ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" жовтня 2015 р.Справа № 922/5427/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Макаренко О.В.

при секретарі судового засідання Нагірна М.Т.

розглянувши справу

за позовом Інституту рослинництва імені В.Я. Юр'єва Національної академії аграрних наук України, м. Харків
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агроексперт", с. Радгоспне
про стягнення 28 637,64 грн.
за участю представників сторін:

позивача - не з'явився

відповідача - не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Інститут рослинництва імені В.Я. Юр'єва Національної академії аграрних наук України (позивач) звернувся до господарського суду з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агроексперт" (відповідача) про стягнення заборгованості в розмірі 28 637,64 грн. за договором №32-14 на реалізацію наукової продукції від 27.03.2014 р. та судового збору в розмірі 1 218,00 грн.

Представник позивача у судове засідання не з'явився, про причину неявки суду не повідомив. Подав до суду заяву (вх.№42849 від 22.10.2015 р.), в якій повідомив суду про те, що до звернення позивача до суду з даним позовом відповідач повністю погасив заборгованість в розмірі 28 637,64 грн., що підтверджується банківською випискою (а.с. 37-38).

Відповідач про дату, час і місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, в судове засідання свого повноважного представника не направив, про причину неявки суду не повідомив, витребуваних документів до суду не подав.

За таких обставин суд вважає, що судом вжито всіх необхідних заходів щодо повідомлення відповідача, тому суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача за наявними у справі матеріалами відповідно до ст. 75 ГПК України.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, вивчивши матеріали справи, всебічно та повно дослідивши надані позивачем докази в їх сукупності, суд встановив таке.

27.03.2014 року між позивачем (виробник) та відповідачем (споживач) укладено договір № 32-14 на реалізацію наукової продукції (далі - договір), за умовами п.1.1. якого позивач передає відповідачеві насіння батьківських компонентів гібрида кукурудзи Танго MB (патент 130062) на площу 25 га, що є науковою продукцією (далі - продукція, насіння), а споживач приймає його і оплачує.

Як свідчать матеріали справи, на виконання даного договору позивач передав представникові відповідача Долі С.М. за довіреністю №12 від 28.04.2014 р. (а.с. 14) насіння на загальну суму 28 637,64 грн., що підтверджується накладною №319 від 28.04.2014 р., підписаною уповноваженими представниками сторін і скріпленою їх печаткою (а.с. 13).

Згідно з пунктами 4.1.-4.3. відповідач зобов'язаний повністю оплатити прийняту продукцію до 30.09.2014 р. На вимогу відповідача для проведення розрахунків за цим договором позивач надає рахунок-фактуру. Порядок розрахунків - безготівковий розрахунок.

Позивач у позові зазначив, що станом на день звернення до суду з даним позовом відповідач свої договірні зобов'язання за договором не виконав, внаслідок чого у відповідача перед позивачем виникла заборгованість в розмірі 28 637,64 грн., що і стало підставою для звернення до суду з цим позовом.

Разом з тим, під час розгляду справи позивач подав до суду заяву (вх.№42849 від 22.10.2015 р.), в якій повідомив суду про те, що до звернення позивача до суду з даним позовом відповідач повністю погасив заборгованість в розмірі 28 637,64 грн., що підтверджується банківською випискою (а.с. 37-38).

При цьому відповідач в судове засідання свого повноважного представника жодного разу не направив, про причини неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву до суду не подав.

Дослідивши надані позивачем до матеріалів справи докази (копія банківської виписки), суд дійшов висновку про те, що позивач звернувся до суду з позовом 22.09.2015 р., а відповідач перерахував позивачеві грошову суму в розмірі 28 637,64 грн. у лютому 2015 р., тобто до звернення позивача до суду з даним позовом.

Проаналізувавши вищевикладені обставини справи і надані позивачем до матеріалів справи докази, суд дійшов такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно зі ст. 1 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ГПК України господарський суд порушує справи за позовними заявами підприємств та організацій, які звертаються до господарського суду за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів.

Тобто, право на судовий захист у суб'єкта господарювання виникає у разі порушення або оспорювання його права або охоронюваного законом інтересу.

Відповідно до ч. 2 ст. 4-3 та ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

При цьому за умовами ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно з ч. 1 ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи те, що позивач звернувся до суду з позовом 22.09.2015 р., а відповідач перерахував позивачеві грошову суму в розмірі 28 637,64 грн. у лютому 2015 р., тобто до звернення позивача до суду, суд дійшов висновку про те, що у позивача відсутні правові підстави для звернення до суду із позовом в частині стягнення даної грошової суми, тому в задоволенні даної позовної вимоги слід відмовити.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судовий збір при відмові в позові покладається на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. 15 Цивільного кодексу України, ст. ст. 1, 4-3, 32-34, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Повне рішення складено 28.10.2015 р.

Суддя О.В. Макаренко