ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" жовтня 2015 р.Справа № 922/5129/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Аріт К.В.

при секретарі судового засідання Горбачовій О.В.

розглянувши справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Банк "Київська Русь", м.Київ
до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Родій Фарм", м.Мерефа 3-я особа , яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Приватне акціонерне товариство "Альба Україна", м.Бориспіль
про стягнення 497941,45 гривень
за участю представників:

позивача - не з'явився;

відповідача - не з'явився;

3-ої особи - не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

Позивач, публічне акціонерне товариство "Банк "Київська Русь" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ОСОБА_2, звернувся до господарського суду Харківської області з позовною заявою про стягнення з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Родій Фарм" (відповідача) суми заборгованості у розмірі 497941,45 гривень, з яких 290424,82 грн. боргу, 29971,58 грн. пені, 10550,78 грн. 3% річних, 166994,27 грн. інфляційних.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 07.09.2015 року було прийнято вищевказану позовну заяву до розгляду. Провадження у справі було порушено та призначено до розгляду у судовому засіданні на 24.09.2015 року.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 24.09.2015 року було відкладено розгляд справи на 07.10.2015 року.

21.09.2015 року відповідач надав до суду відзив на позов, в якому визнає 289900,64 грн. боргу та 29971,58 грн. пені, в іншій частині просить суд відмовити.

Позивач неодноразово звертався до суду із клопотанням про здійснення судового засідання в режимі відеоконференції, в якому просив суд здійснювати судове провадження по справі №922/5129/15 у режимі відеоконференції під час трансляції з приміщення Подільського районного суду міста Києва. Клопотання позивача були задоволені судом та судові засідання відбувались у режимі відеоконференції.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 07.10.2015 року було відкладено розгляд справи на 20.10.2015 року.

19.10.2015 року відповідач через канцелярію суду надав докази часткової сплати суми боргу (вх.№41973).

Ухвалою господарського суду Харківської області від 20.10.015 року було відкладено розгляд справи на 27.10.2015 року.

26.10.2015 р. позивач надав до суду супровідним листом (вих.№43127) платіжні доручення №92.0 від 28.09.2015 р. та №93.0 від 12.10.2015р. по 50000,00 грн. кожне про сплату відповідачу на користь позивача, з видатковими накладними, з заявою про зменшення позовних вимог, в якій просить суд стягнути з відповідача на його користь 302003,16 грн., з яких 190424,82 грн. боргу, 111578,34 грн. штрафних санкцій.

26.10.2015 р. позивач надав за супровідним листом (вих.№43126) видаткові накладні на підтвердження позовних вимог з довіреністю.

Судом були досліджені та долучені до справи надані документи.

У судове засідання 27.10.2015 року позивач, відповідач, 3-тя особа не з'явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Розглянувши заяву про зменшення позовних вимог, суд встановив наступне.

Відповідно до ст. 22 ГПК України, позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог. До початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

У відповідності до п.6 ч.1 ст.63 Господарського процесуального кодексу України, суд повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо до позовної заяви не подано доказів надсилання відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів. Аналогічне за змістом посилання міститься у ст.56 Господарського процесуального кодексу України.

Позивачем не додано до позовної заяви жодного доказу надсилання відповідачу копії заяви про зменшення позовних вимог.

Згідно з ч.1 ст.56 Господарського процесуального кодексу України, позивач, прокурор зобов'язані при поданні позову надіслати сторонам копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб листом з описом вкладення.

При цьому, вказана правова норма не ставить обов'язок позивача направити відповідачу копії доданих до позовної заяви документів в залежність від того чи є у відповідача в наявності ці документи, а містить імперативну норму щодо обов'язковості надіслання сторонам копії позовної заяви та доданих до неї документів листом з описом вкладення.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.57 Господарського процесуального кодексу України, до позовної заяви додаються документи, які підтверджують відправлення відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Як зазначено у п.3.5. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року №18, недодержання вимог статей 54, 56 та пунктів 2 і 3 частини першої статті 57 ГПК України щодо форми, змісту і додатків до позовної заяви тягне за собою наслідки, передбачені статтею 63 ГПК України.

Виходячи з вищенаведених підстав та зазначених обставин, суд повертає позивачу дану заяву про зменшення позовних вимог без розгляду.

Судом виконано процесуальний обов'язок щодо повідомлення учасників процесу про дату, час та місце розгляду справи відповідно до вимог пункту 3.5.11 Інструкції з діловодства в господарських судах України, затвердженої наказом Вищого господарського суду України від 10 грудня 2002 року №75 (з подальшими змінами), а тому суд вважає можливим розглядати справу за наявними в ній матеріалами, як це передбачено статтею 75 Господарського процесуального кодексу України (надалі ГПК України).

Враховуючи те, що норми ст.38 ГПК України щодо обовязку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, що необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, а п.4 ч.3 ст.129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих ним повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та здійсненні всі необхідні щодо витребування додаткових доказів, та вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній та додатково поданими на вимогу суду матеріалами та документами.

Зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

01 травня 2012 року між Приватним акціонерним товариством «Альба країна» (далі «Продавець») та ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Родій Фарм» (далі «Покупець», «Відповідач») було укладено договір купівлі-продажу №49 О 12 (далі «договір купівлі-продажу»), у відповідності до положень якого продавець зобовязався передавати (поставляти) лікарські засоби і вироби медичного призначення у власність покупця, а покупець зобов'язався приймати товар та оплатити.

Пунктом 1.2 та 2.4 договору купівлі-продажу встановлено, що товар передається по найменуванню та в кількості, з зазначенням ціни митної і ціни відпускної, ще описані в кожному окремому випадку у видаткових накладних. Ціни за одиницю товару, а також загальна сума товарної партії визначаються відповідно до відпускних цін продавця та згідно з узгодженим сторонами заказом і зазначаються у видаткових накладних.

Згідно з п. 2.3. договору купівлі-продажу, кожна товарна партія формується шляхом узгодження заказу. Узгодження заказу відбувається шляхом обміну інформацією за телефоном, факсимільним звязком, електронним звязком чи за допомогою інших засобів. Підтвердження виконання заказу продавцем є підписання видаткової накладної покупцем при прийомі-передачі партії товару.

У відповідності до положень пункту 2.5 укладеного договору купівлі-продажу сума Договору складає загальну суму товару, поставленого відповідно до умов даного договору, і визначається шляхом складення сум товарних партій визначених у видаткових накладних.

Пунктом 4.2 договору купівлі-продажу визначено, що покупець зобов'язаний прийняти товар і оплатити його в порядку, передбаченому розділом 5 зазначеного Договору.

З пп.5.1 - 5.4 даного договору купівлі-продажу випливає, що покупець проводить оплату товару у формі безготівкового розрахунку шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок продавця. Оплата кожної товарної товару проводиться у повному обсязі на умовах, що вказуються у видатковій накладній поставку товарної партії. У розрахункових документах покупець повинен вказати номер та дату видаткової накладної згідно з якою здійснюється сплата за поставлений товар та номер і дату Договору.

Пунктами 6.1. та 6.2. Договору встановлено, що товар вважається переданим продавцем і прийнятим покупцем по кількості та асортименту в момент підписання сторонами видаткової накладної на товарну партію. Право власності на товар переходить від продавця до покупця з моменту підписання видаткових накладних.

Так, у відповідності до умов вказаного вище договору купівлі-продажу продавець, за період з 09.02.2014 року по 09.05.2014 року поставив відповідачу, як покупцю, лікарські засоби відповідно до реєстру видаткових накладних на загальну суму 290 424, 82 грн., що підтверджується підписаними обома сторонами видатковими накладними. Відповідно до видаткових накладних граничний строк оплати останньої неоплаченої накладної 09.06.2014 року.

Відповідно до положень розділу 7 наведеного договору купівлі-продажу, у випадку порушення умов даного договору винна сторона відшкодовує заподіяну з її вини шкоду та сплачує штрафні санкції, передбачені даним розділом договору та чинним законодавством України. Також, у випадку порушення відповідачем як покупцем згаданого п. 5.2 договору купівлі-продажу, він виплачує продавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ на день розрахунку за кожний день заборгованості.

05 червня 2014 р. між ПрАТ «АЛЬБА УКРАЇНА» як Первісним кредитором та ПАТ «Банк» Київська Русь» (далі «Новий кредитор», «позивач») було укладено Договір відступлення прав вимоги №70647-20/14-7 (далі «договір відступлення»), за умовами якого ПрАТ «АЛЬБА УКРАЇНА» відступило, а ПАТ «Банк» Київська Русь» набуло право вимоги за зобов'язаннями ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Родій Фарм» (, місцезнаходження: 62472, Харківська обл., Харківський р-он, м. Мерефа, вул. Дніпропетровська, буд.223, к. 8-7).

Відповідно до п. 1.1.1. та п. 1.1.2 договору відступлення прав вимоги №70647- 20/14-7 від 05.06.2014 року, право вимоги Первісного кредитора за зобовязаннями Боржника на суму 440 444, 33 грн. зазначену в п. 1.1 Договору відступлення що випливає з Договору купівлі- продажу №49 ХФ/12 від 01.05.2012 р. Також, Первісний кредитор засвідчує, що заперечення, які можуть бути висунуті Боржником проти вимог Нового кредитора на момент підписання Договору, не існує, вимоги є дійсними та немає підстав для їх невиконання Боржником.

Зважаючи на п.1.2 договору відступлення, Первісний кредитор зобовязаний повідомити відповідача як боржника про здійснення відступлення права вимоги за основним зобовязанням протягом 3 днів з моменту набуття Новим кредитором права вимоги.

Згідно з п. 3.1. договору відступлення, Новий кредитор набуває права вимоги, що відступається за цим Договором після підписання Сторонами зазначеного договору.

Пунктом 7.1. договору відступлення передбачено, що Новий кредитор, а саме ПАТ «Банк «Київська Русь» набуває право вимоги від Боржника належного виконання зобовязання по оплаті коштів Боржником у сумі, яка зазначена у п.1.1 вказаного Договору, тобто 440 444, 33 грн. дана заборгованість підтверджується також Витягом з балансу про перелік майнових прав, що відступилися ПАТ «Банк «Київська Русь» за договором відступлення права вимоги №2003а від 05.06.2014 року.

Крім того, позивач як Новий кредитор набуває права на стягнення з Боржника неустойки/штраф них санкцій і збитків, заподіяних невиконанням чи неналежним виконанням ним зобовязань за Договором купівлі - продажу (п. 7.2 договору відступлення).

25.06.2014р. Первісний кредитор направив на адресу відповідача ОСОБА_3 про відступлення права вимоги, якою сповістив відповідача про таке відступлення та про те, що ПАТ «Банк «Київська Русь» є новим кредитором ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Родій - Фарм» та про необхідність виконати зобовязання зі сплати заборгованості, що підтверджується матеріалами справи.

Ст.265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона -постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити з нього певну грошову суму.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання.

Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановленого договором або законом.

У відповідності до ст.512 ЦК України, кредитор у зобовязанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 ЦК України визначено: "До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом".

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Отже, своїми діями відповідач порушив умови Договору та вимоги ст.526 ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

Враховуючи те, що відповідачем згідно платіжних доручень №92.0 від 28.09.2015 р. та №93.0 від 12.10.2015р. було сплачено 100000,00 грн. основного боргу та те, що, відповідно до п.1.1. ч.1 ст.80 ГПК України, господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору, суд припиняє провадження у справі в частині заявлених до стягнення 100000,00 грн. основного боргу.

Таким чином, враховуючи, що відповідач надав суду докази лише про часткове погашення боргу, позовні вимоги позивача в частині стягнення 190424,82 грн. основного боргу є обґрунтованими, підтверджуються наданими суду доказами та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання повинен сплатити кредитору суму грошового боргу з урахуванням індексів інфляції та 3% річних. За таких обставин, позовні вимоги позивача в сумі грн., нараховані за індексами інфляції на суму основного боргу, а також грн. річних, обґрунтовані і підлягають задоволенню.

За таких обставин, позовні вимоги позивача по стягненню 10550,78 грн. 3 % річних та 166994,27 грн. інфляційних обґрунтовані і підлягають задоволенню.

Договором купівлі продажу передбачено нарахування пені, право на яку відступлено первісним кредитором позивачу.

Правові наслідки порушення зобовязання встановлені ст. 611 ЦК України, зокрема, щодо сплати неустойки. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання.

Штрафними санкціями, відповідно до частини 1 ст. 230 Господарського кодексу України, визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання.

Пункт 6 ст. 231 Господарського кодексу України визначає, що штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України за весь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Згідно зі ст. 1, ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

За приписами п. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, нарахування пені повинно бути припинено через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано, тобто за умовами договору, від дня початку розрахунку пені.

Приймаючи до уваги, що відповідач не виконав свої зобов'язання по оплаті у термін, встановлений договором, нарахована позивачем пеня в сумі 29971,58 грн. відповідає умовам договору та вимогам законодавства і підлягає стягненню.

Відповідно до ч.1 ст.43 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується ст.ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України, тягар сплати судового збору несе винна особа.

Згідно з ч. 1 п. 22 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» в редакції, що діяла на час подання позову, від сплати судового збору звільняється уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - у справах, пов'язаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку.

4.7.до п.2 ч.2.8 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №7 від 21.02.13р. (далі-Пленум),ч.2 ст. 49 ГПК передбачено, що в разі коли спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору. Зазначена норма виступає процесуальною санкцією, яка застосовується господарським судом незалежно від того, чи заявлялося відповідне клопотання заінтересованою стороною.

У такому застосуванні суду слід виходити з широкого розуміння даної норми, маючи на увазі, що передбачені нею наслідки можуть наставати і в разі неправомірної бездіяльності винної особи, яка не вжила заходів до поновлення порушених нею прав і законних інтересів іншої особи (зокрема, ухилялася від задоволення її заснованих на законі вимог), що змусило останню звернутися за судовим захистом. Так, якщо зменшення позивачем розміру позовних вимог повязане з частковим визнанням та задоволенням позову відповідачем після подання позову, то судовий збір у відповідній частині покладається на відповідача.

Оскільки частину суми основного боргу відповідачем було сплачено після звернення позивачем із позовом до суду, судові витрати пропорційно задоволених вимог покладаються на відповідача.

За таких обставин, суд, керуючись ст.ст. 512, 514, 526, 530, 611, 625, 629, 712 Цивільного кодексу України, ст.ст. 230-232, 265 Господарського кодексу України, ст. ст. 22, 33, 34, 43, 44, 49, п.1-1 ст. 80, ст.ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Родій Фарм" (код 38117562; 62472, Харківська обл., Харківський р-он, м.Мерефа, вул.Дніпропетровська, буд.223, к.8-7) на користь Публічного акціонерного товариства "Банк "Київська Русь" (код 24214088; 04071, м. Київ, вул. Хорива, 11а) 190424,82 грн. боргу, 29971,58 грн. пені, 10550,78 грн. 3% річних, 166994,27 грн. інфляційних.

Стягнути з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Родій Фарм" (код 38117562; 62472, Харківська обл., Харківський р-он, м.Мерефа, вул.Дніпропетровська, буд.223, к.8-7) на користь державного бюджету України (одержувач коштів - Управління державної казначейської служби у Дзержинському районі м. Харкова, вул. Бакуліна 18, м. Харків, 61166, , рахунок 3003, банк одержувача - Головне управління державної казначейської служби України у Харківській області, МФО 851011, код бюджетної класифікації 22030001) 9958,83 грн. судового збору.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Припинити провадження у справі в частині заявлених до стягнення 100000 грн. основного боргу.

Повне рішення складено 02.11.2015 р.

Суддя ОСОБА_4

Додаток для позивача: заява про зменшення позовних вимог на 1 арк.