РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.10.2015Справа №910/26284/15

За позовомТовариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Індіго»
доПриватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ТАС»
проздійснення відшкодування шкоди в порядку регресу 4 711,83 грн.
Суддя Підченко Ю.О.

Представники сторін:

від позивача:Курочкін О.О. - представник за довіреністю;
від відповідача:не з'явився;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Індіго» звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ТАС» про здійснення відшкодування шкоди в порядку регресу 4 711,83 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем на підставі договору добровільного страхування наземного транспорту №206-00982-12 від 06.04.2012р. внаслідок настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди (надалі - ДТП) виплачено страхове відшкодування власнику автомобіля марки «Ford», реєстраційний номер НОМЕР_1, а тому позивачем відповідно до положень статті 27 Закону України "Про страхування" та статті 993 Цивільного кодексу України отримано право зворотної вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду, якою є відповідач у справі.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 08.10.2015 р. порушено провадження у справі №910/26284/15 та призначено її до розгляду на 30.10.2015 р.

21.10.2015р. через загальний відділ діловодства та документообігу господарського суду міста Києва від представника позивача надійшли витребувані ухвалою суду від 08.10.2015р. документи по справі.

22.10.2015р. від Моторно (транспортне) бюро України через відділ діловодства та документообігу господарського суду міста Києва надійшли витребувані судом документи.

Представник позивача в судове засідання 30.10.2015 р. з'явився, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача, що належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання 30.10.2015 р. не з'явився, вимог ухвали суду не виконав, про причини неявки суд не повідомив.

Належне повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи підтверджується відміткою про відправку на зворотній стороні ухвали суду від 08.10.2015р., яка була надіслана за адресою вказаною в позовній заяві, а також повідомленням про вручення поштового відправлення №613 853) згідно якого ухвала суду від 08.10.2015 р. була отримана відповідачем 15.10.2015 р.

Оскільки про час та місце судового засідання відповідач був належним чином повідомлений, на підставі статті 75 Господарського процесуального кодексу України справа може бути розглянута за наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні 30.10.2015 р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

У судових засіданнях складались протоколи згідно статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд м. Києва, -

ВСТАНОВИВ:

06.04.2012 р. між позивачем, як страховиком та ТОВ «Ніко Лізинг», як страхувальником було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту №206-00982-12, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, пов'язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом - автомобілем марки «Ford Transit», реєстраційний номер НОМЕР_1, 2008 року випуску.

Договором визначено, що до страхових випадків відноситься, зокрема, ДТП.

29.01.2014 р. о 14 год. 13 хв. по вул. Інтернаціональна, 75 в м. Умань відбулась дорожньо-транспортна пригода за участі застрахованого автомобіля марки «Ford Transit», реєстраційний номер НОМЕР_1 та автомобілем марки «Mercedes», реєстраційний номер НОМЕР_2, а саме: ОСОБА_2, керуючи транспортним засобом - автомобілем марки «Mercedes», реєстраційний номер НОМЕР_2, не врахував дорожню обстановку, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням, в наслідок чого допустив наїзд на автомобіль марки «Ford Transit», реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3, в результаті чого автомобілі отримали механічні ушкодження.

Відповідно до відомості про дорожньо-транспортну пригоду №9341366 ДТП сталася в результаті порушення водієм ОСОБА_2, вимог п.п. 2.3 б, 12.1 Правил дорожнього руху України.

Постановою Уманського міськрайонного суду Черкаської області у справі №705/680/14-п встановлено порушення ОСОБА_2, вимог п.п. 2.3 б, 12.1 Правил дорожнього руху України, ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу.

30.01.2014р. страхувальник ТОВ «Ніко Лізинг» звернувся до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування за Договором добровільного страхування наземного транспорту №206-00982-12 від 06.04.2012р.

Згідно рахунку №02944 від 15.05.2014р. виставленого володільцю застрахованого транспортного засобу ТОВ «Ніко Лізинг» вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Ford Transit», реєстраційний номер НОМЕР_1 складає 11 545,40 грн.

17.06.2014р. позивачем був складений та підписаний страховий акт №17254/206, згідно з яким пошкодження транспортного засобу автомобіля марки «Ford Transit», реєстраційний номер НОМЕР_1, внаслідок ДТП визнано страховим випадком та призначено до виплати страхове відшкодування в розмірі 11 545,40 грн.

На підставі складеного страхового акту №17254/206 від 17.06.2014р. Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Індіго», виконуючи свої зобов'язання за Договором добровільного страхування наземного транспорту №206-00982-12 від 06.04.2012р., перерахувало суму страхового відшкодування в розмірі 11 545,40 грн. на рахунок ТОВ «Автоальянс Київ», що підтверджується наявним в матеріалах справи платіжним дорученням №93 від 16.09.2014р.

Статтею 27 Закону України "Про страхування" та статтею 993 Цивільного кодексу України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Таким чином, до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Індіго» перейшло в межах виплаченої суми право вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

З матеріалів справи вбачається, що транспортний засіб - автомобіль марки «Mercedes», реєстраційний номер НОМЕР_2, яким спричинено ДТП, що потягнуло нанесення шкоди автомобілю марки «Ford Transit», реєстраційний номер НОМЕР_1, належить громадянину ОСОБА_2 та знаходився під його керуванням.

Згідно із ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частинами першою та другою статті 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до пунктів 1, 3 частини 1 статті 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, а за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Відтак, за змістом вказаних норм, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини.

Із наявної в матеріалах справи довідки про дорожньо-транспортну пригоду №9341366, вбачається, що транспортний засіб - автомобіль марки «Mercedes», реєстраційний номер НОМЕР_2, яким спричинено ДТП, що потягнуло нанесення шкоди автомобілю марки «Ford Transit», реєстраційний номер НОМЕР_1, належить громадянину ОСОБА_2та знаходився під його керуванням, вина якого у скоєнні ДТП підтверджується матеріалами справи.

Договором (поліс №АС/3240707) передбачено, що ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну становить 50 000,00 грн., франшиза - 0,00 грн.

Статтею 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Відповідач у відповіді на претензію вих.№847 від 12.02.2015р. здійснив перерахунок матеріального збитку завданого власнику автомобіля марки «Ford Transit», реєстраційний номер НОМЕР_1, та за результатами розгляду вимоги перерахував відшкодування на рахунок позивача в розмірі 6 833,17 грн. При цьому, при відшкодуванні вартості відновлювальних робіт відповідачем було вирахувано вартість рихтування та фарбування задньої панелі, а також застосовано інший коефіцієнт зносу змінених складових.

Разом із цим, відповідно до дефектного акту огляду транспортного засобу від 30.01.2014р., при огляді автомобіля марки «Ford Transit», реєстраційний номер НОМЕР_1, було встановлено, що задня ліва двері має деформацію, а ліва частина бамперу містить розриви.

Згідно ст.27 Закону України "Про страхування" та ч.1 ст.1191 ЦК України, які регулюють регресні відносини, що є відмінними від відносин страховика та страхувальника під час сплати страхового відшкодування, до позивача перейшло право регресної вимоги до відповідача (відповідальної особи) у розмірі фактично виплаченого відшкодування (у розмірі понесених витрат), тобто у спірній сумі, що виключає будь-яку залежність вказаного розміру від оцінки відновлювального ремонту та коефіцієнту фізичного зносу.

Згідно з ч.1 ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відповідно до ст.993 ЦК України та ст.27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Таким чином, розмір регресного відшкодування, право вимоги виплати якого відповідачем виникло у позивача, обмежений фактичними витратами (платежами) страховика (позивача), здійсненими на користь страхувальника, чим спростовується твердження відвідача викладені у відповіді на претензію вих.№847 від 12.02.2015р. про необхідність зменшення заявленої позивачем до стягнення суми регресного відшкодування пошкодженого внаслідок ДТП.

За таких обставин, враховуючи розмір права зворотної вимоги, який перейшов до позивача, визначені полісом серії №АС/3240707 розміри лімітів відповідальності та франшизи (0,00), суд дійшов висновку, що відповідач зобов'язаний відшкодувати позивачу витрати в розмірі 4 711,83 грн., у зв'язку із чим позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Згідно ст. 43 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Зокрема, в силу вимог ст. ст. 33, 34 цього Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідач під час розгляду справи не надав суду належних та допустимих доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги, як і не надав доказів часткової або повної сплати заявленої до стягнення суми.

З урахуванням вищевикладеного, оцінивши подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, в повному обсязі з покладенням судового збору на відповідача, в порядку ст. 49 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 43 , 32, 33, 34, 43, 44, 49, 82,84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Індіго» задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ТАС» (03062, м.Київ, проспект Перемоги, буд.65; ідентифікаційний код 30115243) на користь Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Індіго» (01011, м. Київ, вул.Немировича-Данченка, буд.1; ідентифікаційний код 33831166) суму страхового відшкодування у розмірі 4 711 (чотири тисячі сімсот одинадцять) грн. 83 коп. та судовий збір у розмірі 1 218 (одна тисяча двісті вісімнадцять) грн. 00 коп. Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата підписання повного тексту рішення - 04.11.2015 р.

Суддя Ю.О. Підченко