РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.10.2015Справа №910/20315/15
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Тюф Рейнланд Україна»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інноваційний центр «Екосистема»

про стягнення 88 995,00 грн., -

Суддя Морозов С.М.

За участю представників сторін:

від позивача: Назаренко Є.О. (представник за довіреністю №10 від 14.09.2015р.);

від відповідача: Прядко О.Д. (представник за довіреністю від 24.09.2015р.);

Данилкіна І.Л. (представник за довіреністю від 24.09.2015р.).

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариства з обмеженою відповідальністю «Тюф Рейнланд Україна» (надалі також - позивач) звернулось до суду з позовною заявою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Інноваційний центр «Екосистема» (надалі також - відповідач) суми заборгованості у розмірі 88 995,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач неналежним чином виконує взяті на себе зобов'язання за Договором №0088.Y.516/2012 від 20.02.2012р., зокрема, не здійснює оплату наданих позивачем послуг у встановлені Договором строки.

Відповідачем надано відзив на позовну заяву, відповідно до змісту якого він заперечує проти задоволення позовних вимог, зазначаючи при цьому, що послуги за Договором мали надаватись та оплачуватись у три етапи. Перший етап був дійсно виконаний, а тому оплачений згідно п. 5.2.1. Договору. Інші етапи послуг не були виконані позивачем, а тому не були оплачені відповідачем, акти від 07.08.2012р. були підписані помилково. Відповідачем ні попередній Детермінаційний звіт ні остаточний Детермінаційний звіт позивачу передано не було. У випадку дійсно надання послуг за другим та третім етапами Договору, позивач зобов'язаний був оприлюднити їх результати на веб-сторінках Нацекоінвестагенства та Секретаріату Рамкової конвенції ООН, однак з наданих до справи скріншотів зі сторінок цих сайтів вбачається відсутність інформації про Детермінацію проектно-технічної документації щодо проекту спільного провадження, а отже підтверджують невиконання позивачем своїх обов'язків.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.08.2015р. прийнято позовну заяву до розгляду та порушено провадження у справі #910/20315/15, розгляд призначено на 15.09.2015р.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.09.2015р. у зв'язку з неявкою представника відповідача в судове засідання, розгляд справи відкладено до 22.09.2015р.

В судове засідання 22.09.2015р. представник відповідача повторно не з'явився, розгляд справи було відкладено до 01.10.2015р.

В судовому засіданні 01.10.2015р. в справі було продовжено строк вирішення спору на 15днів терміном до 21.10.2015р. та оголошено перерву до 13.10.2015р.

В судовому засіданні 13.10.2015р. в праві №910/20315/15 було оголошено перерву до 20.10.2015р.

В судовому засіданні 20.10.2015р. представником відповідача заявлено клопотання про залучення до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю «Vidzeme Eko».

Клопотання обґрунтоване тим, що зазначене товариство є кінцевим замовником послуг позивача і може надати пояснення в справі, зокрема, щодо невиконання позивачем обов'язків за Договором.

Відповідно до частини першої статті 27 Господарського процесуального кодексу України треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до прийняття рішення господарським судом, якщо рішення з господарського спору може вплинути на їх права або обов'язки щодо однієї з сторін.

Вивчивши матеріали справи, судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Vidzeme Eko» не є стороною Договору №0088.Y.516/2012 від 20.02.2012р., а отже його права не можуть бути порушені винесенням рішення в даній справі, щодо правовідносин сторін саме за цим Договором. Окрім того, замовником за умовами Договору, зазначено відповідача, а не ТОВ «Vidzeme Eko».

Таким чином, з огляду на викладене клопотання відповідача про залучення до участі справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю «Vidzeme Eko», задоволенню не підлягає.

Представником відповідача також заявлено клопотання про витребування від позивача попереднього Детермінаційного звіту, остаточного Детемінаційного звіту, матеріалів, що свідчать про здійснення п'яти сайт-візитів на п'ять структурних підрозділів «Укргазвидобування», інформацію щодо розміщення у вільному доступі на сайтах звітів та лист Нацекоінвестагенства про схвалення проекту спільного впровадження, що пройшов процедуру національної або міжнародної детермінації Договором №0088.Н.516/2012 від 20.02.2012р. Окрім того, заявлено клопотання про витребування від Секретаріату Рамкової конвенції ООН інформації щодо того, чи розміщував позивач звіти на сайтах.

Клопотання обґрунтовані тим, що зазначені докази можуть підтвердити неналежне виконання позивачем своїх обов'язків за договором.

Відповідно до ст. 38 ГПК України сторона або прокурор у разі неможливості самостійно надати докази в справі подати клопотання про витребування господарським судом доказів. У разі задоволення клопотання суд своєю ухвалою витребовує необхідні докази.

Як встановлено судом, згідно письмових пояснень відповідача, інформація щодо розміщення звітів є загальнодоступною на відповідних сайтах. Отже, загальнодоступність інформації виключає обов'язок суду витребувати зазначені докази від сторони та Секретаріату Рамкової конвенції ООН, окрім того, відповідач не надав суду доказів на підтвердження звернення з заявою до зазначеного органу про надання йому такої інформації.

З огляду на викладене, клопотання відповідача про витребування зазначених вище доказів задоволенню не підлягає.

Представником відповідача заявлено ще клопотання про призначення в справі почеркознавчої експертизи з визначення того, чи виконано підпис від імені ОСОБА_5 у Актах прийому-здачі наданих послуг за Договором тією особою, від імені якої він зазначений, чи іншою особою.

Клопотання обґрунтоване тим, що підпис від імені ОСОБА_5 на зазначених Актах виконаний не останнім.

Відповідно до частини першої статті 41 Господарського процесуального кодексу України для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу.

Як вбачається з відзиву відповідача, Акти прийому-здачі наданих послуг за Договором були підписані відповідачем, однак помилково. Але все ж таки, підписання Актів відбулось і тому непослідовними є твердження відповідача щодо того, що підпис виконаний іншою не встановленою особою, оскільки це суперечить змісту наданого до справи відзиву.

Таким чином, з урахуванням викладеного, судом ухвалено відмовити в задоволенні клопотання відповідача про призначення в справі почеркознавчої експертизи.

В судовому засіданні 20 жовтня 2015 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Зважаючи на достатність в матеріалах справи доказів, необхідних для повного та об'єктивного вирішення справи, розгляд справи відбувався з урахуванням положень ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

20 лютого 2012 року між позивачем (виконавець за Договором) та відповідачем (замовник за Договором) було укладено Договір №0088.Y.516/2012 (надалі - Договір), відповідно до п. 2.1. якого позивач зобов'язується надати відповідачу послуги з проведення Детермінації Проектно-технічної документації (ПТД) щодо проекту спільного впровадження (ПСВ) «Впровадження заходів з ресурсо- та енергозбереження в дочірній компанії «Укргазвидобування» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» (для ТОВ «Vidzeme Eko») (надалі - проект) відповідно до вимог статті 6 Кіотського протоколу, надалі іменовані як послуги, а відповідач - оплатити послуги на умовах даного Договору. Позивач зобов'язується надати послуги в два етапи, зміст яких вказаний у п. 6 даного Договору.

Обов'язки сторін визначено в розділі 3 Договору. Так, відповідач зобов'язується вчасно здійснити оплату послуг позивача у відповідності до п. 5.2. даного Договору (п. 3.1.2.). Позивач зобов'язується надати послуги у зазначений термін та з належною якістю, діючи незалежно, компетентно та неупереджено. (п. 3.2.1.).

Вартість послуг за цим Договором складає 177 990,00 грн., з урахуванням ПДВ - 29 665,00 грн. (п. 5.1. Договору.)

Оплата послуг за цим Договором здійснюється відповідачем в такому порядку:

- оплата послуг за першим етапом в сумі 88 995,00 грн., у тому числі ПДВ - 14 832,50 грн. сплачується відповідачем після підписання акту прийому-здачі наданих послуг згідно п. 9.1. за першим етапом на зазначену в цьому пункті суму протягом 15 робочих днів з моменту отримання від позивача рахунку-фактури.;

- оплата послуг за другим етапом в сумі 48 995,00 грн., у тому числі ПДВ - 8 165,83 грн. сплачується відповідачем після підписання акту прийому-здачі наданих послуг згідно п. 9.1. за другим етапом на зазначену в цьому пункті суму протягом 15 робочих днів з моменту отримання від позивача рахунку-фактури;

- оплата послуг за третім етапом в сумі 40 000,00 грн., у тому числі ПДВ 6 666,67 грн. сплачується відповідачем після підписання акту прийому-здачі наданих послуг згідно п. 9.1. за третім етапом на зазначену в цьому пункті суму протягом 15 робочих днів з моменту отримання від позивача рахунку-фактури.

Зміст етапів послуг та термін їх надання визначений сторонами в розділах 6 та 7 Договору.

По закінченню надання послуг сторони оформлюють акт прийому-здачі послуг. По закінченню послуг позивач направляє відповідачу акт прийому-здачі послуг. Відповідач зобов'язується розглянути, підписати та повернути акт прийому-здачі послуг позивачу протягом 10 робочих днів з дати отримання, що підтверджує факт прийняття наданих послуг або направити позивачу мотивовані заперечення проти прийому наданих послуг. У разі якщо відповідач не заявить позивачу мотивованих заперечень у вищенаведені строки та не направить на адресу позивача підписний акт прийому-здачі послуг, послуги вважаються наданими належним чином та прийнятими відповідачем. (п. 9.1. Договору).

Пунктом 13.5. Договору встановлено, що він регулюється та тлумачиться у відповідності до чинного законодавства України.

Як встановлюється матеріалами справи, позивачем на виконання умов Договору було надано відповідачу послуги на суму в розмірі 177 990,00 грн. на підставі Актів прийому-здачі наданих до Договору (Детермінація Проектно-технічної документації (ПТД) щодо проекту спільного впровадження (ПСВ) «Впровадження заходів з ресурсо- та енергозбереження в дочірній компанії «Укргазвидобування» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України»), а саме:

- акт від 21.03.2012р. на суму 88 995,00 грн.;

- акт від 07.08.2012р. на суму 48 995,00 грн.;

- акт від 07.08.2012р. на суму 40 000,00 грн.

Позивачем було виставлено відповідачу рахунки на оплату суми вартості послуг.

Відповідачем було оплачено частину вартості послуг на суму в розмірі 88 995,00 грн. за Актом від 21.03.2012р., що підтверджується наявною в матеріалах справи випискою по рахунку позивача за 22.06.2012р.

У зв'язку з непроведенням відповідачем повного розрахунку згідно умов та строків Договору, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до ст.ст. 11, 626 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Виконавець повинен надати послугу особисто. (ч. 1 ст. 902 ЦК України).

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. (ч. 1 ст. 903 ЦК України).

Згідно із ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В силу ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог, відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, та відповідно до ст. 629 ЦК України договір, є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 610, 611 Цивільного кодексу України, порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно зі ст. 173 Господарського кодексу України один суб'єкт господарського зобов'язання повинен вчинити певну дію на користь іншого суб'єкта, а інший суб'єкт має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання мають виконуватися належним чином, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як встановлено п. 9.1. Договору по закінченню послуг позивач направляє відповідачу акт прийому-здачі послуг. Відповідач зобов'язується розглянути, підписати та повернути акт прийому-здачі послуг позивачу протягом 10 робочих днів з дати отримання, що підтверджує факт прийняття наданих послуг або направити позивачу мотивовані заперечення проти прийому наданих послуг. У разі якщо відповідач не заявить позивачу мотивованих заперечень у вищенаведені строки та не направить на адресу позивача підписний акт прийому-здачі послуг, послуги вважаються наданими належним чином та прийнятими відповідачем.

Згідно з матеріалами справи, відповідачем не виставлено позивачу заперечень щодо послуг за актами від 07.08.2012р. у строк протягом 10 робочих днів за дати їх отримання, як передбачено п. 9.1. Договору.

Доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. (ст. 32 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ч. 2 ст. 34 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Будь-які подані учасниками процесу докази (в тому числі, зокрема, й стосовно інформації у мережі Інтернет) підлягають оцінці судом на предмет належності і допустимості. Вирішуючи питання щодо доказів, господарські суди повинні враховувати інститут допустимості засобів доказування, згідно з яким обставини справи, що відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Наприклад, чинним законодавством, що регулює відносини за договором перевезення вантажу, встановлено перелік документів-доказів, які є підставою для покладення на перевізника відповідальності за втрату, псування, пошкодження або недостачу вантажу. Отже, ніякі інші документи не можуть підтверджувати обставини, що є підставою для покладення на перевізника відповідальності за незбереження вантажу. Що ж до належності доказів, то нею є спроможність відповідних фактичних даних містити інформацію стосовно обставин, які входять до предмета доказування з даної справи. (п. 2.5. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції»).

Дослідивши зміст заперечень відповідача в даній справі, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Заперечення відповідача щодо того, що зазначені акти підписані не ОСОБА_5 спростовуються самими поясненнями представника відповідача, які містяться у відзиві, що долучений до матеріалів справи. Відповідно до змісту відзиву Акти прийому-здачі послуг за Договором підписані саме директором відповідача ОСОБА_5

Щодо помилковості підписання актів з боку відповідача, то суд критично ставиться до таких тверджень останнього, оскільки згідно п. 9.1. Договору сторона мала можливість заперечити проти прийому наданих послуг та відмовитись від підписання актів з наданням вмотивованих заперечень. Зазначеним правом відповідач не скористався та, майже три роки, не заперечував проти прийняття послуг за Актами прийому-здачі наданих до Договору від 07.08.2012р.

Окрім того, заперечення відповідача, які засновані на тому, що відповідно до п. 3.1.2. Договору №ЕС2002/2012 КР-DTR від 20.02.2012р. Товариство з обмеженою відповідальністю «Vidzеme Eko» може подати до позивача скарги щодо виконання Договору, не можуть обґрунтувати чи спростувати наявність/відсутність факту надання/ненадання послуг за Договором, оскільки ТОВ «Vidzеme Eko» не є стороною Договору №0088.Y.516/2012 від 20.02.2012р. Також, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження направлення ТОВ «Vidzеme Eko» скарг позивачу.

Щодо обов'язку позивача у відповідності до п. 7.1.1. Договору розмістити проектно-технічну документацію (ПТД) у вільному доступі на сайті UNFCCC JI (www.unfccc.int) TUV Rheinland Ukraine (www.tuv.ua) не пізніше одного тижня з моменту його надання відповідачем, то є безґрунтовним ставити в залежність таке розміщення до прийняття відповідачем послуг за Актами прийому-здачі послуг за Договором та відсутності обов'язку у відповідача щодо оплати послуг за такими актами, оскільки у відповідності до п 9.1. фактом закінчення надання послуг за Договором є оформлення сторонами Акту прийому-здачі послуг, що мало місце в даній справі.

Оскільки кінцевим етапом Договору є оформлення сторонами Акту прийому-здачі послуг, то обґрунтування невиконання позивачем свого обов'язку з Договором повинно ґрунтуватись на вмотивованій підставі відмови відповідача від підписання Актів, що останнім здійснено не було.

Отже, оскільки відповідач не скористався правом наданим йому п. 9.1. Договору, Акти прийому-здачі наданих послуг за Договором є погодженими та підписаними обома сторонами.

Відповідно до умов п. 5.2. Договору, оплата вартості послуг відповідачем повинна здійснюватись протягом 15-ти робочих днів з моменту отримання рахунку-фактури.

Як підтверджується матеріалами справи рахунки фактури на оплату послуг на суму в розмірі 48 955,00 грн. та 40 000,00 грн., що в загальному розмірі становить 88 995,00 грн., відповідачем отримані 09.07.2015р. (копія накладної кур'єрської служби №5461285 міститься в справі).

Таким чином, з урахуванням п. 5.2. Договору, обов'язок відповідача щодо оплати вартості послуг за Договором повинен був бути виконаний останнім по 27.07.2012р.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем були порушені договірні зобов'язання в частині вчасної оплати вартості послуг за умовами Договору, як встановлено вище.

Таким чином з огляду на вищевикладене, позовні вимоги в справі №910/20315/15 щодо стягнення з відповідача основної суми заборгованості в розмірі 88 995,00 грн. є обґрунтованими та доведеними в повному обсязі.

Статтею 33 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Відповідно до п. 2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012р. №6 «Про судове рішення» рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: - чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; - чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; - яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору. З огляду на вимоги частини першої статті 4 ГПК господарський суд у прийнятті судового рішення керується (та відповідно зазначає у ньому) не лише тими законодавчими та/або нормативно-правовими актами, що на них посилалися сторони та інші учасники процесу, а й тими, на які вони не посилалися, але якими регулюються спірні правовідносини у конкретній справі (якщо це не змінює матеріально-правових підстав позову).

Відповідачем не надано до матеріалів справи доказів, що підтверджують та обґрунтовують відсутність у нього підстав для невиконання зобов'язань, передбачених умовами Договору, укладеного з позивачем.

Враховуючи все вищенаведене, оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в справі №910/20315/15 підлягають задоволенню та стягненню з відповідача на користь позивача основної суми заборгованості в розмірі 88 995,00 грн.

Судовій збір позивача в розмірі 1 827,00 грн., відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладається на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 33, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Закону України «Про судовий збір», Цивільного кодексу України, Господарський суд міста Києва -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Інноваційний центр «Екосистема» (, адреса: 04050, м. Київ, вул. Мельникова, 81, корпус 20) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Тюф Рейнланд Україна» (, адреса: 03150, м. Київ, вул. Червоноармійська, 77) суму основної заборгованості в розмірі 88 995,00 грн. (вісімдесят вісім тисяч дев'ятсот дев'яносто п'ять гривень 00 копійок) та судовий збір в розмірі 1 827,00 грн.(одна тисяча вісімсот двадцять сім гривень 00 копійок).

3. Після вступу рішення в законну силу видати наказ.

4. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 26.10.2015р.

Суддя С.М. Морозов