ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.10.2015р. Справа № 914/2858/15

За позовом:Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» в особі філії «Управління магістральних газопроводів «Львівтрансгаз», м. Львів;
до відповідача:Товариства з обмеженою відповідальністю «Лев», м. Львів;
про:зобовязання провести коригування вартості робіт на суму 41697,60 грн. в сторону її зменшення, стягнення 41697,60 грн. збитків
Суддя - Крупник Р.В. Секретар - Айзенбарт А.І.
Представники сторін:
від позивача:Франків Л-О. І. представник (довіреність б/н від 03.02.2015 р.);
від відповідача:ОСОБА_1 представник (довіреність б/н від 01.12.2015р.).

Представникам сторін роз'яснено права та обов'язки, передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК України. Заяв про відвід судді не надходило.

СУТЬ СПОРУ:

19.08.2015р. на адресу господарського суду Львівської області поступила позовна заява Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» в особі філії «Управління магістральних газопроводів «Львівтрансгаз» (надалі Позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лев» (надалі Відповідач) про зобовязання провести коригування вартості робіт на суму 41697,60 грн. в сторону її зменшення, стягнення 41697,60 грн. збитків.

Ухвалою суду від 25.08.2015р. порушено провадження у справі, її розгляд призначено на 14.09.2015р. Ухвалою від 14.09.2015р. суд відклав розгляд справи на 05.10.2015р. та відмовив позивачу в задоволенні клопотання про залучення до участі у справі ДФІ у Львівській області в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача. В судовому засіданні 05.10.2015р. оголошено перерву до 19.10.2015р.

Представник позивача в судове засідання зявився, позовні вимоги підтримав, просив суд позов задоволити повністю.

Заявлені позовні вимоги обґрунтовує тим, що 25.10.2013р. між позивачем та відповідачем укладено договір про закупівлю послуги з обслуговування та реагування на тривожну сигналізацію №, відповідно до якого замовник (позивач) доручив, а виконавець (відповідач) прийняв на себе виконання обовязків по наданню послуг з обслуговування та реагування на тривожну сигналізацію на обєктах позивача. В результаті проведення Державною фінансовою інспекцією у Львівській області державного фінансового аудиту окремих господарських операцій позивача було встановлено факти, що призвели до втрат фінансових результатів. Зокрема, виявлено, що вартість реагування становить 1,19 грн./год., вартість технічного обслуговування 200 грн. на місць. Натомість в розрахунку вартості послуг з обслуговування та реагування на тривожну сигналізацію (додатку до договору), дана калькуляція не наведена, а вказана лише загальна сума по реагуванню: 1,8 грн./год. та вартість технічного обслуговування на місяць: 200грн. Також в ході перевірки встановлено, що по обєктах, вказаних у договорі за період, що підлягає звірці (грудень 2013р.-грудень 2014р.) виїзди наряду охорони на обєкти замовника, з метою реагування для зясування причини надходження з них сигналу тривоги, а при необхідності протидії злочинним посяганням, не здійснювалися по причині відсутності факту отримання сигналу тривоги на ПЦС виконавця та спрацювання тривожної сигналізації. Відтак, весь період, що підлягає звірці відповідач та залучені ним підрозділи здійснювали роботу на обєктах позивача в режимі спостереження. Відповідно до калькуляцій-розрахунку вартості послуг до договору, наданої відповідачем, питома вага вартості виїзду наряду охорони на обєкти позивача з метою реагування для зясування причини надходження з них сигналу тривоги, становить 1,19 грн. за год. Відтак, загальна вартість витрат виїзду наряду охорони на обєкти позивача включених відповідачем до активів прийому наданих послуг за договором та оплачених позивачем в період з листопада 2013р. по грудень 2014р. склала 41697,60 грн. Вказане на думку представника, свідчить про те, що замовником сплачені кошти за послуги по реагуванню на тривожну сигналізацію, які фактично надані відповідачем не були. Оскільки вартість витрат виїзду наряду охорони на обєкти позивача, включених відповідачем до актів прийому наданих послуг за договором та оплачених УМГ «Львівтрансгаз» в період з листопада 2013р. по грудень 2014р. дорівнює 41697,60 грн., позивач просить суд стягнути вказані кошти відповідача в якості збитків та зобовязати ТОВ «ЛЕВ» провести коригування вартості робіт на суму 41697,60 грн. в сторону її зменшення.

Представник відповідача в судове засідання зявився, проти позову заперечив, просив в задоволенні позовних вимог відмовити.

Заперечуючи проти позову зазначає, що в розрахунку вартості не згадується про складові погодинної оплати (спостереження, реагування і обслуговування), фактичні витрати виконавця, а також про те, що розмір оплати якимось чином залежить від кількості виїздів чи інших методів або факторів роботи. Також додав, що аналіз вартості послуг за 1 год. технічної охорони 1 поста в розрізі елементів витрат та її складових, не може являтися належним доказом у справі, оскільки такий розроблявся головним державним аудитором і ним же підписаний, так як згідно статуту відповідача усі без винятку документи підписує директор товариства та скріплює їх печаткою. Довідка фінансової інспекції не породжує преюдиціальних фактів у даному випадку, а тому підстав для коригування вартості послуг немає. З приводу стягнення збитків вказав, що кошти сплачені за надання послуг є оплатою за послуги з обслуговування та реагування на тривожну сигналізацію на обєкті на підставі укладеного договору та не підпадають під визначення збитків, більше того, позивачем не доведено наявність всіх елементів цивільного правопорушення, які б створювали підстави для стягнення збитків.

Заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

З матеріалів справи вбачається, що за результатами проведення ПАТ ублічного «Укртрансгаз» в особі філії «УМГ «Львівтрансгаз» відкритих торгів щодо закупівлі послуги систем безпеки. 25.10.2013р. між позивачем та відповідачем було укладено Договір про закупівлю послуги з обслуговування та реагування на тривожну сигналізацію № (надалі Договір).

За умовами п. 2.1. зазначеного Договору замовник (позивач) доручив, а виконавець (відповідач) прийняв на себе виконання обовязків по наданню послуг з обслуговування та реагування на тривожну сигналізацію на обєктах УМГ «Львівтрансгаз» ПАТ «Укртрансгаз»: КС «Камянка-Бузька», що знаходиться за адресою: вул. Перемоги, 20, м. Камянка-Бузька Камянка-Бузького р-ну Львівської обл.; КС «Сокаль», що знаходиться за адресою: с. Волиця Сокальського р-ну Львівської обл.; КС «Ковель», що знаходиться за адресою: с. Дубове Ковельського р-ну Волинської обл., адмінбудинок, що знаходиться за адресою: вул. Левицького, 7 у м. Ковель Волинської обл., а замовник зобовязався в порядку та на умовах визначених цим Договором, прийняти та оплатити вищезазначені послуги.

Під послугами, які за цим Договором виконавець зобовязується надати замовнику слід розуміти: обслуговування та реагування на спрацювання системи тривожної сигналізації на обєкті (п. 3.1. Договору).

Додатками до Договору являється дислокація обєктів, розрахунок вартості послуг охорони та інструкція про порядок приймання (здавання) під спостереження на пульт централізованого спостереження тривожної сигналізації на обєкті та дії при безпосередній загрозі нападу.

На виконання умов Договору відповідачем були надані, а позивачем прийняті послуги з обслуговування та реагування та тривожну сигналізацію на обєктах, визначених Договором, що підтверджується наявними в матеріалах справи актами прийому-здачі наданих послуг за період з січня 2014р. по грудень 2014р. Зазначені акти підписані повноважними представниками сторін Договору та скріплені їх печатками. Як вбачається зі змісту актів, претензій по якості та обєму наданих послуг замовник до виконавця немає.

Пунктом 4.2. Договору визначено, що оплата послуги з обслуговування та реагування на тривожну сигналізацію на обєкті проводиться щомісячно згідно рахунку, протягом 180 календарних днів після підписання акту про надання послуг.

Як стверджують представники сторін, надані послуги за актами за період з січня 2014р. по грудень 2014р. були оплачені замовником в повному обсязі.

Судом встановлено, що головним державним аудитором відділу операційного аудиту здійснено моніторинг господарської операції щодо закупівлі послуг систем безпеки позивача, за результатами якого складено Довідку №7 від 18.02.2015р.

У довідці аудитором зазначено, що у вартість технічної охорони 1 поста (1,80 грн./год.) згідно наданих калькуляцій, включено витрати як по спостереженню (0,61 грн./год.), так і витрати по реагуванню (1,19 грн./год.). З 21 обєкту УМГ «Львівтрансгаз», на яких згідно угод передбачено надання послуг з обслуговування та реагування на тривожну сигналізацію, ТОВ «ЛЕВ» надавав такі послуги власними силами лише по 5 обєктах (КС «Кам'янка-Бузька», КС «Бібрка», КС «Комарно», ГРС «Холодновідка», автогараж). Згідно отриманої відповіді від ТОВ «ЛЕВ», фактів реагування ТОВ «ЛЕВ» на тривожну сигналізацію по зазначених 5 обєктах УМГ «Львівтрансгаз» в період з грудня 2013р. по грудень 2014р. не було. Отже, виходячи з розміру витрат ТОВ «ЛЕВ» по реагуванню, які становлять 1,19 грн. за 1 год., УМГ «Львівтрансгаз» сплачено коштів в сумі 52 тис. грн. за послуги, які фактично ТОВ «ЛЕВ» не були надані. У довідці аудитором запропоновано позивачу, зокрема, звернутися до ТОВ «ЛЕВ» щодо повернення коштів, як таких, що були перераховані за послуги, які фактично не були надані.

Згідно долученої до позовної заяви Довідки про наслідки зустрічної звірки проведеної ДФІ у Львівській області у ТОВ «ЛЕВ» №16-35/1 від 21.01.2015р., за весь період, який підлягає звірці з грудня 2013р. по грудень 2014р. виконавці послуг (ТОВ «ЛЕВ» та залучені підрозділи УДСО при ГУМВС України) здійснювали роботу на обєктах замовника (УМГ «Львівтрансгаз») в режимі спостереження. В результаті проведення зустрічної звірки ДФІ у Львівській обл. встановлено, що вартість витрат виїзду наряду охорони на обєкти замовника включених ТОВ «ЛЕВ» до актів прийому наданих послуг, зокрема, за договором № склала 41697,6 грн.

25.02.2015р. Держфінінспекція у Львівській області надіслала на адресу УМГ «Львівтрансгаз» лист №16-15/м/1162 про предявлення обовязкових до виконання вимог щодо усунення виявлених порушень законодавства.

У звязку з наведеним, позивач звернувся до відповідача з листом №949/31-01 від 03.03.2015р., яким просив здійснити корегування вартості робіт з врахуванням висновків, викладених у довідках Державної фінансової інспекції.

Оскільки вказаний лист був залишений відповідачем без задоволення, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Встановивши наведені обставини справи, суд вважає, що в позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема і відшкодування збитків.

Згідно ч.1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Частиною 2 ст. 224 ГК України встановлено, що під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Статтею 225 ГК України передбачено, що до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором (ч. 1, 2 ст. 623 ЦК України).

Таким чином, стягнення збитків є видом цивільно-правової відповідальності і для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки; збитків; причинно-наслідкового зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками; вини.

Стороні, якою було заявлено вимогу про стягнення збитків необхідно довести, що протиправні дії чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи - безумовним наслідком такої протиправної поведінки.

Господарським судом встановлено, що на виконання умов Договору відповідач надав позивачу обумовлені Договором послуги, які без зауважень були прийняті останнім, що підтверджується відповідними актами прийому-здачі наданих послуг.

Вартість послуг була узгоджена сторонами, оскільки даний Договір укладався в результаті проведення відкритих торгів, відповідно позивачем погоджувалася запропонована відповідачем цінова пропозиція послуг.

Як вбачається з умов укладеного Договору в розрахунку вартості послуг не згадується про складові погодинної оплати (спостереження, реагування і обслуговування), фактичні витрати виконавця, а також про те, що розмір оплати якимось чином залежить від кількості виїздів чи інших методів або факторів роботи.

Суд відзначає, що в розумінні статей 33, 36 ГПК України позивачем не було доведено належними та допустимими доказами протиправної поведінки відповідача у вигляді порушення договірного зобов'язання, яка спричинила шкідливий результат для зобов'язаного контрагента, а відтак не може вважатися доведеним причинний зв'язок між заподіяною шкодою та поведінкою особи.

Більше того, судом встановлено, що кошти, які позивач просить стягнути з відповідача в якості збитків, отримані останнім від УМГ «Львівтрансгаз» як оплата наданих за Договором послуг, а отже за наявності правової підстави, а тому такі кошти не можуть вважатися збитками. Аналогічну позицію виклав ВГС України у постанові від 06.10.2015р. у справі №922/1471/15.

За таких обставин, суд дійшов до висновку, що позивачем не доведено порушення відповідачем умов Договору, а відтак і наявності складу цивільного правопорушення, що унеможливлює стягнення з відповідача в якості збитків грошових коштів у розмірі 41697,60 грн.

Доводи позивача про те, що підставою для стягнення збитків з відповідача є довідки та вимога про усунення порушень Державної фінансової інспекції у Львівській області є необґрунтованими, враховуючи наступне.

Згідно приписів ст. 15 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» законні вимоги службових осіб органу державного фінансового контролю є обов'язковими для виконання службовими особами об'єктів, що контролюються.

Отже, за умови існування між сторонами договірних правовідносин, посилання позивача на висновки ДФІ у Львівській області, як на підставу для задоволення позовних вимог, є неправомірними, оскільки виявлені контролюючим органом порушення не впливають на умови укладеного між сторонами договору і не можуть їх змінювати.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові ВГС України від 18.08.2015р. у справі №908/360/15-г.

Так, згідно з пп. 4 п. 4 Положення про Державну фінансову інспекцію України (затв. Указом Президента України від 23.04.2011р. №499/2011) врегульовано вжиття Держфінінспекцією України відповідно до покладених на неї завдань заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб. Такі заходи вживаються в установленому порядку Держфінінспекцією України як центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів України та який входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю. Акт перевірки вказаного контролюючого органу може бути підставою для вжиття ним в межах своєї компетенції відповідних заходів реагування, в тому числі, притягнення до відповідальності посадових осіб позивача у встановленому чинним законодавством порядку, а не для встановлення певного зобов'язання в межах господарсько-договірних відносин.

З наведеного слідує, що акт перевірки контролюючого органу може бути підставою для вжиття ним в межах своєї компетенції відповідних заходів реагування, в тому числі, притягнення до відповідальності посадових осіб позивача у встановленому чинним законодавством порядку, проте за умови існування між сторонами договірних правовідносин не може бути підставою виникнення господарсько-правового зобов'язання відповідача повернути сплачені йому позивачем кошти.

Виявлені контролюючим органом порушення не впливають на умови укладеного між сторонами Договору і не можуть їх змінювати, зокрема, як в даному випадку коригувати вартість послуг в сторону їх зменшення.

На думку господарського суду, обставини встановлені органами фінансового контролю щодо завищення вартості послуг не є преюдиціальними в розумінні ст. 35 ГПК України, а тому не є належними доказами у справі і не можуть братися судом до уваги.

Аналогічні правові висновки викладені в постанові ВГС України від 02.10.2013р. у справі №922/1609/13.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати покладаються на позивача.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 4-3, 12, 33, 34, 43, 49, 82-85, 116 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. В позові відмовити повністю.

2. Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 85 ГПК України та може бути оскаржене до Львівського апеляційного господарського суду в порядку і строки, передбачені ст.ст. 91-93 ГПК України.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст рішення складено та підписано 26.10.2015 р.

Суддя Крупник Р.В.