ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

22.09.2015р. Справа № 917/1455/15

за позовом Державного підприємства "Сільськогосподарського підприємства Машівської виправної колонії управління Державного департаменту України з питань виконання покарань в Полтавській області (№9)", вул.Лісна, 1/2, с.Кустолово-Суходілка, Машівський район, Полтавська область, 39433

до Надержинщинської виправної колонії №65, с.Божківське, Полтавський район, Полтавська область, 38741

про стягнення 49015,00 грн. (відповідно до заяви про зменшення позовних вимог від 11.09.2015р.)

Суддя Іваницький Олексій Тихонович

секретар судового засідання Олефір О.І.

Представники:

від позивача - ОСОБА_1 дов. №22/862 від 16.09.2015р.

від відповідача - ОСОБА_2 дов. №УКБ-1-627-Пл/2-15 від 11.02.2015р.

ОСОБА_3 №6/3064 від 17.09.2015р.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ: розглядається позовна заява про стягнення 49015,00 грн. договорами купівлі - продажу № 9Г/40,150Г/Г-291,195Г/Г-425, 55Г/Г-150 (відповідно до заяви про зменшення позовних вимог від 11.09.2015р.).

11.09.20015р. за вх канцелярії суду №13140 від позивача надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог. Суд подану заяву прийняв та задовольнив, залучивши до матеріалів справи.

21.09.2015р. за вх.№13689 від позивача надійшла заява про долучення до матеріалів справи додаткових доказів. Суд подані докази прийняв та залучив до матеріалів справи.

22.09.2015р. за вх.№13724 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить суд зменшити розмір позовних вимог до 45 824,77 грн. та надав суду Акт звірки взаєморозрахунків станом 01.01.2014р. Суд поданий відзив з Актом звірки прийняв та залучив до матеріалів справи.

22.09.2015р. за вх.№13723 представник позивача надала суду витребувані судом копії договорів. Суд подані докази прийняв та залучив до матеріалів справи.

Враховуючи достатність у матеріалах справи доказів для розгляду спору по суті, приписи ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифікована Законом України від 17.07.1997 р. № 475/97-ВР) щодо права кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку, суд не оцінює вказані обставини як підставу для подальшого відкладення розгляду справи. Спір розглядається за наявними матеріалами відповідно до ст. 75 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи та дослідивши і оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всі обставини справи в їх сукупності, а також за результатами оцінки поданих сторонами господарського процесу доказів, у нарадчій кімнаті суд задовольняє позовні вимоги виходячи з наступного:

Між Державним підприємством «Сільськогосподарське підприємство Машівської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Полтавській області (№9)» (далі - Продавець) та Надержинщинською виправною колонією №65 (далі - Покупець) було укладено договори купівлі-продажу №128г/Г-291 від 04.09.2014р., №55г/Г-150 від 24.02.2014р., №95/Г-40 від 10.01.2013р., №150Г/Т-443 від 16.08.2013р., №195г/Г-425 від 24.10.2014р. (далі - договори).

Відповідно до умов вказаних договорів, Продавець зобов"язується передати у власність, а Замовник прийняти та оплатити товар. Передача Товару оформляється видатковою накладною. Здійснення оплати вважається день надходження коштів на розрахунковий рахунок Продавця.

Факт виконання позивачем договірних зобов'язань з поставки товару покупцю та факт отримання останнім товару підтверджується видатковими накладними №6 від 10.01.2013р, №113 від 19.06.2013, №289 від 08.08.2014р., №411 від06.10.2014р., №б4 від 24.02.2014р. року на загальну суму 30881,00 грн. (копії в матеріалах справи).

За даними позивача в порушення умов Договору Надержинщинська виправна колонія №65 не у повному обсязі оплатила отриманий товар.

Стаття 712 ЦК України передбачає, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно зі статтею 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до частини 1 статті 662 ЦК України продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Статтями 509, 510 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Сторонами у зобов'язанні є боржник і кредитор.

Відповідно до статей 526-527 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Стаття 599 ЦК України передбачає, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

11.09.20015р. за вх канцелярії суду №13140 від Державного підприємства "Сільськогосподарського підприємства Машівської виправної колонії управління Державного департаменту України з питань виконання покарань в Полтавській області (№9)" надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог. В зв"язку з тим, що Надержинщинською виправною колонією №65 було сплачено 1556,00 грн. до подання позову до суду (підтверджується наданими до заяви виписками банку в матеріалах справи) Позивач просить суду стягнути з Відповідача 49015,00 грн. Розглянувши подану заяву з додатками суд 16.09.2015р. задовольнив заяву Позивача про зменшення розміру позовних вимог.

Судом були прийняті та розглянуті подані представниками сторін Акти звірки взаєморозрахунків.

Таким чином, на момент розгляду справи по суті заборгованість Надержинщинської виправної колонії №65 перед Державним підприємством "Сільськогосподарського підприємства Машівської виправної колонії управління Державного департаменту України з питань виконання покарань в Полтавській області (№9)" становить 49015,00 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач належним чином виконував зобов'язання за вищезазначеним Договором щодо здійснення ним поставки товару. Відповідач в порушення прийнятих на себе зобов'язань за вказаним Договором та приписів ст. 692 Цивільного кодексу України не оплатив отриманий товар у встановлені у Договорі строки, заборгованість останнього на момент подання позову та розгляду даної справи складає 49015,00 грн. Дана обставина відповідачем не спростована.

Отже, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 49015,00 грн. основного боргу підтверджені документально та нормами матеріального права, відповідачем не спростовані, а тому підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 32 ГПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у встановленому законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Стаття 33 ГПК України встановлює, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Згідно зі статтею 34 ГПК України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Стаття 36 ГПК України передбачає, що письмовими доказами є документи i матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Оригінали документів подаються, коли обставини справи відповідно до законодавства мають бути засвідчені тільки такими документами, а також в інших випадках на вимогу господарського суду.

Відповідно до ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно з пунктом 4 частини третьої ст. 129 Конституції України та ст. 33, ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Допустимих доказів в спростування вищевикладеного чи будь-яких обґрунтованих заперечень по суті спору відповідач суду не надав.

За викладеного, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача заборгованості за договорами купівлі - продажу № 9Г/40,150Г/Г-291,195Г/Г-425, 55Г/Г-150 в розмірі 49015,00 грн. підтверджені документально та нормами матеріального права, не спростовані відповідачем, а тому підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 82 ГПК України рішення приймається господарським судом за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та іншими учасниками господарського процесу, а також доказів, які були витребувані господарським судом, у нарадчій кімнаті.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Після виходу з нарадчої кімнати суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення яким позовні вимоги задоволено повністю.

Враховуючи викладене, матеріали справи, обставин справи в їх сукупності, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши і оцінивши подані додаткові докази, керуючись статтями 4 - 47, 22, 28, 32 - 34, 36, 43, 44 - 45, 471, 49, 75, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, у нарадчій кімнаті, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Надержинщинської виправної колонії №65 (с.Божківське, Полтавський район, Полтавська область, 38741, ) на користь Державного підприємства "Сільськогосподарського підприємства Машівської виправної колонії управління Державного департаменту України з питань виконання покарань в Полтавській області (№9)" (вул.Лісна, 1/2, с.Кустолово-Суходілка, Машівський район, Полтавська область, 39433, ) заборгованість за договорами купівлі - продажу № 9Г/40,150Г/Г-291,195Г/Г-425, 55Г/Г-150 в розмірі 49015,00 грн., а також витрати на сплату судового збору в розмірі 1827,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

СУДДЯ Іваницький О.Т.

Повне рішення складено 29.09.2015р.

Відповідно до ч. 5 ст. 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.