номер провадження справи 5/58/15
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.10.2015 Справа № 908/1869/15-г

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Будівельна компанія Консул (49102, Дніпропетровська область, м. Дніпропетровськ, вул. Будьонного, 14 - г)

До відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю МОНТАЖНИК (83007, АДРЕСА_1)

про стягнення 322 647,47 грн.

Суддя Проскуряков К.В.

Представники сторін:

Від позивача: ОСОБА_1, довіреність № 1501 від 15.01.2015

Від відповідача: не зявився

СУТНІСТЬ СПОРУ:

24.03.2015 до господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю Будівельна компанія Консул до Товариства з обмеженою відповідальністю МОНТАЖНИК про стягнення 245 901,51 грн.

Ухвалою суду від 24.03.2015 позовну заяву прийнято до розгляду та порушено провадження у справі №908/1869/15-г, справі присвоєно номер провадження 5/58/15, розгляд якої призначено на 29.04.2015. Ухвалою від 21.04.2015 № 908/1869/15-г розгляд справи перенесено на 18.05.2015. Ухвалою суду від 18.05.2015 № 908/1869/15-г призначено судову економічну експертизу, проведення якої доручено судовим експертам Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз, провадження у справі №908/1869/15-г зупинено до отримання результатів судової економічної експертизи, зобовязано сторін забезпечити судових експертів Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз, на вимогу останніх, всіма необхідними для проведення експертизи документами.

01.07.2015 на адресу суду від судового експерта Дніпропетровського НДІСЕ ОСОБА_2 надійшло клопотання від 22.06.2015 за вих. №09/2772/73/3031 про надання сторонами додаткових матеріалів, необхідних для проведення експертизи.

Листом від 09.07.2015 господарський суду Запорізької області повідомив ТОВ МОНТАЖНИК та ТОВ БК Консул, що на виконання ухвали суду від 18.05.2015 №908/1869/15-г сторони зобовязані направити на адресу Дніпропетровського НДІСЕ перелік документів, зазначених у клопотанні експерта.

15.09.2015 до господарського суду Запорізької області від Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз супровідним листом від 10.09.2015 за вих. №2772/2773-15 надійшли матеріали справи №908/1869/15-г без висновку про проведення експертизи у звязку з тим, що станом на 25.08.2015 документи, заявлені у клопотанні на дослідження сторонами не надано та ТОВ БК Консул попередню оплату вартості судової економічної експертизи не здійснив.

Ухвалою суду 15.09.2015 № 908/1869/15-г провадження у справі поновлено з 19.10.2015, судове засідання призначено на 19.10.2015.

У судовому засіданні 19.10.2015 судом оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

За письмовим клопотанням представника позивача розгляд справи відбувався без фіксації судового процесу за допомогою технічних засобів.

Від позивача надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог від 16.10.2015 № 16-10/15, відповідно до якої позивач просить суд стягнути з відповідача суму основного боргу у розмірі 182 000,00 грн., втрати від інфляції у розмірі 126 390,77 грн., 3 % річних у розмірі 14 256,64 грн.

Заява про збільшення розміру позовних вимог прийнята судом до розгляду, оскільки відповідає вимогам ст. 22 Господарського процесуального кодексу України.

Позивач підтримує позовні вимоги в повному обсязі, з урахуванням заяви про збільшення суми позовних вимог, з підстав, викладених у позовній заяві. Суду надано наступні пояснення: 02.01.2013 між Товариством з обмеженою відповідальністю «МОНТАЖНІК» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «КОНСУЛ» було укладено договір № 1304 про надання послуг будівельною технікою, відповідно до п. 1.1. якого замовник в порядку та умовах, викладених у цьому договорі, надає доручення виконавцю, а виконавець бере на себе обовязки про надання послуг автокраном моделі XCMG QY-65-K вантажністю 65 т, довжиною стріли 58 м, та автокраном XCMG QY-50-K вантажністю 50 т, довжиною стріли 58 м на обєкті замовника, розташованому в м. Маріуполі Донецької області, загальною кількістю 400 машино-годин. Позивач надав відповідачу послуги, обумовлені умовами договору, а відповідач свої зобовязання щодо їх опати виконав частково у звязку з чим утворилась заборгованість, а саме: основний борг у розмірі 182 000,00 грн., втрати від інфляції у розмірі 126 390,77 грн., 3 % річних у розмірі 14 256,64 грн., яку позивач просить стягнути. Просить позовні вимоги задовольнити.

Відповідач у судове засідання 19.10.2015 не зявився, про причини неявки суд не повідомив. Клопотань про розгляд справи без його участі або про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило. Відзив на позовну заяву та документи, витребувані ухвалами господарського суду Запорізької області від 24.03.2015, 21.04.2015, 18.05.2015, 15.09.2015 відповідачем не надано. Про дату, час та місце призначеного судового засідання відповідач був повідомлений своєчасно та належним чином, шляхом направлення на його адресу відповідних ухвал. Своїм правом бути присутнім у судовому засіданні відповідач не скористався.

Згідно з ч. 1 ст. 64 ГПК України ухвала про порушення провадження у справі надсилається сторонам, прокурору, якщо він є заявником, за повідомленою ними господарському суду поштовою адресою. У разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала про відкриття провадження у справі надсилається за адресою місцезнаходження (місця проживання) сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. У разі відсутності сторін за такою адресою, вважається, що ухвала про порушення провадження у справі вручена їм належним чином.

Відповідно до підпункту 3.1. п. 3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції місцезнаходження юридичної особи або місце проживання фізичної особи - підприємця визначається на підставі відомостей, внесених до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців (ст. 17 Закону України Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців).

Відповідно до п. 3.9.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011р. особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК України. За змістом зазначеної статті 64 ГПК України, зокрема, в разі, якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством звязку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. Доказом такого повідомлення в разі неповернення ухвали підприємством звязку може бути й долучений до матеріалів справи та засвідчений самим судом витяг з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового звязку „Укрпошта щодо відстеження пересилання поштових відправлень, який містить інформацію про отримання адресатом відповідного поштового відправлення, або засвідчена копія реєстру поштових відправлень суду.

В матеріалах справи міститься ОСОБА_3 господарського суду Запорізької області від 27.03.2015 про те, що поштове відправлення: ухвала господарського суду Запорізької області від 24.03.2015 № 908/1869/15-г про порушення провадження у справі не приймається до пересилання адресату на підставі листа ЗД УДППЗ «Укрпошта» від 20.01.2015 № 04-16-83 (І т. а.с. 158, 159).

ОСОБА_3 складено про пересилання ухвали господарського суду Запорізької області від 21.04.2015 № 908/1869/15-г про перенесення розгляду справи, від 18.05.2015 №908/1869/15-г про призначення судової експертизи, від 15.09.2015 № 908/1869/15-г про поновлення провадження у справі (І т. а.с. 162 164, 173 176, ІІ т. а.с. 17 - 20).

Ухвали господарського суду Запорізької області від 24.03.2015 № 908/1869/15-г про порушення провадження у справі, від 21.04.2015 № 908/1869/15-г про перенесення розгляду справи, від 15.09.2015 № 908/1869/15-г про поновлення провадження у справі були розміщені на офіційному веб-сайті «Судова влада України» в розділі господарський суд Запорізької області (І т. а.с. 160, 165, ІІ т. а.с. 21-22). Також, на офіційному веб-сайті «Судова влада України» в розділі господарський суд Запорізької області було розміщено оголошення про призначення судової експертизи (І т. а.с. 172).

Відповідно до Спеціального витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців станом на 24.03.2015, згідно якого місцем знаходження Товариства з обмеженою відповідальністю «МОНТАЖНИК» є 83007, АДРЕСА_1 (І т. а.с. 166 - 167).

Відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Надання відзиву та документів, що підтверджують заперечення проти позову, є не обовязком, а правом відповідача, в чому вбачається прояв принципу диспозитивності.

Згідно зі ст. 22 ГПК України сторони мають право брати участь у господарських засіданнях. Оскільки зміст норми не передбачає обовязку сторін брати участь в судових засіданнях, незявлення повноважних представників відповідача в судові засідання є реалізацією процесуального права сторони.

В п. 3.9.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 зазначено, що у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Розглянувши та дослідивши матеріали справи, заслухавши представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язань. ОСОБА_3 норми містяться в ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України.

Відповідно до загальних умов виконання зобовязань, встановлених ст. 526 ЦК України, зобовязання повинно виконуватися належним чином згідно з умовами договору.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Договір, укладений сторонами з дотримання вимог, необхідних для чинності правочину, у тому числі відповідно до чинних нормативно-правових актів, має обов'язкову силу для сторін. Будучи пов'язаними взаємними правами та обов'язками (зобов'язаннями), сторони не можуть в односторонньому порядку відмовлятись від виконання зобов'язання.

Як вбачається з матеріалів справи, 02.01.2013 між Товариством з обмеженою відповідальністю «МОНТАЖНІК» (далі - замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «КОНСУЛ» (далі - виконавець) було укладено договір № 1304 про надання послуг будівельною технікою (далі договір з усіма змінами, додатками та доповненнями), відповідно до п. 1.1. якого замовник в порядку та умовах, викладених у цьому договорі, надає доручення виконавцю, а виконавець бере на себе обовязки про надання послуг автокраном моделі XCMG QY-65-K вантажністю 65 т, довжиною стріли 58 м, та автокраном XCMG QY-50-K вантажністю 50 т, довжиною стріли 58 м (далі - техніка) на обєкті замовника, розташованому в м. Маріуполі Донецької області, загальною кількістю 400 машино-годин.

Пунктами 2.1. 2.5. договору передбачено, що виконавець надає послуги технікою на умовах передплати замовником замовлених послуг за одержаним ним від виконавця рахунком фактурою щотижня (мінімум 5 днів).

Ціна за послуги техніки та перебазування її до місця виконання робіт та повернення на автобазу виконавця на момент укладання договору складає 600 грн. за 1 машино/годину, у т.ч. ПДВ 20 % - 100 грн.

Основним документом для визначення кількості відпрацьованого технікою часу є Змінні рапорти роботи техніки, підписані уповноваженим представником замовника з вказівкою фактично відпрацьованих машино-годин. Підписані змінні рапорти затверджуються генеральним директором замовника (п. 2.3.).

Весь обєм послуг відбивається в актах приймання-передачі наданих послуг, які є невідємною частиною цього договору (додатки до договору), та складаються на підставі підписаних та затверджених змінних рапортів роботи техніки.

Кінцевий розрахунок за послуги техніки здійснюється за фактично відпрацьовані години з урахуванням передплати, протягом 5 банківських днів після підписання акта приймання-передачі наданих послуг з документами згаданими у п. 2.3. та отримання рахунку-фактури.

Позивач стверджує, що надав відповідачу послуги протягом січня березня 2013 року, які відповідач оплатив частково у розмірі 290200,00 грн. Як доказ оплати суду надано виписку по рахунку, яка підписана керівником позивача ОСОБА_4 (І т. а.с. 105).

В матеріалах справи містяться ОСОБА_3 приймання-передачі наданих послуг за січень 2013 на суму 208 200,00 грн., за лютий 2013 на суму 174 600,00 грн., за березень 2013 на суму 89 400,00 грн., підписані лише виконавцем Товариством з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «КОНСУЛ» (І т. а.с. 29 - 31), рахунки-фактури на суму 599 000, 00 грн. (І т. а.с. 32 37) та податкові накладні на суму 472 200,00 грн. (І т. а.с. 39 - 44).

На підтвердження надання послуг позивачем надано Змінні рапорти про роботу механізму, підписані прорабом ОСОБА_5 та ОСОБА_6, в яких зазначено в графі прораб: Замовник «Саттелит» ТОВ «Монтажник» або тільки ТОВ «Монтажник» в графі «Найменування механізму» - АК 50 т, НК-65, АК-65, в графі «державний інвентарний номер» - АЕ7374СВ, АЕ 7375, АА9575ВА, АА 9775ВА, АА7595СА (І т. а.с. 47 - 99). Оригінали Змінних рапортів були надані суду для огляду в судовому засіданні.

Дослідженням у судовому засіданні змінних рапортів судом встановлено, що вони не відповідають умовам п. 2.3. договору, а саме: не затверджені генеральним директором замовника, а отже не можуть бути прийняті судом у якості належного та допустимого доказу надання позивачем послуг за вказаним договором.

Крім цього, не на усіх оригіналах змінних рапортів міститься і відмітка про виконання робіт ТОВ «Монтажник», в той час, коли на наданих копіях цих же змінних рапортів, які містяться у матеріалах справи (І т. а.с. 47 -99) є дописані в графі «Замовник (прораб)» слова ТОВ «Монтажник» однаковим почерком, який відрізняється від почерку, яким заповнено оригінали бланків змінних рапортів (І т. а.с. 47-68, 70, 74, 80 - 88).

Надані позивачем на підтвердження виконання робіт перепустки на машиністів крана ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 ТОВ «Монтажник» Товариством з обмеженою відповідальністю «САТЕЛЛИТ» та докази витрат на дизельне пальне (І т. а.с. 100 - 104) не є належними та допустимими доказами виконання робіт відповідно до ст. 34 ГПК України, оскільки п. 2.3. договору прямо передбачено, що основним документом для визначення кількості відпрацьованого часу є змінні рапорти роботи техніки, підписані уповноваженим представником замовника та затверджені генеральним директором.

Відповідно до п. 2.5. договору кінцевий розрахунок за послуги техніки здійснюється за фактично відпрацьовані години з урахуванням передплати, протягом 5 банківських днів після підписання акта приймання-передачі наданих послуг з документами згаданими у п. 2.3. та отримання рахунку-фактури.

А отже не приймаються судом.

Також, як доказ виконання робіт позивачем надано наступне:

Відповідно до листа ТОВ «САТЕЛЛИТ» від 21.03.2014 № 210314.6/007 у період з жовтня 2011 по липень 2013 на території підприємства проводились роботи з реконструкції, генеральний підрядник ТОВ «Монтажник». ОСОБА_10 приймання-передачі між підприємствами підписані та надані послуги повністю сплачені ТОВ «САТЕЛЛИТ» (І т. а.с. 124).

З листа № 210314.5/016 від 21.03.2014 вбачається, що 08.02.2013, 24.02.2013 або 25.02.2014, 04.03.2013 на територію ТОВ «САТЕЛЛИТ» заїжджали автокрани з державними номерами АА 9575ВА, АЕ 7374 СВ, під керуванням водіїв Світличного, ОСОБА_7 (І т. а.с. 125).

18.02.2015 позивач направив до ДПІ у Ленінському районі ГУ Міндоходів у м. Дніпропетровськ лист № 16-02/15-02 від 16.02.2015 «Про надання інформації щодо розбіжностей з контрагентом», відповідно до якого всього за результатом наданих послуг були надані замовнику ТОВ «Монтажник» податкові накладні на загальну суму 472200,00 грн. (ІІ т. а.с. 59 - 61). У листі-відповіді № 4401/10/15-1 від 05.03.2015 зазначено, що за результатами автоматизованого співставлення даних задекларованих ТОВ «БК «Консул» за період з 01.01.2013 по 31.12.2013 встановлено взаємовідносини з ТОВ «Монтажник» (ІІ т. а.с. 62).

Подані позивачем роздруковані сторінки з електронної пошти як доказ направлення на адресу відповідача електронних листів з вкладеними файлами: ОСОБА_11 за січень березень 2013, рахунками, листами про вимогу сплатити заборгованість, змінними рапортами також не є належними та допустимим доказами. Крім цього, умовами укладеного договору не передбачено здійснення листування між сторонами за допомогою засобів електронного звязку (ІІ т. а.с. 49 - 58).

Відповідно до ст. 34 ГПК України вищевказані листи також не є належними та допустимими доказами. А отже не приймаються судом.

Рахунки-фактури № 147 від 28.02.2013 на суму 142 400,00 грн. та № 225 від 29.03.2013 на суму 89 400,00 грн. були направлені відповідачу, що підтверджується описом вкладення у цінний лист та фіскальним чеком від 30.01.2014 № 3208 (І т. а.с. 38, ІІ т. а.с. 47-48), докази отримання яких відсутні.

Однак, в матеріалах справи міститься ОСОБА_11 звірки взаєморозрахунків від 09.07.2013 на суму 400,00 грн. взагалі сторонами не підписаний (І т. а.с. 117).

Листом від 08.07.2013 № 01/18 відповідач направив позивачу ОСОБА_10 виконаних робіт за договором № 1304 від 02.01.2013 за січень березень 2013 та просив виправити Змінні рапорти по роботі механізмів, оскільки в них було невірно зазначено рік та у строк до 25.07.2013 надіслати підписані ОСОБА_11 наданих послуг, виправлені змінні рапорти та податкові накладні (І т. а.с. 113). Вказане свідчить про незгоду відповідача з обсягом виконаних робіт.

03.01.2014 на адресу відповідача було направлено позивачем претензію № 0201/14 від 02.01.2014 про сплату боргу у розмірі 182 000,00 грн., що підтверджується фіскальним чеком № 8891 від 03.01.2015 та отримана відповідачем 13.01.2014, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (І т. а.с. 119 - 122).

В обґрунтування своєї позиції позивач посилається також на те , що згідно наказу №38-к ТОВ «МОНТАЖНІК» від 22.03.2012 з 23.03.2012 призначено координатором з питань охорони праці під час проведення будівельно-монтажних робіт на території ТОВ «САТЕЛЛИТ» ОСОБА_11, який підпорядковується керівнику проекту ОСОБА_5 (І т. а.с. 127).

28.03.2014 відповідачу було відправлено лист № 140329 від 26.03.2014 з додатками: ОСОБА_11 приймання-передачі послуг за січень березень 2013, Зведені таблиці змінних рапортів по обєкту МЖК ТОВ «Сателліт» та рахунок-фактуру № 125 від 28.03.2014, яким позивач просив підписати надіслані ОСОБА_11 приймання-передачі послуг за січень березень 2013, що підтверджується описом вкладення у цінний лист від 28.03.2014 та фіскальним чеком № 0544 від 28.03.2014, який було отримано відповідачем 31.02.2014 (І т. а.с. 128 - 133).

Відповідно до п.п. 2.2. 2.4. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» передбачено, що письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії (стаття 36 ГПК). Якщо документи, які мають значення для правильного вирішення спору, і підписи на них виготовлені стороною за допомогою будь-яких технічних засобів, то такі документи повинні прийматись господарським судом як письмові докази, досліджуватись та оцінюватись за загальними правилами ГПК.

Якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом (частина перша статті 38 ГПК), то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами, і в такому разі у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування судового рішення з мотивів неповного з'ясування місцевим господарським судом обставин справи.

У разі неподання оригіналів документів на вимогу суду справа розглядається за наявними доказами, оцінка яких здійснюється відповідно до вимог статей 32, 33, 43 ГПК України.

Згідно з якими: доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими і речовими доказами, висновками судових експертів; поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі. В необхідних випадках на вимогу судді пояснення представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі, мають бути викладені письмово.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Письмовими доказами є документи i матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Оригінали документів подаються, коли обставини справи відповідно до законодавства мають бути засвідчені тільки такими документами, а також в інших випадках на вимогу господарського суду.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим.

Дослідивши оригінали доданих до позовної заяви документів, в т.ч. змінних рапортів, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами факт надання послуг ТОВ «Монтажник» за договором № 1304 від 02.01.2013, оскільки, по-перше, змінні рапорти не містять посилання на дату та номер договору та на модель автокрану, в них зазначено в графі прораб: Замовник «Сателлит» ТОВ «Монтажник» або тільки ТОВ «Монтажник»; в графі «Найменування механізму» - АК 50 т, НК-65, АК-65, в графі «державний інвентарний номер» - АЕ7374СВ, АЕ 7375, АА9575ВА, АА 9775ВА, АА7595СА.

В той час, відповідно до п. 1.1. договору замовник в порядку та умовах, викладених у цьому договорі, надає доручення виконавцю, а виконавець бере на себе обовязки про надання послуг автокраном моделі XCMG QY-65-K вантажністю 65 т, довжиною стріли 58 м, та автокраном XCMG QY-50-K вантажністю 50 т, довжиною стріли 58 м (далі - техніка) на обєкті замовника, розташованому в м. Маріуполі Донецької області, загальною кількістю 400 машино-годин.

Однак, умови укладеного між сторонами договору не містять ідентифікаційні ознаки автокранів, такі як державні інвентарні номери, які б надали змогу відрізнити їх від інших автокранів.

Відповідно до п. 2.3. договору основним документом для визначення кількості відпрацьованого технікою часу є Змінні рапорти роботи техніки, підписані уповноваженим представником замовника з вказівкою фактично відпрацьованих машино-годин. Підписані змінні рапорти затверджуються генеральним директором замовника.

Змінні рапорти не затверджено генеральним директором замовника, а містять лише підпис ОСОБА_6 та ОСОБА_5 Доказів того, що ОСОБА_6 або ОСОБА_5 є генеральним директором ТОВ «Монтажник» позивачем суду не надано.

Пунктом 2.1. договору передбачено, що виконавець надає послуги технікою на умовах передплати замовником замовлених послуг за одержаним ним від виконавця рахунком фактурою щотижня (мінімум 5 днів).

Доказів отримання від ТОВ «Монтажник» передплати та надсилання рахунків-фактур суду також не надано, як і доказів здійснення часткової оплати наданих послуг.

В матеріалах справи містяться лише листи позивача начебто направлені на електронну адресу ТОВ "Монтажник" (ІІ т. а.с. 49 - 58), в тому числі направлення рахунків.

Крім того, з листа ТОВ «Монтажник» від 08.07.2013 № 01/18 вбачається, що відповідач направив позивачу ОСОБА_10 виконаних робіт за договором № 1304 від 02.01.2013 за січень березень 2013 та просив виправити Змінні рапорти по роботі механізмів, оскільки в них було невірно зазначено рік та у строк до 25.07.2013 надіслати підписані ОСОБА_11 наданих послуг, виправлені змінні рапорти та податкові накладні (І т. а.с. 113). Вказане свідчить про незгоду відповідача з обсягом виконаних робіт.

Відповідно до п. 2.5. договору кінцевий розрахунок за послуги техніки здійснюється за фактично відпрацьовані години з урахуванням передплати, протягом 5 банківських днів після підписання акта приймання-передачі наданих послуг з документами згаданими у п. 2.3. та отримання рахунку-фактури.

ОСОБА_10 приймання-передачі наданих послуг між сторонами не підписано.

Як вбачається з письмових пояснень позивача, між сторонами було укладено також договір № 1305 від 01.03.2013 про надання послуг автокранами у спірний період, оригінал та копію якого суду для огляду також не надано.

Крім того, відповідно до п. 5.27 Національного стандарту України "Державна уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів. ДСТУ 4163-2003", затвердженого наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 07.04.2003 №55, відмітку про засвідчення копії документа складають зі слів "Згідно з оригіналом", назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії.

Надані суду копії документів не містять інформації щодо посади особи, яка засвідчила копії документів.

Інші доводи позивача до уваги суду не приймаються в силу викладеного.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позивач не довів належними та допустимими доказами обставини, викладені у позовній заяві, а тому позов не підлягає задоволенню.

Судові витрати відносяться на позивача.

Керуючись ст.ст. 49, 82- 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог відмовити.

Суддя К.В. Проскуряков

Рішення господарського суду набирає чинності протягом 10 днів із дня його підписання

Рішення оформлено у повному обсязі та підписано 26.10.2015.