, що на дату платежу, - 14.11.2014р. виходячи з Валютного курсу НБУ (1541,2417 гривень за 100 доларів США), складає 36 918 989 грн. 68 коп. Детальний опис цієї суми наведений в поясненнях, наданих суду. У зв'язку з виконанням позивачем договору про відступлення права вимоги та зміну кредитора від 09.09.2014 року, керуючись п. 9 договору про надання банківських послуг № СR 12-143/200-4 від 16.08.2012р., в зв'язку з допущеними боржником - ПрАТ Мелітопольський олійноекстракційний завод порушень своєчасного повернення отриманих кредитів, погіршення фінансового стану боржника та поручителів, подальше надання банківських послуг було неможливо та припинено за договором про зміну № 9 від 04.11.2014р. з 04.11.2014р. з встановленням для боржника семиденного строку для погашення заборгованості та фіксуванням суми заборгованості з врахуванням нарахованих з 09.09.2014р. по 04.11.2014. відсотків сторони зафіксували заборгованість по договору про надання банківських послуг № СR 12-143/200-4 від 16.08.2012р. - UАН в розмірі: 33 790 027 грн. 39 коп. (тридцять три мільйони сімсот дев'яносто тисяч двадцять сім) гривень 39 копійок; - USD в розмірі: 2 425 088,27 (два мільйони чотириста двадцять п'ять тисяч вісімдесят вісім) доларів США 27 центів станом на 04.11.2014р., дата платежу 14.11.2014р. Однак з метою недопущення двозначного трактування нарахування відсотків по зобов'язанню яке відступалось, - договір про надання банківських послуг № СR 12-143/200-4 від 16.08.2012р., позивач визнав за недоцільне на теперішній час заявляти до стягнення відсотки нараховані за період з 09.09.2014р. по 04.11.2014р. Тому, керуючись ст. 22 ГПК України, заявлену до стягнення суму підтверджено банківськими розрахунками станом на 09.09.2014р. - 70 692 834 грн. 84 коп. - момент укладення договору відступлення прав вимоги, як частину існуючої заборгованості 71 166 499 грн. 17 коп. Оскільки з моменту подачі позову була також проведена реалізація майна боржника, з уточненням сум отриманих від реалізації (виправленням арифметичних помилок), за рахунок реалізації майна боржника, було погашено 16 431 413 грн. 30 коп. до часу подачі позову, що підтверджується актом звірки розрахунків та довідкою про стан реалізованого майна, що додано до позову. Таким чином загальна сума заборгованості на дату подачі позову складає: гривень з розрахунку: 33 773 845 грн. 16 коп. - 16 431 413 грн. 30 коп. = 17 342 431 грн. 86 коп. Еквіваленту доларів США: 2 395 405,58 - доларів США, що на дату, - 14.11.2014р. виходячи з Валютного курсу НБУ (1541,2417 гривень за 100 доларів США), складає 36 918 989 грн. 68 коп. Разом 17 342 431 грн. 86 коп. + 36 918 989 грн. 68 коп. = 54 261 421 грн. 54 коп. Права за іпотечним договором від 16.08.2012р. (іпотечне майно ПАТ Мелітопольський олійноекстракційний завод нерухомість за трьома адресами та обладнання) від ПАТ ОТП Банк 04.11.2015р. нотаріальним договором про відступлення прав іпотекодержателя передані позивачу в повному обсязі. На протязі місяця з 14.11.2014р. по 04.11.2014р. чотирма договорами, посвідченими нотаріально, різним юридичним особам було реалізовано іпотечне майно, нерухомість та обладнання за експертними оцінками. За рахунок реалізації майна боржника було погашено 16 431 413 грн. 30 коп. до часу подачі позову, що підтверджується актом звірки розрахунків, що додано до позову. Таким чином загальна сума заборгованості на дату подачі позову складає: Гривень з розрахунку: 33 773 845 грн. 16 коп. - 16 431 413 грн. 30 коп. = 17 342431 грн. 86 коп. Еквіваленту доларів США: 2 395 405,58 - доларів США, що на дату, - 14.11.2014р. виходячи з Валютного курсу НБУ (1541,2417 гривень за 100 доларів США), складає 36 918 989 грн. 68 коп. За час розгляду справи між позивачем та відповідачем-3 укладений договір № 10 до договору про надання банківських послуг № СR 12-143/200-4 від 16.08.2012р., за яким встановлено новий розмір зобовязання (з врахування погашених сум) та продовжено строки, а саме: Ліміт зобов'язань. Генеральний ліміт, - заборгованість - UАН в розмірі: 17 358 614 грн. 39 коп. (сімнадцять мільйонів триста пятдесят вісім шістсот чотирнадцять) гривень 39 копійок; - USD в розмірі: 2 425 088,27 (два мільйони чотириста двадцять п'ять тисяч вісімдесят вісім) доларів США 27 центів, погашення проводиться в національній валюті України по курсу НБУ на дату погашення. Строк зобовязання - згідно строків, встановлених кредитними заявками на отримання сум кредитів, але не пізніше генерального строку, встановленого договором. Генеральний строк становить період з дати укладення договору до 30.08.2015р. По закінченню генерального строку, - 30.08.2015р. ПП „Молокозавод - ОЛКОМ борг не погасив. В зв'язку з чим основному боржнику та поручителям направлені вимоги про порушення від 30.09.2015р., за формою, передбаченою договорами поруки. Згідно зазначених вимог про порушення загальна сума боргу складає: UАН в розмірі: 17 358 614 грн. 39 коп. (сімнадцять мільйонів триста пятдесят вісім шістсот чотирнадцять) гривень 39 копійок; USD в розмірі: 2 425 088, 27 (два мільйони чотириста двадцять п'ять тисяч вісімдесят вісім) доларів США 27 центів, що на кінцеву дату погашення, 30.08.2015р. за курсом НБУ склало 51 695 606 грн. 65 коп. Разом 69 054 221 грн. 04 коп. Із зазначеної суми боргу 69 054 221 грн. 04 коп. позивачем заявлена до стягнення частина суми боргу в сумі 54 261 421 грн. 54 коп.

Також, позивачем були надані пояснення на заперечення відповідача 1 ПАТ „Київський маргариновий завод вих. б/н від 26.10.2015 року, в яких зазначено наступне: заявлена позовна заява про стягнення заборгованості в сумі 54 941 567, 37 гривень за договором про надання банківських послуг № СR 12-143/200-4, що був укладений 16.08.2012 року між Приватним акціонерним товариством «Мелітопольський олійноекстракційний завод» та Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк». Відповідач-1 (ПАТ „Київський маргариновий завод) заперечив проти належного укладення договору поруки SR 12-157/200 від 16.08.2012 року, укладеного між ПАТ «ОТП «Банк» та ПАТ «Київський маргариновий завод», на підставі якого проводиться стягнення. Позивач вважає вказане заперечення таким, що не відповідає обставинам справи та нормам матеріального права з наступних підстав. Заперечення ґрунтуються, передусім, на тому, що зазначений договір поруки від імені позивача підписаний ОСОБА_7, який на той час був членом правління та виконував обов'язки голови правління, без належних на те повноважень. Однак згідно з наказом № 894к від 07.08.2012р. ОСОБА_7 призначений виконуючим обов'язки голови правління з правом підпису документів. Договір поруки SR 12-157/200 від 16.08.2012 року був ним підписаний на підставі довіреності № 4968 від 10.08.2012р., посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_8, якою йому головою правління надано право на підписання договорів в т.ч. поруки. Окрім того протоколом засідання наглядової ради № 8 від 16.08.2012р. наглядовою радою надана згода на укладення зазначеного договору. Загальними зборами акціонерів від 26.04.2012р. п. 10 попередньо схвалено всі значні право чини, а саме: кредитні договори та інші значні правочини, загальна сума яких перевищує 25% вартості активів за даними останньої річної звітності Товариства, які можуть укладатись від імені товариства та уповноваженою особою визначена голова правління. Тим самим дії, вчинені ПАТ „Київський маргариновий завод при укладені договору поруки з ПАТ „ОТП Банк відповідають п. 9.6.26. та 10.7.17 Статуту ПАТ «Київський маргариновий завод». З огляду на те, що обов'язки голови правління виконував у зазначений період ОСОБА_7 можливо стверджувати, що укладений правочин відповідає волевиявленню товариства, та укладений в межах повноважень представника. Згідно зі ст. 92 Цивільного кодексу України, встановлено, що юридична особа набуває цивільних прав та обов'язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов'язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень. У відносинах із третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження. З урахування норм цієї статті відповідно до п. 2.18. Рекомендацій Вищого господарського суду України «Про практику застосування законодавства у розгляді справ, що виникають з корпоративних відносин» № 04-5/14 від 28.12.2007р. встановлено, що розглядаючи справи про визнання недійсними правочинів, вчинених керівником товариства з перевищенням повноважень, господарським судам необхідно виходити з положень частини третьої статті 92 ЦК України, якою передбачено, що у відносинах з третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження. З матеріалів справи не вбачається, що ПАТ «ОТП Банк» на момент укладення договору поруки 16.08.2015р. знало про обмеження ОСОБА_7, який виконував обов'язки голови правління в частині підписання договору поруки. Обставини того, що до ПАТ „ОТП Банк подавались документи про фінансову звітність, передбачені п. 14 договору поруки, що зазначено представником ПАТ „ОТП Банк у відзиві, засвідчені саме головою правління ПАТ «Київський маргариновий завод» свідчить про те, що керівництво позивача було освідомлено про наявність договору поруки та в подальшому схвалило його. Справа № 910/29382/14 за позовом ПАТ «Киїівский маргариновий завод» до КТ «ОСОБА_9 і компанія Комиш-Зорянського елеватора» ПАТ «ОТП банк» про визнання недійсним договору поруки в засіданні суду 12.10.15р відкладена для призначення розгляду в колегіальному складі суду, оскільки сплив час розгляду зазначеної справи.

Публічне акціонерне товариство Київський маргариновий завод надавало суду клопотання, в якому просило суд зупинити провадження у справі № 908/5508/14 до вирішення справи № 910/29382/14 за позовом ПАТ Київський маргариновий завод до ПАТ ОТП Банк, КТ ОСОБА_9 і Компанія Комиш-Зорянського елеватора, про визнання недійсним договору поруки № SR 12-157/200 від 16.08.2012р. та набрання рішенням у справі № 910/29382/14 законної сили.

Клопотання ПАТ Київський маргариновий завод було прийнято судом, але не було задоволенню з підстав, вказаних в ухвалі суду від 12.10.2015р. (а. с. 156, т. 7).

Також, ПАТ Київський маргариновий завод надав суду заперечення на позов, які отримані судом через канцелярію суду 21.10.2015р., де вказав наступне: По-перше, ПАТ «Київський маргариновий завод» не визнає позовних вимог з огляду на те, що вважає договір поруки № SR 12-157/200 від 16.08.2012 р., укладений з ПАТ «ОТП Банк» недійсним, у зв'язку з чим ПАТ «Київський маргариновий завод» звернувся з відповідним позовом, справа розглядається господарським судом м. Києва (справа №910/29382/14). В судовому засіданні 12.10.2015 р. при розгляді справи № 910/29382/14 судом було ухвалено призначити колегіальний розгляд вказаної справи у складі трьох суддів. Дата наступного судового засідання на час подання даних заперечень невідома. По-друге, по суті позовних вимог: 08.09.2015 р. Вищим господарським судом України була ухвалена постанова по справі № 908/5508/14, якою були скасовані рішення господарського суду Запорізької області від 20.03.2015 р. та постанова Харківського апеляційного господарського суду від 15.06.2015 р. по справі № 908/5508/14 та справу направлено на новий розгляд. Скасовуючи рішення судів першої та апеляційної інстанцій, Вищий господарським суд України вказав на наступні помилки місцевого господарського суду: «Задовольняючи позовні вимоги господарський суд першої інстанції не врахував, що відповідають перед кредитором солідарно відповідно до ч. 3 ст. 554 ЦК України особи, які спільно дали поруку, якщо інше не встановлено договором поруки. При цьому згідно частини 1 статті 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, як солідарні боржники відповідають перед кредитором боржник і поручитель. Норми закону, якими врегульована порука, не містять положень щодо солідарної відповідальності поручителів за різними договорами, якщо в договорах поруки не передбачено іншого. Залишена без дослідження місцевим господарським судом в цій справі передбачена ч. 3 ст. 559 ЦК України обставина. Місцевий господарський суд поверхнево підійшов до дослідження договорів поруки, обставин переходу до нового кредитора прав та їх обсягу». З урахуванням правової позиції ВГСУ, викладеної вище, ПАТ „Київський маргариновий завод просить звернути увагу на наступне: Щодо солідарної відповідальності поручителів за різними договорами у одному провадженні: Відповідно до пункту 4.1.4 Постанови Вищого господарського суду України від 24.11.2014 р. № 1 «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з кредитних договорів», особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки (частина 3 статті 554 ЦК України). Ця норма не може бути застосована до правовідносин, що виникли з декількох договорів поруки, оскільки поручителі не несуть солідарної відповідальності один перед одним, якщо інше не передбачено договором, і таку поруку не можна вважати їхньою спільною. Таким чином, порука кількох осіб може бути визначена як спільна у разі укладення договору поруки декількома поручителями та встановлення умовами договору волевиявлення цих осіб щодо спільного забезпечення зобов'язання. Лише у такому випадку поручителі відповідають перед кредитором солідарно з боржником та солідарно між собою (спільна порука). Таким чином, Вищим господарським судом України, постановою Пленуму № 1 від 24.11.2014 р. було визначено загальне правило, за яким є неможливою солідарна відповідальність поручителів за різними договорами поруки. Також, Вищим господарським судом України, постановою по справі № 908/5508/14 від 08.09.2015 р. були надані конкретні вказівки щодо даного позову, якими зазначено про помилковість дій суду першої інстанції при притягненні поручителів за різними договорами до солідарної відповідальності у одному позові. Враховуючи викладене, ПАТ „Київський маргариновий завод вважає, що зазначений позов по суті і змісту є вимогами про солідарну відповідальність поручителів за різними договорами, і при таких обставинах та такому колі осіб-відповідачів задоволенню не підлягає. Щодо дослідження договорів поруки, обставин переходу до нового кредитора прав та їх обсягу, то ПАТ „Київський маргариновий завод зазначає таке: як вказує позивач, ним за договорами про відступлення права вимоги було отримано право вимоги з поручителів за договором поруки SR 12-157/200 від 16.08.2012 р. та договором поруки SR 12-158/200 від 16.08.2012 р. Відповідно до статей 512, 514 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою, у тому числі внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). При цьому, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. У свою чергу, стаття 553 ЦК України визначає, що договором поруки є правочин, відповідно до якого поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Враховуючи те, що договором надання банківських послуг № СR 12-143/200-4 від 16.08.2012 р. було передбачено певні умови кредитування, а саме: сума кредитних заявок, проценти по ним, валюта кредитування та графік погашення заборгованості, то право вимоги за даним договором виникає зі складу підтвердженої відповідними розрахунками та документами заборгованості, що існувала на момент укладання договору відступлення права вимоги. При цьому, самі по собі вимоги ПАТ «ОТП Банк» та листи з ПРАТ «МОЕЗ» не можуть бути безспірними доказами обсягу таких вимог. Отже, виходячи зі змісту ст.ст. 512, 514, 553, 1054 ЦК України відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. Аналогічна правова позиція щодо можливості відступлення лише того права, яке існувало на момент укладання угоди, викладена у Постанові Верховного суду України від 02.10.2012 року у справі № 3-42гс12. У даному випадку, обов'язковою умовою права вимоги нового кредитора у боржника є не акт прийому - передачі за договором відступлення права вимоги, а документально підтверджений обсяг відповідальності, що існував на момент укладання договору про відступлення права вимоги. Однак, новий кредитор при зверненні до суду не порахував необхідним надати жодних документів, з яких би вбачався обсяг заборгованості боржника (розрахунок сум заборгованості з урахування несплачених процентів, пені, тощо). При таких обставинах, ПАТ „Київський маргариновий завод вважає, що позивач не має підтвердження права вимоги саме тих сум та обсягів заборгованості, на яких він наполягає. Щодо виникнення у нового кредитора підстав для звернення з позовом до поручителів за договором кредиту: відповідно до ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов'язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. При цьому, боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні. Крім того, за нормою ст. 527 ЦК України кожна із сторін у зобов'язанні має право вимагати доказів того, що обов'язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред'явлення такої вимоги. Таким чином, для виникнення у боржника обов'язку перед новим кредитором, останній повинен довести боржникові факт переходу до нього права вимоги. Відповідно до ст. ст. 208, 547 ЦК України, кредитний договір між юридичною та фізичною особою належить вчиняти у письмовій формі. У свою чергу, правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. За змістом ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Крім того, за статтею 207 ЦК України, правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Отже, правочин щодо відступлення права вимоги повинен містити підписи (печатки) сторін та бути підписаний особами, що мають відповідні повноваження. Відповідно, за змістом ст. ст. 207, 208, 547 ЦК України доказом здійснення такого правочину для сторонніх осіб є: сам правочин у письмовій формі, з підписами та печатками сторін, відповідні додатки до даного правочину, що підтверджують обсяг повноважень осіб, які його уклали від імені юридичної особи, та інші документи щодо розміру та характеру прав, які передаються. При таких обставинах, направлення боржнику тільки фотокопій зазначених угод, без жодних доказів повноважень осіб, які нібито підписали такі договори від імені сторін, безумовно не є доказом переходу прав у зобов'язанні до нового кредитора. Крім того, відповідно до ст. 1, 2, 3, 34 Закону «Про нотаріат» фотокопія договорів, угод та документів, що підтверджують повноваження осіб може бути посвідчена нотаріусом, що буде у встановленому законом порядку свідчити про вірність таких копій, але позивач не порахував необхідним жодним передбаченими законом способом довести вірність копій направлених документів. Отже, ПАТ «Київський маргариновий завод» вважає, що позивач, у передбаченому законом порядку не повідомив ПАТ «Київський маргариновий завод» про отримання ним права вимоги, що виключає відповідальність останнього за договорами про відступлення права вимоги. Таким чином, позовні вимоги позивача є необґрунтованими та безпідставними. Задоволення зазначених вимог, заявлених при таких обставинах та у такій спосіб, є такими, що суперечать нормам діючого законодавства та судовій практиці Вищого господарського та Верховного судів України. Просить відмовити у задоволенні позову Командитного товариства «ОСОБА_1 та компанія «Комиш-Зорянського елеватора» до Публічного акціонерного товариства «Київський маргариновий завод», Приватного підприємства «Молокозавод Олком», Приватного акціонерного товариства «Мелітопольський олійноекстракційний завод» про стягнення заборгованості, у повному обсязі.

Крім цього, ПАТ „Київський маргариновий завод надало суду 26.10.2015 року клопотання за вх. № 09-06/39438, в якому просило розєднати у самостійна провадження позовні вимоги позивача до Приватного підприємства „Молокозавод-ОЛКОМ, Приватного акціонерного товариства „Мелітопольський олійноекстракційний завод про стягнення солідарно заборгованості у розмірі 54 261 421 грн. 54 коп., та позовні вимоги позивача до Публічного акціонерного товариства „Київський маргариновий завод, Приватного акціонерного товариства „Мелітопольський олійноекстракційний завод про стягнення солідарно заборгованості в розмірі 54 261 421 грн. 54 коп. Розєднані в окремі провадження справи ПАТ „Київський маргариновий завод просив передати для визначення іншого складу суду автоматизованою системою розподілу справ , за правилами статті 2-1 ГПК України.

Однак, в судовому засіданні 26.10.2015 року представник ПАТ „Київський маргариновий завод відкликав вказане вище клопотання за вх. № 09-06/39438 від 26.10.2015 року, про що прямо вказано на першій сторінці клопотання.

ПП Молокозавод-Олком надало суду письмові пояснення за вх. № 09-06/37923 від 12.10.2015р., де вказав наступне: рішенням господарського суду міста Києва у справі № 910/3516/15-г від 07.04.2015р. позов ПП Молокозавод-ОЛКОМ до ПАТ ОТП Банк, за участю третіх осіб без самостійних вимог на стороні відповідача: КТ ОСОБА_1 та компанія Комиш - Зорянського елеватора та ПрАТ Мелітопольський олійноекстракційний завод, про розірвання договору поруки № SR 12-158/200 від 16.08.2012р. - задоволено, розірвано договір поруки № SR 12-158/200 від 16.08.2012р. Постановою Київського апеляційного господарського суду від 19.08.2015р. рішення скасовано, прийнято нове, яким в позові відмовлено повністю. Не погоджуючись із вказаною постановою, ПП Молокозавод-ОЛКОМ оскаржив її в касаційному порядку. Станом на момент надання даних письмових пояснень матеріали справи № 910/3516/15-г витребувані Київським апеляційним господарським судом в суді першої інстанції для передачі матеріалів разом з касаційною скаргою до Вищого господарського суду України т. 7, ар. с. 134).

Також, ПП Молокозавод-Олком надало суду відзив на позов №475 від 21.10.2015р., де вказано, що позовні вимоги не визнає в повному обсязі з наступних причин. 1. Матеріали справи не містять належних і допустимих доказів в підтвердження обґрунтованості заявленої до стягнення суми. Із матеріалів справи вбачається, що ПП «Молокозавод-ОЛКОМ» (так само, які і ПрАТ «Київський маргариновий завод») не є позичальниками ПрАТ «ОТП Банк». Зобов'язання ПП «Молокозавод-ОЛКОМ» перед ПрАТ «ОТП Банк» (який в подальшому було замінено на позивача) виникли на підставі договору поруки № SR 12-158/200 від 16.08.2012 року. Відповідно до змісту пункту 4 Договору поруки, укладеного між ПАТ «ОТП Банк» та ПП «Молокозавод-ОЛКОМ» та Клієнт (ПрАТ «МОЕЗ») відповідають перед ОСОБА_10 як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед ОСОБА_10 в тому ж обсязі, що і Клієнт, в таких же порядку та строках, що і Клієнт. ОСОБА_10 має право вимагати виконання боргових зобов'язань частково або в повному обсязі як від Клієнта та Поручителя разом, так і від будь-кого з них окремо. ОСОБА_10, у разі одержання виконання боргових зобов'язань Клієнтом та/або Поручителем не в повному обсязі, має право вимагати/отримати неодержанні/невиконанні боргові зобов'язання від Клієнта та/або Поручителя. 1 Клієнт, і Поручитель залишаються зобов'язаними доти, доки Боргові зобов'язання не будуть виконані в повному обсязі. Умовами договору поруки не передбачено обов'язку ОСОБА_10 (або позичальника, Клієнта) повідомляти поручителя про хід виконання умов Договору про надання банківських послуг №. CR 12-143/200-4 від 16.08.2012 року (основного зобов'язання). Так само відсутній обов'язок ОСОБА_10 та Клієнта на/давати поручителю відомості про здійснення певних траншів з виконання Договору про надання банківських послуг, розрахунки поточної заборгованості на певні періоди, розрахунки відсотків, штрафних санкцій тощо. В свою чергу, умовами договору поруки не передбачено навіть право ПП «Молокозавод-ОЛКОМ» на отримання цієї інформації. У зв'язку з цим, ПП «Молокозавод-ОЛКОМ» позбавлене можливості перевірити правильність розрахунків заявленої до стягнення суми заборгованості ПрАТ «МОЕЗ» перед ОСОБА_10. Матеріали справи не містять детального розрахунку заявленої до стягнення суми боргу. Відповідно ч. 2 ст. 34 ГПК України, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Всупереч наведеній процесуальній нормі, позивачем не було надано єдиний первинний бухгалтерський документ, яким банк може обґрунтовувати наявність заборгованості клієнта - виписку про рух коштів по рахунку, що належить боржнику (ПрАТ «МОЕЗ»), його балансового рахунку, складені відповідно до Плану рахунків бухгалтерського обліку банків України та Інструкції про застосування планів рахунків бухгалтерського обліку банків, затвердженого Постановою правління НБУ № 280 від 17.06.2004 р. Крім того, із наданого розрахунку неможливо зробити аналіз розміру наданих позивачем сум, які були надані відповідачу протягом дії кредитного договору. Втім, встановлення цього факту є необхідною умовою для того, щоб визначити правильність нарахування позивачем процентів за користування кредитними коштами та правомірність нарахування штрафних санкцій та підвищених процентних ставок за відповідні періоди. Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду «Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18.12.2009 року передбачено, що відповідно до принципу безпосередності судового розгляду рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення. Враховуючи викладене, ПП „Молокозавод - ОЛКОМ вважає, що позивач не надав суду достатніх та беззаперечних доказів в обґрунтування своїх позовних вимог. Більше того, ймовірно, саме виходячи із наведених вище доводів, в ухвалі про порушення провадження у справі від 24.09.2015 року суд зобов'язав позивача надати (крім іншого) детальний та обґрунтований розрахунок спірної суми, надати суду всі документи на підтвердження розміру спірної суми, договір про надання банківських послуг СR 12-143/200-4 від 16.08.2012 року (оригінал суду для огляду, читаєму копію до матеріалів справи) у повному обсязі, з усіма додатками, доповненнями та додатковими угодами, докази виконання вказаного договору сторонами, всі первинні документи на підтвердження наявності заборгованості відповідачів в сумі 54 941 567 грн. 37 коп. з урахуванням підписаного між позивачем та ПАТ Мелітопольський олійноекстракційний завод акту звірки від 18.03.2015 року на суму заборгованості в розмірі 54 735 085 грн. 87 коп. Ненадання цих доказів безумовно унеможливлює задоволення заявлених позовних вимог як таких, що не підтверджені належними й допустимими доказами. До цього моменту позовні вимоги не можна вважати такими, що обґрунтовані належними і допустимими доказами, а відтак задоволенню не підлягають. 2. Зобов'язання ПП «Молокозавод-ОЛКОМ» як поручителя припинено. ПП „Молокозавод - ОЛКОМ наполягає на тому, що зобов'язання як поручителя, що виникли на підставі договору SR 12-158/200 від 16.08.2012 року, припинились. На дану обставину вказав і Вищий господарський суд України в постанові 08.09.2015 року у цій справі. Положеннями Договору поруки унормовано, що у разі порушення боргових зобов'язань та/або умов Договору поруки, тобто невиконання та/або неналежне виконання боргових зобовязань Клієнтом та/або Поручителем в порядку та строки, встановлені Договором, ОСОБА_10 направляє/надсилає Клієнту/Поручителю письмове повідомлення про порушення (надалі - Повідомлення про порушення), суттєво за формою, що наведена в п. 20 Договору поруки. Як вбачається з матеріалів справи, Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» звернулось до Приватного акціонерного товариства «Мелітопольський олійноекстракційний завод» з листом № 207-197/1 від 04.09.2014 р. про погашення суми боргу за Кредитним договором. ПП «Молокозавод-ОЛКОМ» наполягає, що до моменту відкриття провадження у справі отримував від позивача вимогу встановленої форми про виконання обов'язків як поручителя. В силу вимог ч. 4 ст. 599 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. У зв'язку з цим, зобов'язання ПП «Молокозавод-ОЛКОМ» як поручителя за договором № SR 12-158/200 від 16.08.2012 року припинились. Пояснення щодо обставин справи з урахуванням постанови Вищого господарського суду України у цій справі наступні: Скасовуючи рішення судів першої та апеляційної інстанції, Вищий господарський суд України вказав на наступні помилки місцевого господарського суду: «Задовольняючи позовні вимоги, господарський суд першої інстанції не врахував, що відповідають перед кредитором солідарно відповідно до ч. 3 ст. 554 ЦК України особи, які спільно дали поруку, якщо інше не встановлено договором поруки. При цьому згідно ч. 1 статті 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, як солідарні боржники відповідають перед кредитором боржник і поручитель. Норми закону, якими врегульована порука, не містять положень щодо солідарної відповідальності поручителів за різними договорами, якщо в договорах поруки не передбачено іншого. Залишена без дослідження місцевим господарським судом в цій справі передбачена ч. 3 ст. 559 ЦК України обставина. Місцевий господарський суд поверхнево підійшов до дослідження договорів поруки, обставин переходу до нового кредитора прав та їх обсягу». З урахуванням правової позиції ВГСУ, викладеної вище, ПП „Молокозавод - ОЛКОМ просить суд звернути увагу на наступне: 1) Щодо солідарної відповідальності поручителів за різними договорами у одному провадженні: Відповідно до пункту 4.1.4 Постанови Вищого господарського суду України від 24.11.2014 року № 1 «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з кредитних договорів» особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки (частина третя статті 554 ЦК України). Ця норма не може бути застосована до правовідносин, що виникли з декількох договорів поруки, оскільки поручителі не несуть солідарної відповідальності один перед одним, якщо інше не передбачено договором, і таку поруку не можна вважати їхньою спільною. Таким чином, порука кількох осіб може бути визначена як спільна у разі укладення договору поруки декількома поручителями та встановлення умовами договору волевиявлення цих осіб щодо спільного забезпечення зобов'язання. Лише у такому випадку поручителі відповідають перед кредитором солідарно з боржником та солідарно між собою (спільна порука). Таким чином, Вищим господарським судом України, постановою Пленуму № 1 від 24.11.2014 р. було визначено загальне правило, за яким є неможливою солідарна відповідальність поручителів за різними договорами поруки. Також, Вищим господарським судом України, Постановою по справі № 908/5508/14 від 08.09.2015 р. були надані конкретні вказівки щодо даного позову, якими зазначено про помилковість дій суду першої інстанції при притягненні поручителів за різними договорами до солідарної відповідальності у одному позові. Враховуючи викладене, ПП „Молокозавод - ОЛКОМ вважає, що зазначений позов по суті і змісту є вимогами про солідарну відповідальність поручителів за різними договорами і при таких обставинах та такому колі осіб-відповідачів задоволенню не підлягає. 2. Щодо дослідження договорів поруки, обставин переходу до нового кредитора прав та їх обсягу: Як вказує позивач, ним за договорами про відступлення права вимоги було отримано право вимоги з поручителів за договором поруки SR 12-157/200 від 16.08.2012 р. та договором поруки SR 12-158/200 від 16.08.2012р. Відповідно до статей 512, 514 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою, у тому числі внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). При цьому до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. У свою чергу, стаття 553 ЦК України визначає, що договором поруки є правочин. відповідно до якого поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Враховуючи те, що договором надання банківських послуг № CR 12-143/200-4 від 16.08.2012 р. було передбачено певні умови кредитування, а саме: сума кредитних заявок, проценти по ним, валюта кредитування та графік погашення заборгованості, то право вимоги за даним договором виникає зі складу підтвердженої відповідними розрахунками та документами заборгованості, що існувала на момент укладання договору відступлення права вимоги. При цьому, самі по собі вимоги ПАТ «ОТП Банк» та листи з ПРАТ «МОЕЗ» не можуть бути безспірними доказами обсягу таких вимог. Отже, виходячи зі змісту ст.ст. 512, 514, 553, 1054 ЦК України відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. Аналогічна правова позиція, щодо можливості відступлення лише того права, яке існувало на момент укладання угоди, викладена у Постанові Верховного суду України від 02.10.2012 р. у справі № 3-42гс12. У даному випадку, обов'язковою умовою права вимоги нового кредитора у боржника є не акт прийому передачі за договором відступлення права вимоги, а документально підтверджений обсяг відповідальності що існував на момент укладання договору про відступлення права вимоги. Однак, новий кредитор, при зверненні до суду не порахував необхідним надати жодних документів, з яких би вбачався обсяг заборгованості боржника (розрахунок сум заборгованості з урахування несплачених процентів, пені, тощо). При таких обставинах, ПП „Молокозавод - ОЛКОМ вважає, що позивач не має підтвердження права вимоги саме тих сум та обсягів заборгованості на яких він наполягає. 3. Щодо виникнення у нового кредитора підстав для звернення з позовом до поручителів за договором кредиту, зазначається наступне: відповідно до ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов'язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. При цьому, боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні. Крім того, за нормою ст. 527 ЦК України кожна із сторін у зобов'язанні має право вимагати доказів того, що обов'язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред'явлення такої вимоги. Таким чином, для виникнення у боржника обов'язку перед новим кредитором, останній повинен довести боржникові факт переходу до нього права вимоги. Відповідно до ст. ст. 208, 547 ЦК України, кредитний договір між юридичною та фізичною особою належить вчиняти у письмовій формі. У свою чергу, правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. За змістом ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Крім того, за статтею 207 ЦК України, правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Отже, правочин щодо відступлення права вимоги повинен містити підписи (печатки) сторін та бути підписаний особами, що мають відповідні повноваження. Відповідно, за змістом ст.ст. 207, 208, 547 ЦК України доказом здійснення такого правочину для сторонніх осіб є: сам правочин у письмовій формі, з підписами та печатками сторін, відповідні додатки до даного правочину, що підтверджують обсяг повноважень осіб, які його уклали від імені юридичної особи та інші документи щодо розміру та характеру прав, які передаються. При таких обставинах, направлення боржнику тільки фотокопій зазначених угод, без жодних доказів повноважень осіб, які нібито підписали такі договори від імені сторін, безумовно не є доказом переходу прав у зобов'язанні до нового кредитора. ПП «Молокозавод-Олком» зазначає, що відповідно до ст. 1, 2, 3, 34 Закону «Про нотаріат» фотокопія договорів, угод та документів, що підтверджують повноваження осіб, може бути посвідчена нотаріусом, що буде у встановленому законом порядку свідчити про вірність таких копій, але позивач не порахував необхідним, жодним передбаченими законом способом, довести вірність копій направлених документів. Отже, ПП «Молокозавод-Олком» вважає, що позивач, у передбаченому законом порядку не повідомив ПП «Молокозавод-Олком» про отримання ним права вимоги, що виключає відповідальність останнього за договорами про відступлення права вимоги. Таким чином, позовні вимоги позивача є необґрунтованими та безпідставними. Задоволення зазначених вимог, заявлених при таких обставинах та у такій спосіб, є такими, що суперечать нормам діючого законодавства та судовій практиці Вищого господарського та Верховного судів України. На підставі викладеного, ПП «Молокозавод-Олком» просить прийняти цей відзив та врахувати викладені в ньому доводи під час прийняття рішення, а також повністю відмовити в задоволенні позову.

Крім цього, від Приватного підприємства „Молокозавод - ОЛКОМ надійшли додаткові заперечення на позов вих. б/н від 26.10.2015 року, в яких зазначено наступне: 02.12.2014р. позивач звернувся з позовом до господарського суду Запорізької області про стягнення заборгованості з ПП «Молокозавод Олком», ПАТ «Київський маргариновий завод», ПАТ «Мелітопольський олійноекстракційний завод». Підставою для звернення з позовом, на думку позивача, стали наступні обставини: ПАТ «Мелітопольський олійноекстракційний завод», за договором про надання банківських послуг № СR 12-143/200-4, що був укладений 16.08.2012 р. між ПАТ «Мелітопольський олійноекстракційний завод» та ПАТ «ОТП Банк», був отриманий кредит з лімітом кредитування до 95 000 000 грн. В зв'язку з невиконанням платежів за цим договором між ПАТ «ОТП Банк» та КТ «ОСОБА_1 та компанія «Комиш-Зорянського елеватора» (позивачем у справі) був укладений договір про відступлення права вимоги та заміну кредитора (цесія) від 09.09.2014 р., відповідно до якого позивач набув право вимоги від ПАТ «Мелітопольський олійноекстракційний завод» наступних сум заборгованості: 33 790 027 , 39 грн.; 2 425 088, 27 доларів США. Надалі, за договором про відступлення права вимоги від 04.11.2014 р. позивач набув право вимоги за договорами поруки з поручителів - ПП «Молокозавод - ОЛКОМ» та ПАТ «Київський маргариновий завод». Надалі, позивачем було припинено дію кредитного договору в частині подальшого надання банківських послуг та, змінивши строки та порядок погашення заборгованості, з 04.11.2014 р. виставлено для боржника (ПАТ «Мелітопольський олійноекстракційний завод») вимогу щодо сплати усієї суми заборгованості у семиденний строк. В зв'язку з невиконанням боржником зобов'язання у встановлений строк, позивач 14.11.2014 р. звернувся з відповідними вимогами про погашення заборгованості боржника до поручителів за кредитним договором («Молокозавод - Олком», ПАТ «Київський маргариновий завод»). Враховуючи вищенаведені тези, що викладені у позовній заяві позивача, та виходячи з правових позицій, викладених у пункті 3.12 Постанови пленуму ВГСУ від 26.12.2011 р. № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», на думку ПП „Молокозавод - ОЛКОМ вбачаються наступні висновки: предметом даного позову є вимоги позивача щодо солідарного стягнення з боржника (ПАТ «Мелітопольський олійноекстракційний завод») та поручителів (ПП «Молокозавод - Олком», ПАТ «Київський маргариновий завод») заборгованості за кредитним договором. Підставами позову є наявність господарсько-правових угод щодо, надання кредиту, поруки, відступлення права вимоги та докази щодо наявності заборгованості. У свою чергу, предметом спору у даній справі щодо частини стягнення заборгованості з поручителів (ПП «Молокозавод - Олком», ПАТ «Київський маргариновий завод») є наявність/відсутність у поручителів обов'язку виконати зобов'язання боржника, яке виникло відповідно до договору та вимог та ним виконане не було. Разом з цим, при повторному розгляді справи у першій інстанції позивач надав заяву від 07.10.2015 р. про зміну (доповнення) підстав позовних вимог по справі. Уданій заяві позивач вказав наступне: «За час розгляду справи між позивачем та відповідачем-3 був укладений договір № 10 до договору про надання банківських послуг № СR 12-143/200-4 від 16.08.2012 р., за яким встановлено новий розмір зобов'язання (з врахуванням погашених сум) та продовжено строки, а саме: «Ліміт зобов'язань. Генеральний ліміт, - заборгованість у гривнях в розмірі: 17 358 614, 39 (сімнадцять мільйонів триста п'ятдесят вісім тисяч шістсот чотирнадцять) гривен, 39 копійок; у доларах США в розмірі: 2 425 088, 27 (два мільйони чотириста двадцять п'ять тисяч вісімдесят вісім) доларів США, 27 центів, погашення проводиться в національний валюті України по курсу НБУ на дату погашення. Строк зобов'язання. Згідно строків, встановлених кредитними заявками на отримання сум кредиті, але не пізніше генерального строку, встановленого договором. Генеральний строк становить період з дати укладання договору до 30.08.2015р. По закінченню генерального строку - 30.08.2015 р. Відповідач-3 борг не погасив. В зв'язку з чим основному боржнику та поручителям направлені вимоги про порушення від 30.09.2015 р. за формою, передбаченою договорами поруки. Таким чином, під час розгляду справи, кредитором та боржником за основним кредитним договором, було змінено (збільшено) строк повернення заборгованості по кредиту з трьохденного з моменту вимоги від 04.11.2014 р. до генерального строку -30.08.2015 р. Відповідно до ст. ст. 553, 554 ЦК України поручитель несе відповідальність перед кредитором боржника у разі порушення боржником свого обов'язку. Отже, відповідальність поручителя наступає тільки після невиконання боржником свого обов'язку та не може настати до строку відповідальності боржника. Враховуючи те, що вищезазначеною угодою від 05.12.2014 р. до договору про надання банківських послуг № СR 12-143/200-4 від 16.08.2012 р. було визначено інший строк виконання стягнення заборгованості, остаточний день якої був встановлений 30.08.2015 р., то будь-які обов'язки як у боржника, так і у поручителя, щодо сплати заборгованості на дату звернення з позовом (02.12.2014р.,) до дня її остаточного погашення є припиненими. Більш того, не надавши своєчасно та відповідально судам першої, апеляційної та касаційної інстанції зазначеного договору, позивач ввів їх до омани щодо існування предмету спору взагалі, оскільки будь-які вимоги щодо повернення суми заборгованості боржником та поручителями, при таких обставинах могли бути заявлені тільки після 30.08.2014 р. Отже, виходячи з викладеного, на момент розгляду судом першої інстанції (з 05.12.2014 р.) був відсутній предмет спору (наявність/відсутність у поручителів обов'язку виконати зобов'язання боржника яке виникло відповідно до договору та вимог та ним виконане не були). Відповідно до пункту 4.4. Постанови пленуму ВГСУ від 26.12.2011 р. № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», у разі відсутності предмета спору господарський суд припиняє провадження у справі на підставі пункту 1-1 частини першої статті 80 ГПК України. При цьому, як вказав Вищий господарський суд України, припинення провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до порушення провадження у справі, то зазначена обставина тягне за собою відмову в позові, а не припинення провадження у справі. Враховуючи те, що строк виконання зобов'язання боржником був збільшений до 30.08.2015р., по договору, що був укладений до відкриття провадження у справі (05.12.2014 р.) то ПП „Молокозавод - ОЛКОМ вважає, що існують усі передбачені законодавством та правовою позицію Вищого господарського суду України підстави для відмови у позові. Крім того, щодо використання угоди від 05.12.2014 р. до договору про надання банківських послуг № СR 12-143/200-4 від 16.08.2012 р., та нових вимог до поручителів від 30.09.2015 р., як підстави для стягнення грошей по первинному позову від 04.12.2014 р., ПП „Молокозавод - ОЛКОМ зазначає таке: відповідно до частин 1, 2 статті 1 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. За приписами вказаної норми, до господарського суду вправі звернутися кожна особа, яка вважає, що її право чи охоронюваний законом інтерес порушено чи оспорюється. Тобто, в контексті цієї норми має значення лише суб'єктивне уявлення особи про те, що її право чи законний інтерес потребує захисту. Водночас, порушення права чи законного інтересу або спір щодо них повинні існувати на момент звернення до суду. Також, статтею 54 ГПК України визначено, що позовна заява повинна містити, зокрема, виклад обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги; зазначення доказів, що підтверджують позов; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; законодавство, на підставі якого подається позов. Таким чином, діючим законодавством передбачено чіткий механізм захисту порушеного права позивачем, відповідно до якого особа звертається за захистом свого порушеного і оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу (на момент звернення з позовом). Аналогічні правові позиції викладені у Постанові Вищого господарського суду України від 18.10.2011 р. по справі № 15/158-10 та Постанові пленуму ВГСУ від 26.12.2011 р. № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції». Отже, звернення з позовом без існуючого предмету позову та підстав для його задоволення, з метою уточнити його у майбутньому та стягнути грошові кошти, коли порушення прав і інтересів відбудеться під час слухання справи, діючим законодавством не передбачається. Разом з тим, додаткові підстави, сформовані, виготовлені, або іншим шляхом здобуті стороною, які надають певні приводи для задоволення позову, не на момент звернення з ним, а через деякий строк після початку розгляду справи, не є підставою для задоволення позову, оскільки відповідно до ст. ст. 1,2, 54 ГПК України, справа розглядається судом щодо існуючого на момент звернення до суду порушення прав та інтересів. На підставі викладеного, Приватне підприємство „Молокозавод - ОЛКОМ просить відмовити в задоволенні позову у повному обсязі.

26.10.2015 року за вх. № 09-06/39441 від Приватного підприємства „Молокозавод - ОЛКОМ надійшло клопотання про витребування доказів. В обґрунтування вимог клопотання ПП „Молокозавод - ОЛКОМ зазначає таке: Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Як зазначив ПП «Молокозавод-ОЛКОМ» в відзиві на позовну заяву, умовами договору поруки не передбачено обов'язку ОСОБА_10 (або позичальника, Клієнта) повідомляти поручителя про хід виконання умов Договору про надання банківських послуг № SR 12-143/200-4 від 16.08.2012 року (основного зобов'язання). Так само відсутній обов'язок ОСОБА_10 та Клієнта надавати поручителю відомості про здійснення певних траншів з виконання Договору про надання банківських послуг, розрахунки поточної заборгованості на певні періоди, розрахунки відсотків, штрафних санкцій тощо. В свою чергу, умовами договору поруки не передбачено навіть право ПП «Молокозавод-ОЛКОМ» на отримання цієї інформації. У зв'язку з цим, ПП «Молокозавод-ОЛОКОМ» позбавлене можливості перевірити правильність розрахунків заявленої до стягнення суми заборгованості ПАТ Мелітопольський олійноекстракційний завод перед ОСОБА_10. Матеріали справи не містять детального розрахунку заявленої до стягнення суми боргу. Відповідно ч. 2 ст. 34 ГПК України, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Всупереч наведеній процесуальній нормі, позивачем не було надано відповідні докази. ПП «Молокозавод-ОЛКОМ» наполягає на тому, що для прийняття законного та обґрунтованого рішення у справі необхідним є підтвердження належними і допустимими доказами розміру заявленої до стягнення суми боргу, а також наявності у поручителів обов'язку щодо солідарного виконання зобов'язань за Договору про надання банківських послуг № СR 12-143/200-4 від 16.08.2012 року. При цьому, ПП «Молокозавод-ОЛКОМ» не є боржником (позичальником) за Договором про надання банківських послуг № СR 12-143/200-4 від 16.08.2012р., відтак не має можливості перевірити правильність розрахунку та реальний обсяг заборгованості ПрАТ «МОЕЗ» перед ПАТ «ОТП Банк» за зобов'язаннями, що були відступлені позивачу за договором про відступлення права вимоги та зміну кредитора від 09.09.2014 року, укладеного між ОСОБА_10 та позивачем. Водночас, пунктом 7 договору про відступлення права вимоги та зміну кредитора від 09.09.2014 року, укладеного між ОСОБА_10 та позивачем унормовано, що Банк відповідно до положень Договору цесії за умови (обставин) належного виконання Новим кредитором ОСОБА_11, зобов'язується передати Новому кредитору, за ОСОБА_5 приймання-передачі згідно форми, передбаченої п. 19 Договору цесії, документи, що підтверджують права вимоги, протягом трьох робочих днів з дня повного виконання новим кредитором ОСОБА_11. Відповідно до п. 4.1. договору про відступлення прав за договорами поруки від 04.11.2014 р., Банк мав передати позивачу всі документи, які бути представлені поручителем для укладання договору поруки (правовстановлюючі, установчі документи, документи, що підтверджують повноваження представників тощо).Таким чином, позивач має бути єдиною особою, яка має в своєму розпорядженні наступні документи, що підтверджують ті обставини, на які посилається позивач в обґрунтування позовних вимог. Також, ПП „Молокозавод - ОЛКОМ звертає увагу на той факт, що умовами договорами про зміни договору про надання банківських послуг № СR 12-143/200-4 від 16.08.2012 року сторони (Банк та ПрАТ «МОЕЗ») неодноразово змінювали відсоткову ставку за надання кредитних коштів, а також інші умови кредитування, що впливали на загальних обсяг зобов'язання боржника. Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України встановлено, що порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. У зв'язку з цим, відсутність згоди ПП «Молокозавод-ОЛКОМ» та ПрАТ «Київський маргариновий завод», вчиненої у той самій формі, що й договір поруки, має наслідком припинення зобов'язання поруки і, як наслідок, відмову в задоволенні позовних вимог до поручителів у цій справі. ПП «Молокозавод-ОЛКОМ» не надавало такої згоди на укладення договорів про зміни до договору про надання банківських послуг № СR 12-143/200-4 від 16.08.2012 року. Якщо позивач (чи третя особа) мають інші відомості та докази в підтвердження цьому, ПП „Молокозавод ОЛКОМ вважає за необхідне витребувати ці докази у вказаних осіб. Також, ПП „Молокозавод - ОЛКОМ звертає увагу суду на те, що умовами договору поруки № SR 12-158/200 від 16.08.2012 року сторони визначили генеральний ліміт кредитування на рівні 95 000 000, 00 грн. або еквівалент цієї суми в доларах США зі строком повернення до 30.08.2015 року. При цьому, із Договору про зміни № 10 від 05.12.2014 р вбачається, що сума боргу ПрАТ «МОЕЗ» перед позивачем складає 17 358 614,39 грн. та 2 425 088,27 доларів США. При цьому, умовами договору про надання банківських послуг № СR 12-143/200-4 від 16.08.2012 р. (з урахуванням договорів про зміни до нього) передбачено, що ліміт зобов'язання позичальника в валюті визначено в сумі 2 000 000,00 доларів США. У зв'язку з цим, необхідно вивчити розрахунки та документи, що стали підставою для збільшення розміру зобов'язання в доларах США. Відповідно до ст. 38 ГПК України, сторона або прокурор у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування господарським судом доказів. У клопотанні повинно бути зазначено: 1) який доказ витребовується; 2) обставини, що перешкоджають його наданню; 3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має підприємство чи організація; 4) обставини, які може підтвердити цей доказ. У разі задоволення клопотання суд своєю ухвалою витребовує необхідні докази. З огляду на вказане, ПП „Молокозавод - ОЛКОМ просить суд витребувати наступні докази:

1) у Командитного товариства «ОСОБА_1 та компанія «Комиш-Зорянського елеватора»:

- інструкцію про проведення розрахунково-касових операцій з юридичними особами (за наявності такої). Положення про кредитно-заставне кредитування юридичних осіб (за наявності такого). Положення про облікову політику (за наявності такої);

- кредитну справу по договору про надання банківських послуг № СR 12-143/200-4 від 16.08.2012 року (заяви на отримання кредиту/кредитних траншів, розрахунок окупності кредитного проекту, висновок про можливість видачі кредиту, розрахунок терміну використання і погашення кредиту, сплати процентів, розпорядження бухгалтерії за підписом керуючого банку і начальника кредитного відділу про видачу кредиту, платіжні документи);

- Графіки погашення кредиту;

- заяви на видачу готівки. Меморіальні ордери. Розпорядження відділу бухгалтерського обліку щодо перерахування грошових коштів, розпорядження бухгалтерії за підписом керуючого банку і начальника кредитного відділу про видачу кредиту. Квитанції. Платіжні доручення;

- протоколи засідання кредитного комітету;.

- виписки банку по руху грошових коштів по рахунку 2600 та 2650 за період з 16.08.2012р. по 09.09.2014р. з первинними документами;

- виписки банку по руху грошових коштів та відсоткам по рахункам згідно з договором про надання банківських послуг № СR 12-143/200-4 від 16.08.2012р. за період з 16.08.2012р. по 09.09.2014р. з первинними документами;

- виписки банку по нарахуванню та сплаті комісії, пені за користування кредитом та пені за прострочення сплати процентів, штрафів, інших платежів за договором про надання банківських послуг № СR 12-143/200-4 від 16.08.2012р. за період з 16.08.2012р. по 09.09.2014р. з первинними документами;

- розрахунок щомісячних платежів за користування кредитом та сплаті процентів (алгоритм, формула) інструкція або інші нормативні документи банку;

- розширений розрахунок заборгованості, здійснений за умовами договору про надання банківських послуг № СR 12-143/200-4 від 16.08.2012р. станом на 09.09.2014р., із деталізацією розрахунку суми основного боргу, відсотків та штрафних санкцій за порушення зобов'язань як в українських гривнях, так і в доларах США;

2) у Публічного акціонерного товариства «Мелітопольський олійноекстракційний завод»:

- відомості бухгалтерського обліку з первинними документами, виписками банку по отриманню та сплаті кредиту, процентів, пені та інших платежів за договором про надання банківських послуг № СR 12-143/200-4 від 16.08.2012р.;

3) у Командитного товариства «ОСОБА_1 та компанія «Комиш-Зорянського елеватора» та Публічного акціонерного товариства «Мелітопольський олійноекстракційний завод»:

- докази в підтвердження надання згоди Приватного підприємства «Молокозавод - ОЛКОМ» та Публічного акціонерного товариства «Київський маргариновий завод» на укладення: Договорів про зміни № 1 від 04.01.2013 р, Договору про зміни № 2 від 03.04.2013 р., Договору про зміни № 3 від 05.06.2013 р., Договору про зміни № 4 від 14.06.2013 р., Договору про зміни № 5 від 20.09.2013 р., Договору про зміни № 6 від 19.06.2014 р., Договору про зміни № 7 від 16.07.2014 р., Договору про зміни № 8 від 25.07.2014 р., Договору про зміни № 9 від 04.11.2014 р., Договору про зміни № 10 від 05.12.2014 до договору про надання банківських послуг № СR 12-143/200-4 від 16.08.2012. (додаткові угоди, письмові згоди, відповідні рішення власників (учасників, засновників, акціонерів) про надання такої згоди).

Клопотання Приватного підприємства „Молокозавод - ОЛКОМ приймається судом, оскільки не суперечить чинному законодавству.

Відповідно до положень ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 38 ГПК України, сторона або прокурор у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування господарським судом доказів.

Враховуючи вищевикладене, з метою всебічного дослідження обставин справи, суд вважає за можливе клопотання Приватного підприємства „Молокозавод - ОЛКОМ задовольнити та витребувати у позивача, ПАТ Мелітопольський олійноекстракційний завод вказані в клопотанні докази.

Крім того, від Приватного підприємства „Молокозавод - ОЛКОМ за вх. № 09-06/39440 від 26.10.2015 року надійшло клопотання про призначення експертизи. В обґрунтування вимог клопотання ПП „Молокозавод - ОЛКОМ зазначає наступне: відповідно ч. 2 ст. 34 ГПК України, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Як зазначалось в відзиві ПП „Молокозавод - ОЛКОМ на позов, умовами договору поруки не передбачено обов'язку ОСОБА_10 (або позичальника, Клієнта) повідомляти поручителя про хід виконання умов Договору про надання банківських послуг № СR 12-143/200-4 від 16.08.2012 року (основного зобов'язання). Так само відсутній обов'язок ОСОБА_10 та Клієнта надавати поручителю відомості про здійснення певних траншів з виконання Договору про надання банківських послуг, розрахунки поточної заборгованості на певні періоди, розрахунки відсотків, штрафних санкцій тощо. В свою чергу, умовами договору поруки не передбачено навіть право ПП „Молокозавод - ОЛКОМ на отримання цієї інформації. У зв'язку з цим, ПП «Молокозавод - ОЛКОМ» позбавлений можливості перевірити правильність розрахунків заявленої до стягнення суми заборгованості ПрАТ «МОЕЗ» перед ОСОБА_10. Також, ПП „Молокозавод - ОЛКОМ вже вказував, що всупереч ст. 34 ГПК України, позивачем не було надано єдиний первинний бухгалтерський документ, яким банк може обґрунтовувати наявність заборгованості клієнта - виписку про рух коштів по рахунку, що належить боржнику (ПрАТ «МОЕЗ») його балансового рахунку, складені відповідно до Плану рахунків бухгалтерського обліку банків України та Інструкції про застосування планів рахунків бухгалтерського обліку банків, затвердженого Постановою правління НБУ № 280 від 17.06.2004 р. Крім того, із наданого розрахунку суми заборгованості неможливо зробити аналіз розміру наданих ОСОБА_10 позичальнику сум, які були надані ПрАТ «МОЕЗ» протягом дії кредитного договору. Втім, встановлення цього факту є необхідною умовою для того, щоб визначити правильність нарахування позивачем процентів за користування кредитними коштами та правомірність нарахування штрафних санкцій та процентних ставок за відповідні періоди. Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду «Про судове рішення у цивільній справі» №14 від 18.12.2009 року передбачено, що відповідно до принципу безпосередності судового розгляду рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення. Враховуючи викладене, ПП „Молокозавод - ОЛКОМ вважає, що позивач не надав суду достатніх та беззаперечних доказів в обґрунтування правильності розрахунку заявленої до стягнення суми. Разом з цим, детальний обґрунтований розрахунок суми заборгованості позичальника перед ОСОБА_10 потребує ретельного вивчення первинних бухгалтерських документів фахівцем, що володіє спеціальними знаннями в галузі економіки. Відповідно до ст. 41 ГПК України, для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу. Учасники судового процесу мають право пропонувати господарському суду питання, які мають бути роз'яснені судовим експертом. Остаточне коло цих питань встановлюється господарським судом в ухвалі. Проведення судової експертизи доручається державним спеціалізованим установам чи безпосередньо особам, які відповідають вимогам, встановленим Законом України "Про судову експертизу". У відповідності до статті 1 Закону України "Про судову експертизу" судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об'єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні, зокрема, суду. Судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. Якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку, в разі необхідності, може бути здійснено господарським судом з призначенням відповідної судової експертизи (пункт 2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики призначення судової експертизи" від 23.03.2012 року № 4). Як свідчить п. 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 року № 4 «Про деякі питання практики призначення судової експертизи», судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об'єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні, зокрема, суду. Водночас і згідно з частиною першою статті 41 ГПК експертиза призначається для з'ясування питань, що потребують спеціальних знань. Згідно ст. 7 Закону України "Про судову експертизу" зазначено, що судово-експертну діяльність здійснюють державні спеціалізовані установи, а також у випадках і на умовах, визначених цим Законом, судові експерти, які не є працівниками зазначених установ. Для проведення деяких видів експертиз, які не здійснюються виключно державними спеціалізованими установами, за рішенням особи або органу, що призначили судову експертизу, можуть залучатися крім судових експертів також інші фахівці з відповідних галузей знань. В Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998р. № 53/5, та у Довіднику з підготовки матеріалів, що направляються на судову експертизу арбітражними судами, затвердженого спільним наказом Вищого арбітражного суду України та Міністерства юстиції України від 14.07.1998р. № 11/40/5, серед перелічених видів експертиз є економічна, головними завданнями якої, крім іншого, є: установлення документальної обґрунтованості аналізу реальності розрахунків з дебіторами і кредиторами. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 79 ГПК України передбачено, що господарський суд має право зупинити провадження у справі за клопотанням сторони, прокурора, який бере участь в судовому процесі, або за своєю ініціативою у випадках, зокрема, призначення господарським судом судової експертизи. Згідно з переліком регіональних зон обслуговування науково-дослідними установами судових експертиз Міністерства юстиції України, затвердженим Інструкцію про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень (Наказ Міністерства юстиції України від 08.10.1998 року № 53/5), Запорізька область віднесена до зони обслуговування Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз. Підсумовуючи викладене, з огляду на необхідність здійснення розрахунку заборгованості ПрАТ «МОЕЗ» умов Договору про надання банківських послуг № СR 12-143/200-4 від 16.08.2012 року фахівцями, що мають спеціальні знання, в порядку статті 41 ГПК України, ПП „Молокозавод - ОЛКОМ просить призначити судову економічну експертизу, проведення якої доручити Дніпропетровському науково дослідному інституту судових експертиз (м. Дніпропетровськ, наб. Леніна, 17, оф. 361). На вирішення експерта поставити наступні запитання: 1. Чи підтверджується первинними бухгалтерськими документами видача Публічним акціонерним товариством «ОТП БАНК» кредитних коштів Публічному акціонерному товариству «Мелітопольський олійноекстракційний завод»? Якщо підтверджується, то в якій сумі та в чи в спосіб, передбачений умовами Договору про надання банківських послуг № СR 12-143/200-4 від 16.08.2012 року ? 2. Чи відповідає наявний у матеріалах справи розрахунок заборгованості Публічного акціонерного товариства «Мелітопольський олійноекстракційний завод» (по сплаті процентів за кредитом та погашення основної суми боргу) перед Публічним акціонерним товариством «ОТП БАНК» умовам укладеного між вказаними сторонами Договору про надання банківських послуг № СR 12-143/200-4 від 16.08.2012 року та розрахунковим документам щодо видачі та погашення кредиту за цим кредитним договором ? 3. Чи відповідає метод нарахування Публічним акціонерним товариством «ОТП БАНК» процентів та штрафних санкцій за кредитним договором Договору про надання банківських послуг № СR 12-143/200-4 від 16.08.2012 року вимогам Положення про кредитування Публічного акціонерного товариства «ОТП БАНК»? 4. Чи не перевищувала загальна сума заборгованості Публічного акціонерного товариства «Мелітопольський олійноекстракційний завод» ліміту банківських послуг, встановленому Договором про надання банківських послуг № СR 12-143/200-4 від 16.08.2012 року?

Клопотання ПП„Молокозавод - ОЛКОМ приймається судом, оскільки подано у відповідності до вимог ст. 22 ГПК України.

Розгляд клопотання про призначення судової експертизи відкладається до наступного судового засідання, оскільки позивач не надав суду витребувані судом документи.

ПАТ ОТП Банк ( третя особа у справі) надало суду письмові пояснення на позов вих. № 200.12.4.7/1768 від 09.10.2015 року, де зазначила наступне: 16.08.2012 року між ОСОБА_10 на Приватним акціонерним товариством Мелітопольський олійноекстракціний завод укладено Договір про надання банківських послуг № СR 12-143/200-4 від 16.08.2012 року. З вересня 2014 року зобов'язання за Договором про надання банківських послуг боржником (ПАТ Мелітопольський олійноекстракціний завод) належним чином не виконувалися. Як встановлено судами в цій справі, АТ ОТП Банк звернувся до ПАТ Мелітопольський олійноекстракційний завод із вимогою № 207/197/1 від 04.09.2014 року про виконання Клієнтом (Відповідач-3) боргових зобов'язань за Договором про надання банківських послуг № СR 12-143/200-4 від 16.08.2012 року. Вказану вимогу Відповідач-3 отримав 04.09.2014 року, що підтверджено вхідним штампом № 2578/1 на вимозі. Боржник вимогу ОСОБА_10 проігнорував, відповіді не надав, суму боргу не сплатив. Відповідно до ст. 512 ЦК України Кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передавання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). 09.09.2014 року між ПАТ ОТП Банк та Новим кредитором - Командитним товариством ОСОБА_9 і Компанія Комиш-Зорянського елеватора (позивачем у справі) укладено Договір про відступлення права вимоги та зміну кредитора. Відповідно до умов укладеного договору Новому кредитору (Позивачу) ОСОБА_10 передано право вимоги за Договором про надання банківських послуг № СR 12-143/200-4 від 16.08.2012 року що укладений між ОСОБА_10 на Приватним акціонерним товариством Мелітопольський олійноекстракціний завод (Відповідач -3). Зобов'язання за Договором про відступлення права вимоги та зміну кредитора від 09.09.2014 року (надалі Договір цесії) виконано Новим кредитором (Позивачем) у повному обсязі, що підтверджується ОСОБА_5 від 04.11.2014 року підтвердження виконання зобов'язання Новим кредитором за Договором цесії, а також випискою по особовому рахунку Нового кредитора за період з 10.09.2014 року по 27.10.2014 року. У зв'язку із виконанням Новим кредитором зобов'язань за Договором цесії, ОСОБА_10 на підставі п. 17,3 Договору цесії 04.11.2014 року укладено Договір про відступлення прав за Договорами поруки (Договір поруки SR12-157/200 від 16.08.2012 року укладеним між ОСОБА_10 та ПАТ Київський маргариновий завод; Договір поруки SR 12-158/200 від 16.08.2012 року укладеним між ОСОБА_10 та ПП Молокозавод - Олком; Договір поруки SR 12-159/200 від 16.08.2012 року укладеним між ОСОБА_10 та ПП Агроофірма Семенівка; Договор поруки № SR12-160/200 від 16.08.2012 року укладеним між ОСОБА_10 та ТОВ Агрофірма Злагода). У зв'язку із виконанням Новим кредитором зобов'язань за Договором цесії, ОСОБА_10 на підставі п. 17/3 Договору цесії 04.11.2014 року укладено Договір уступки прав іпотекодержателя від 04.11.2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Мелітопольського міського нотаріального округу Запорізької області, реєстр. № 3449. У зв'язку із виконанням Новим кредитором зобов'язань за Договором цесії, ОСОБА_10 на підставі умов Договору цесії відповідно до ОСОБА_5 приймання передачі від 04.11.2014 року, передано оригінали договорів та належним чином посвідчені копії документів, що підтверджують заборгованість Приватного акціонерного товариства Мелітопольський олійноекстракціний завод за Договором про надання банківських послуг № СR12-143/200-4 від 16.08.2012 року. Щодо реєстрації нового кредитора в якості фінансової установи зазначено наступне: при первісному розгляді справи судом апеляційної інстанції здійснено висновок, що Новий кредитор не має індивідуальної ліцензії на здійснення валютних операцій, в зв'язку з чим йому не могли бути передані права вимоги грошових сум стягнення, по яких строк не настав, і які виражені у іноземній валюті. З такими висновками суду погодитись неможна на підставі наступного: ПАТ ОТП Банк звернулося до Боржника (ПАТ Мелітопольський олійноєкстраційний завод) з листом № 207/197/1 від 04.09.2014 року з вимогою про погашення суми боргу за Кредитним договором в повному обсязі. Таким чином, строк для виконання Боргових зобов'язань за Кредитним договором для Боржника настав. Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони за плату, а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Договір факторингу спрямований на фінансування однією стороною іншої сторони шляхом передачі в її розпорядження певної суми грошових коштів. Зазначена послуга за договором факторингу надається фактором клієнту за плату, розмір якої визначається договором. При цьому сама грошова вимога, передана клієнтом фактору, не може розглядатися як плата за надану останнім фінансову послугу. Таким чином, з огляду на обставини відсутності будь-якого фінансування Новим кредитором (позивачем) діяльності Первісного кредитора (ПАТ ОТП Банк) в замін на передачу права вимоги, третя особа вважає, що відсутня необхідність у наявності спеціального правового статусу для його укладання. Крім того, позивач не стягує грошові кошти з відповідачів у іноземній валюті, оскільки позов до відповідачів заявлено у національній грошовій одиниці України - гривні. Таким чином, договір про відступлення права вимоги від 09.09.2014 року, що укладений між позивачем та третьою особою, є договором цесії, та укладений відповідно до вимог ст. 512 ЦК України. Такої ж правової позиції притримується Вищий господарський суд у Постанові № 921/683/13-г/1 від 02.07.2014 року. Щодо солідарного стягнення боргу з поручителів, то третя особа вказує таке: відповідно до ст. 554 ЦК України та п. 3.4 договорів поруки боржник та поручителі відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Згідно ст. 543 ЦК України, у разі солідарно обов'язку боржників, кредитор має право вимагати виконання обов'язку як від всіх боржників разом, так і від будь-якого з них окремо. Солідарна відповідальність полягає у солідарній (рівній) відповідальності боржника та одного з поручителів, та солідарної відповідальності боржника та іншого поручителя. Приймаючи до уваги, що з поручителями укладено окремі договори поруки, третя особа вважає що вимоги позивача є законними та обґрунтованими щодо стягнення боргу з боржника та кожного з поручителів окремо. Така ж правова позиція викладена у Постанові Пленуму ВГСУ № 1 від 24.11.2014 року „Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають із кредитних договорів. Щодо вимог Ухвали суду про надання оригіналів документів, то третя особа (АТ ОТП Банк) повідомляє, що оригінали Договору про надання банківських послуг № СR 12-143/200-4 від 16.08.2012 року, укладеного з ПАТ Мелітопольський олійноекстракціний завод; договір застави (іпотеки) № РL12-165/200 від 17.08.2012 року, укладений з ПАТ Мелітопольський олійноекстракціний завод; договір поруки SR12-157/200 від 16.08.2012 року, укладений з ПАТ Київський маргариновий завод; Договір поруки № SR12-158/200 від 16.08.2012 року, укладений з ПП Молокозавод - Олком; Договір поруки SR12-159/200 від 16.08.2012 року, укладений з ПП Агроофірма Семенівка; Договір поруки SR12-160/200 від 16.08.2012 року, укладений з ТОВ Агрофірма Злагода передані Новому кредитору - позивачу у справі згідно ОСОБА_5 приймання передачі від 04.11.2014 року, та відсутні у третьої особи. Щодо стадії судового розгляду справи № 910/29382/14, то вказано таке: у грудні 2014 року перший відповідач (ПАТ „Київський маргариновий завод) звернувся до господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "ОТП Банк" та Командитного товариства "ОСОБА_1 і компанія "Комиш-Зорянського елеватора" за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів: Приватного акціонерного товариства "Мелітопольський олійноекстракційний завод", про визнання недійсним договору поруки від 16.08.2012 року № 12-157/200. Рішенням господарського суду міста Києва від 09.02.2015 року (суддя Босий В.П.), залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 23.04.2015 року (колегія суддів у складі: суддя Гаврилюк О.М. - головуючий, судді Сулім В.В., Коротун О.М.), позов задоволено. Визнано недійсним договір поруки № 12- 157/200, укладений ПАТ "Київський маргариновий завод" та АТ "ОТП Банк". Постановою Вищого господарського суду України від 08.07.2015 року вказані вище судові акти скасовано, а дану справу передано на новий розгляд до господарського суду міста Києва. Наразі у господарському суді міста Києва (суддя Балац С.В.) судовий розгляд справи триває, наступне судове засідання призначена на 12.10.2015 року на 14:20. Щодо стадії судового розгляду справи № 910/3516/15, то третя особа вказує таке: у лютому 2015 року Приватне підприємство "Молокозавод - ОЛКОМ" звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "ОТП Банк" про розірвання Договору поруки № SR 12-158/200 від 16.08.2012 року, мотивуючи вимоги тим, що без згоди поручителя ОСОБА_10 відступив належні йому права вимоги до поручителя третій особі - КТ "ОСОБА_9 і компанія" Мелітопольського елеватора", а отже суттєво порушив умови договору поруки. Рішенням Господарського суду міста Києва від 07.04.2015 (суддя Головатюк Л.Д.) позов приватного підприємства "Молокозавод-ОЛКОМ" задоволено повністю. Розірвано укладений між публічним акціонерним товариством "ОТП Банк" та приватним підприємством "Молокозавод-"ОЛКОМ" договір поруки № SR 12-158/200 від 16.08.2012 року. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства "ОТП Банк" на користь Приватного підприємства "Молокозавод-"ОЛКОМ" 1218 грн. судового збору. Постановою Київського апеляційного господарського суду від 23.04.2015 року (колегія суддів у складі: суддя Кропивна Л.В. - головуючий, судді Чорна Л.В., Смірнова Л.Г.) апеляційні скарги Командитного товариства "ОСОБА_1 і компанія" Комиш-Зорянського елеватора" та Публічного акціонерного товариства "ОТП Банк" задоволені повністю, рішення Господарського суду міста Києва від 07.04.2015 року скасовано та прийнято нове рішення, яким відмовлено у задоволенні позову Приватного підприємства "Молокозавод-ОЛКОМ" повністю. Інформація щодо касаційного оскарження Приватним підприємством "Молокозавод-ОЛКОМ" постанови Київського апеляційного господарського суду від 23.04.2015р. 01.09.2015р. до Публічного акціонерного товариства "ОТП Банк" не надходила (т. 5, ар. с. 93-95).

Розгляд справи був призначений на 12.10.2015 року.

Ухвалою від 12.10.2015 року розгляд справи був відкладений на 26.10.2015 року.

До початку другого судового засідання 26.10.2015р. від ПП Молокозавод-Олком за вх. № 6051/09-05 від 26.10.2015 року надійшла зустрічна позовна заява (вих. без зазначення номеру та дати), в якій ПП „Молокозавод - ОЛКОМ просить визнати недійсним договір про зміну №10 від 05.12.2014р. до договору про надання банківських послуг № CR 12-143/200-4 від 16.08.2012р.

Згідно ст. 60 ГПК України відповідач має право до початку розгляду господарським судом справи по суті подати до позивача зустрічний позов для спільного розгляду з первісним позовом. Зустрічний позов повинен бути взаємно пов'язаний з первісним.

Із змісту статті 60 ГПК України вбачається, що відповідач має право подати зустрічний позов до позивача. В даному випадку, ПП „Молокозавод - ОЛКОМ просить визнати недійсним договір про зміну №10 від 05.12.2014р. Вказаний договір був укладений між позивачем та ПАТ Мелітопольський олійноекстракційний завод, відповідно зустрічний позов поданий відповідачем не тільки до позивача, а і до ПАТ Мелітопольський олійноекстракційний завод - відповідача у справі.

Також, із змісту статті 60 ГПК України вбачається, що відповідач має право подати зустрічний позов до початку розгляду господарським судом справи по суті.

В судовому засіданні 12.10.2015р. після розгляду клопотання про зупинення провадження по справі, судом було зазначено, що суд переходить до розгляду справи по суті, що прямо зафіксовано в протоколі судового засідання від 12.10.2015р. по даної справі. Вказаний протокол судового засідання також підтверджує, що суд дійсно розпочав розглядати спір по суті.

Таким чином, ПП „Молокозавод - ОЛКОМ не було дотримано вимоги ч. 1 ст. 60 ГПК України, оскільки фактично зустрічна позовна заява була подана до суду після початку розгляду справи по суті.

При цьому, не має значення, з яких причин (поважних чи неповажних) зустрічний позов не було подано до початку такого розгляду.

Якщо зустрічний позов був поданий до господарського суду з порушенням припису частини першої статті 60 ГПК України, то суд відмовляє в прийнятті такого зустрічного позову на підставі п. 1 ч. 1 ст. 62 ГПК України, і при цьому не має значення, з яких причин (поважних чи неповажних) зустрічний позов не було подано до початку розгляду справи по суті.

Вказана правова позиція викладена в п. 3.15 постанові Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 18.

За таких підстав, суд відмовляє ПП Молокозавод-Олком в прийняті зустрічної позовної заяви про визнання недійсним договору про зміну №10 від 05.12.2014р. до договору про надання банківських послуг № CR 12-143/200-4 від 16.082012р., на підставі ч. 1 ст. 62 ГПК України.

При цьому, ПП „Молокозавод - ОЛКОМ не позбавлений можливості звернутися з новим, самостійним позовом у загальному порядку.

Суд звертає увагу ПП „Молокозавод - ОЛКОМ на те, що відповідно до статті 7 Закону України Про судовий збір, сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила, за ухвалою суду в разі, зокрема, повернення заяви або скарги.

ПАТ Мелітопольський олійноекстракційний завод (відповідач у справі), повідомлений про місце, день та час розгляду справи в порядку, передбаченому ГПК України, в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, всі витребувані судом документи не надав.

Суд звертає увагу відповідачів на те, що ухвала господарського суду є обовязковою для виконання.

Суд вказує на обовязковість виконання ухвали суду, як в частині надання витребуваних судом документів, так і в частини забезпечення явки представників сторін.

При цьому, суд окремо звертає увагу сторін і на те, що згідно пункту 2 статті 22 ГПК України, сторони зобовязані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Як вбачається з обставин справи, відповідачі недобросовісно користується належними їм процесуальними правами, а саме: не зявляються в судове засідання на виклик суду, не надають витребувані судом документи.

Відповідно до положень п. 3.13 постанови Пленуму Вищого господарського суду України „Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції від 26.12.2011 року № 18, неподання або несвоєчасне подання стороною у справі, іншим учасником судового процесу доказів з неповажних причин, спрямоване на затягування судового процесу, має розцінюватися господарським судом як зловживання процесуальними правами.

Крім того, відповідно до положень п. 3.14 постанови Пленуму Вищого господарського суду України „Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції від 26.12.2011 року № 18, зокрема. клопотань (заяв) про вчинення господарським судом не передбачених ГПК процесуальних дій; подання другого і наступних клопотань (заяв) з одного й того самого питання, яке вже вирішено господарським судом.

Відповідні дії або бездіяльність з урахуванням конкретних обставин справи можуть тягти за собою, зокрема, такі наслідки:

- стягнення штрафу з винної сторони в доход державного бюджету України (пункт 5 статті 83 ГПК);

- винесення у встановленому порядку окремих ухвал (стаття 90 ГПК).

За таких обставин, суд попереджає відповідача, що у разі невиконання вимог суду, до нього судом будуть застосовані відповідні міри.

Фактично певні дії (подання клопотань) та бездіяльність щодо виконання вимог ухвали суду (не прибуття в судове засідання та не надання витребуваних судом документів) дає підстави для висновків про затягування розгляду справи з неповажних причин.

Суд нагадує сторонам, що окрім прав, сторони ще мають і обовязки.

Суд вважає за необхідне наголосити, що ухвала господарського суду є обовязковою для виконання.

Суд вказує на обовязковість виконання ухвали суду, як в частині надання витребуваних судом документів, так і в частини забезпечення явки представників сторін.

У звязку з неявкою ПАТ Мелітопольський олійноекстракційний завод відповідача у справі, ненаданням всіх витребуваних судом доказів, а також у звязку з витребуванням додаткових документів, розгляд справи слід відкласти.

Керуючись ст. ст. 22, 27, 60, 77, 86 ГПК України, суд

У Х В А Л И В :

Залучити до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів - Приватне підприємство „Молокозавод - ОЛКОМ (72316, Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Дзержинського, 289-А; адреса з ЄДР: 03039, м. Київ, проспект Науки, 3; ), виключивши його з числа відповідачів.

Другим відповідачем у справі вважати Приватне акціонерне товариство Мелітопольський олійноекстракційний завод (72312, Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Фрунзе, 31; ).

Відмовити Приватному підприємству „Молокозавод - ОЛКОМ в прийняті зустрічної позовної заяви (вих. без зазначення номеру та дати) за вх. № 6051/09-05 від 26.10.2015 року про визнання недійсним договору про зміну №10 від 05.12.2014р. до договору про надання банківських послуг № CR 12-143/200-4 від 16.08.2012р.

Зустрічну позовну заяву і додані до неї документи повернути Приватному підприємству „Молокозавод - ОЛКОМ на адресу: вул. Дзержинського, буд. 289-а, м. Мелітополь Запорізької області, 72316, яка вказана в тексті зустрічної позовної заяви (позовні матеріали на пятнадцяти аркушах, у т.ч. оригінали: зустрічного позову за вх. № 6051/09-05 від 26.10.2015 року на трьох аркушах, платіжного доручення № 5418 від 23.10.2015 року на суму 1 218 грн. /судовий збір/, фіскального чеку поштового відділення № 0118398 від 23.10.2015 року та опису вкладення до нього з відбитком календарного штемпеля від 23.10.2015 року, фіскального чеку поштового відділення № 0118399 від 23.10.2015 року та опису вкладення до нього з відбитком календарного штемпеля від 23.10.2015 року, фіскального чеку поштового відділення № 00118400 від 23.10.2015 року з відбитком календарного штемпеля від 23.10.2015 року, фіскального чеку поштового відділення № 0118401 від 23.10.2015 року з відбитком календарного штемпеля від 23.10.2015 року ).

Розгляд справи відкласти до 05.11.2015 р. о 10 год. 00 хв.

Зобовязати позивача заздалегідь до дня судового засідання виконати всі дії та надати всі документи, витребувані ухвалами суду від 24.09.2015р. та 12.10.2015р., письмово вказати, з яких видів платежів складається остаточна сума позовних вимог в розмірі 69 054 221 грн. 04 коп. (з тіла кредиту, процентів за користування кредитом. комісії, пені, штрафів та інш.); надати суду детальний розрахунок позовних вимог в сумі 69 054 221 грн. 04 коп. (починаючи з моменту укладання договору про надання банківських послуг № CR 12-143/200-4 від 16.08.2012р.) окремо пор тілу кредиту, окремо по процентам, окремо по комісії, окремо по пені та іншим платежам, що входять до складу спірної суми, та надати суду всі первинні документи на підтвердження розрахунку (меморіальні ордери та платіжні доручення із зазначенням дати, суми та призначення платежу, банківські виписки та інш.);

надати суду всі первинні документи на підтвердження видачі кредитних коштів, та всі документи на підтвердження повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом, комісії та інших платежів (всі первинні платіжні документи /квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери/ із зазначенням дати, суми та призначення платежу);

а також надати суду:

- інструкцію про проведення розрахунково-касових операцій з юридичними особами (за наявності такої). Положення про кредитно-заставне кредитування юридичних осіб (за наявності такого). Положення про облікову політику (за наявності такої);

- кредитну справу по договору про надання банківських послуг № СR 12-143/200-4 від 16.08.2012 року (заяви на отримання кредиту/кредитних траншів, розрахунок окупності кредитного проекту, висновок про можливість видачі кредиту, розрахунок терміну використання і погашення кредиту, сплати процентів, розпорядження бухгалтерії за підписом керуючого банку і начальника кредитного відділу про видачу кредиту, платіжні документи);

- Графіки погашення кредиту;

- заяви на видачу готівки. Меморіальні ордери. Розпорядження відділу бухгалтерського обліку щодо перерахування грошових коштів, розпорядження бухгалтерії за підписом керуючого банку і начальника кредитного відділу про видачу кредиту. Квитанції. Платіжні доручення;

- протоколи засідання кредитного комітету;.

- виписки банку по руху грошових коштів по рахунку 2600 та 2650 за період з 16.08.2012р. по 09.09.2014р. з первинними документами;

- виписки банку по руху грошових коштів та відсоткам по рахункам згідно з договором про надання банківських послуг № СR 12-143/200-4 від 16.08.2012р. за період з 16.08.2012р. по 09.09.2014р. з первинними документами;

- виписки банку по нарахуванню та сплаті комісії, пені за користування кредитом та пені за прострочення сплати процентів, штрафів, інших платежів за договором про надання банківських послуг № СR 12-143/200-4 від 16.08.2012р. за період з 16.08.2012р. по 09.09.2014р. з первинними документами;

- розрахунок щомісячних платежів за користування кредитом та сплаті процентів (алгоритм, формула) інструкція або інші нормативні документи банку;

- розширений розрахунок заборгованості, здійснений за умовами договору про надання банківських послуг № СR 12-143/200-4 від 16.08.2012р. станом на 09.09.2014р., із деталізацією розрахунку суми основного боргу, відсотків та штрафних санкцій за порушення зобов'язань як в українських гривнях, так і в доларах США, та всі документи в обґрунтування розрахунку;

- докази в підтвердження надання згоди Приватного підприємства «Молокозавод - ОЛКОМ» та Публічного акціонерного товариства «Київський маргариновий завод» на укладення: Договорів про зміни № 1 від 04.01.2013 р, Договору про зміни № 2 від 03.04.2013 р., Договору про зміни № 3 від 05.06.2013 р., Договору про зміни № 4 від 14.06.2013 р., Договору про зміни № 5 від 20.09.2013 р., Договору про зміни № 6 від 19.06.2014 р., Договору про зміни № 7 від 16.07.2014 р., Договору про зміни № 8 від 25.07.2014 р., Договору про зміни № 9 від 04.11.2014 р., Договору про зміни № 10 від 05.12.2014 до договору про надання банківських послуг № СR 12-143/200-4 від 16.08.2012. (додаткові угоди, письмові згоди, відповідні рішення власників (учасників, засновників, акціонерів) про надання такої згоди);

- надати суду письмові пояснення на позов з урахуванням заперечень відповідачів, які викладені в описовій частині даної ухвали, представити суду всі документи на підтвердження ваших доводів;

належним чином засвідчені копії витребуваних документів надати суду для справи, оригінали надати в судове засідання для огляду. Забезпечити явку в судове засідання уповноваженого представника.

Зобовязати ПЕРШОГО відповідача (ПАТ „Київський маргариновий завод) заздалегідь до дня судового засідання виконати всі дії та надати всі документи, витребувані ухвалами суду від 24.09.2015р. та 12.10.2015р., докази повного або часткового виконання грошових зобовязань перед позивачем (з посиланням на всі підтверджуючі ці суми документи та поданням їх до суду); належним чином засвідчені копії витребуваних документів надати суду для справи, оригінали надати в судове засідання для огляду. Забезпечити явку в судове засідання уповноваженого представника.

Зобовязати ДРУГОГО відповідача (ПАТ „Мелітопольський олійноекстракційний завод) заздалегідь до дня судового засідання виконати всі дії та надати всі документи, витребувані ухвалами суду від 24.09.2015р. та 12.10.2015р., а також надати суду:

- відомості бухгалтерського обліку з первинними документами, виписками банку по отриманню та сплаті кредиту, процентів, пені та інших платежів за договором про надання банківських послуг № СR 12-143/200-4 від 16.08.2012р.;

- докази в підтвердження надання згоди Приватного підприємства «Молокозавод - ОЛКОМ» та Публічного акціонерного товариства «Київський маргариновий завод» на укладення: Договорів про зміни № 1 від 04.01.2013 р, Договору про зміни № 2 від 03.04.2013 р., Договору про зміни № 3 від 05.06.2013 р., Договору про зміни № 4 від 14.06.2013 р., Договору про зміни № 5 від 20.09.2013 р., Договору про зміни № 6 від 19.06.2014 р., Договору про зміни № 7 від 16.07.2014 р., Договору про зміни № 8 від 25.07.2014 р., Договору про зміни № 9 від 04.11.2014 р., Договору про зміни № 10 від 05.12.2014 до договору про надання банківських послуг № СR 12-143/200-4 від 16.08.2012. (додаткові угоди, письмові згоди, відповідні рішення власників (учасників, засновників, акціонерів) про надання такої згоди);

докази повного або часткового виконання грошових зобовязань перед позивачем (з посиланням на всі підтверджуючі ці суми документи та поданням їх до суду); належним чином засвідчені копії витребуваних документів надати суду для справи, оригінали надати в судове засідання для огляду. Забезпечити явку в судове засідання уповноваженого представника.

Зобовязати третю особу на стороні ПОЗИВАЧА (АТ „ОТП Банк) заздалегідь до дня судового засідання виконати всі дії та надати всі документи, витребувані ухвалами суду від 24.09.2015р. та 12.10.2015р., надати суду всі первинні документи на підтвердження видачі кредитних коштів, та всі документи на підтвердження повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом, комісії та інших платежів (всі первинні платіжні документи /квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери/ із зазначенням дати, суми та призначення платежу);

а також надати суду:

- інструкцію про проведення розрахунково-касових операцій з юридичними особами (за наявності такої). Положення про кредитно-заставне кредитування юридичних осіб (за наявності такого). Положення про облікову політику (за наявності такої);

- кредитну справу по договору про надання банківських послуг № СR 12-143/200-4 від 16.08.2012 року (заяви на отримання кредиту/кредитних траншів, розрахунок окупності кредитного проекту, висновок про можливість видачі кредиту, розрахунок терміну використання і погашення кредиту, сплати процентів, розпорядження бухгалтерії за підписом керуючого банку і начальника кредитного відділу про видачу кредиту, платіжні документи);

- Графіки погашення кредиту;

- заяви на видачу готівки. Меморіальні ордери. Розпорядження відділу бухгалтерського обліку щодо перерахування грошових коштів, розпорядження бухгалтерії за підписом керуючого банку і начальника кредитного відділу про видачу кредиту. Квитанції. Платіжні доручення;

- протоколи засідання кредитного комітету;.

- виписки банку по руху грошових коштів по рахунку 2600 та 2650 за період з 16.08.2012р. по 09.09.2014р. з первинними документами;

- виписки банку по руху грошових коштів та відсоткам по рахункам згідно з договором про надання банківських послуг № СR 12-143/200-4 від 16.08.2012р. за період з 16.08.2012р. по 09.09.2014р. з первинними документами;

- виписки банку по нарахуванню та сплаті комісії, пені за користування кредитом та пені за прострочення сплати процентів, штрафів, інших платежів за договором про надання банківських послуг № СR 12-143/200-4 від 16.08.2012р. за період з 16.08.2012р. по 09.09.2014р. з первинними документами;

- розрахунок щомісячних платежів за користування кредитом та сплаті процентів (алгоритм, формула) інструкція або інші нормативні документи банку;

належним чином засвідчені копії витребуваних документів надати суду для справи, оригінали надати в судове засідання для огляду. Забезпечити явку в судове засідання уповноваженого представника.

Зобовязати третю особу на стороні ВІДПОВІДАЧІВ (ПП „Молокозавод - ОЛКОМ) заздалегідь до дня судового засідання виконати всі дії та надати всі документи, витребувані ухвалами суду від 24.09.2015р. та 12.10.2015р., належним чином засвідчені копії витребуваних документів надати суду для справи, оригінали надати в судове засідання для огляду. Забезпечити явку в судове засідання уповноваженого представника.

Суд вважає за необхідне попередити сторін, що за невиконання вимог суду, у тому числі у випадку неявки представника, у відповідності з ст. 83 ГПК України, суд має право стягнути в доход Державного бюджету України із сторони, яка ухиляється від вчинення дій, покладених судом штраф у розмірі до 1 700 грн.

Суддя Л.С. Місюра