номер провадження справи 23/66/15
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.10.2015 Справа № 908/5302/15

Господарський суд Запорізької області у складі судді Шевченко Тетяні Миколаївні, при секретарі Ракович С. І.,

за участю представників сторін:

від позивача ОСОБА_1, довіреність № 65/68 від 10.03.2015;

від відповідача ОСОБА_2, довіреність № 27 від 29.12.2014;

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи № 908/5302/15

за позовом: Головного Управління Міністерства внутрішніх справ України в Запорізькій області, м. Запоріжжя (скорочено ГУМВС України в Запорізькій області);

до відповідача: Запорізького державного підприємства «Радіоприлад», м. Запоріжжя (скорочено ЗДП «Радіоприлад»);

про розірвання договору

СУТНІСТЬ СПОРУ:

ГУМВС України в Запорізькій області звернулось до господарського суду Запорізької області з позовними вимогами до ЗДП «Радіоприлад» про розірвання Договору на приймання та перекачку стоків №14 від 01.01.2013, укладеного між Запорізьким державним підприємством «Радіоприлад» та ГУМВС України в Запорізькій області.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 08.10.2015 прийнято позовну заяву до розгляду та порушено провадження у справі № 908/5302/15, присвоєно справі номер провадження 23/66/15, слухання справи призначено до розгляду в засіданні господарського суду на 26.10.2015.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 01.11.2014 року Головним Управлінням МВС України в Запорізькій області, на підставі рішення Запорізької міської ради №342 від 12.09.2014 «Про затвердження акту приймання передачі з державної власності до комунальної власності гуртожитку по вулиці Луначарського, 7, літ. 9 А, від ГУМВС України в Запорізькій області» та згідно з Авізо від 01.11.2014, гуртожиток по вулиці Луначарського, 7 у м. Запоріжжі був переданий Міському комунальному підприємству «Основаніє» у господарське відання, а тому, позивач з 01.11.2014 не отримував послуги на перекачку стоків за Договором №14 від 01.01.2013.

Отже, вважає позивач, істотно змінились обставини, що є підставою для розірвання Договору №14 у судовому порядку. Стверджує, що вказаний договір має бути розірваний саме з 01.11.2014.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на ст.ст. 15, 16, ч. 2 ст. 652 ЦК України.

В судовому засіданні, представник позивача вимоги, заявлені у позові, підтримує в повному обсязі.

Відповідач у відзиві №131-1989 від 26.10.2015 проти позову заперечує, вважає, що позивачем не доведено наявності одночасно чотирьох умов для можливого розірвання договору, визначених у ч. 2 ст. 652 ЦК України.

Також, за твердженням відповідача, Договір на перекачку стоків №14 від 01.01.2013 припинив свою дію з 01.01.2015, тому між сторонами відсутній предмет спору. Просить в позові відмовити.

Крім того, відповідач подав суду письмове клопотання, в якому просить провадження у справі припинити на підставі п. 1-1 ст.80 ГПК України.

Представник позивача в судовому засіданні заперечив проти доводів відповідача щодо припинення з 01.01.2015 дії Договору на перекачку стоків №14 від 01.01.2013, наполягає на позовних вимогах про розірвання спірного Договору з 01.11.2014 на підставі ст. 652 ЦК України.

Розгляд справи у судовому засіданні 26.10.2015 здійснювався без застосування технічних засобів фіксування судового процесу.

У відповідності до ст. 85 ГПК України в судовому засіданні 26.10.2015 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та вислухавши пояснення представників сторін, суд -

ВСТАНОВИВ:

01.01.2013 між ЗДП «Радіоприлад» (відповідач у справі) та ГУМВС України в Запорізькій області (Абонент, позивач у справі) укладено договір на приймання та перекачку стоків №14 (надалі Договір №14), за умовами якого ЗДП «Радіоприлад» приймає на себе послуги з перетікання фекальних стоків в міський колектор через насосну станцію фекальних стоків ЗДП «Радіоприлад» від Абонента (гуртожиток по вулиці Луначарського, 7) з максимальними добовими витратами 196,14 м.і в обємах, наведених у цьому пункті договору (п. 1.1 Договору №14).

Порядок розрахунків сторонами погоджено у розділі 3 вказаного договору.

У пункті 5.1 Договору №14 сторони узгодили строк дії договору, а саме: договір діє з 01.01.2013 по 31.12.2013 та вважається щорічно продовженим, якщо за місяць до закінчення строку не буде заявлено однією із сторін про відмову від даного договору або про його перегляд.

В позовній заяві позивач зазначає, що звязку з ліквідацією Запорізького юридичного інституту Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ, згідно з наказом МВС України №1041 від 07.07.2012 «Про передачу нерухомого майна Запорізького юридичного інституту ДДУВС» гуртожиток, розташований за адресою м. Запоріжжя, вул. Луначарського, 7, було передано на баланс ГУМВС України в Запорізькій області та 31.10.2012 заступником Міністра внутрішніх справ України керівником апарату ОСОБА_3 було затверджено Акт приймання передачі зазначеного гуртожитку.

29.05.2013 на 35-ї сесії шостого скликання Запорізька міська рада прийняла рішення про надання згоди на прийняття до комунальної власності міста гуртожитку, розташованого по вул. Луначарського, 7 у м. Запоріжжі, що є обєктом права державної власності і знаходиться на балансі ГУМВС України в Запорізькій області (а.с.17).

Рішенням виконавчого комітету Запорізької міської ради №342 від 12.09.2014 затверджено Акт приймання передачі з державної власності до комунальної власності гуртожитку по вул. Луначарського,7, літ. 9-А, у м. Запоріжжі, який знаходиться на балансі ГУМВС України в Запорізькій області та зобовязано МКП «Основаніє» прийняти в господарське відання підприємства вказаний гуртожиток (а.с.16).

01.11.2014 між ГУМВС України в Запорізькій області та МКП «Основаніє», на підставі рішення №342 від 12.09.2014 та акту приймання-передачі з балансу ГУУМВС України в Запорізькій області до комунальної власності м. Запоріжжя, підписані АВІЗО та підтвердження до АВІЗО від 01.11.2014, відповідно до яких Міським комунальним підприємством «Основаніє» прийнято в господарське відання гуртожиток, літ. 9-А, розташований по вул. Луначарського,7 у м. Запоріжжі (а.с.14).

22.09.2014 ГУМВС України в Запорізькій області направило Запорізькому державному підприємству «Радіоприлад» листа за № 14/872 «Про передачу гуртожитку до комунальної власності та припинення договірних відносин», в якому зазначило, що у звязку із передачею гуртожитку по вул.Луначарського,7 у м. Запоріжжі до комунальної власності ГУМВС України в Запорізькій області припиняє з 01.09.2014 року дію договору на перекачку стоків (а.с.13).

ЗДП «Радіоприлад» не погодилось на дострокове розірвання Договору №14, про що вказало у листі № 131-2389 від 06.11.2014 (копію листа долучено до матеріалів справи, а.с.15)

Вимога позивача про розірвання з 01.11.2014 Договору №14 від 01.01.2013 є предметом розгляду по даній справі.

Проаналізувавши фактичні обставини справи, оцінивши представлені докази, заслухавши представників сторін, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до приписів ст. 188 Господарського кодексу України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом.

У разі, якщо сторони не досягли згоди щодо розірвання (зміни) договору, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Якщо судовим рішенням договір змінено або розірвано, договір вважається зміненим або розірваним з дня набрання чинності даним рішенням.

Отже, суд зауважує, що вимога позивача про розірвання у судовому порядку Договору №14 саме з 01.11.2014 року не відповідає приписам закону.

Частиною 3 статті 202 ГК України встановлено, що до відносин щодо припинення господарських зобовязань застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Стаття 652 ЦК України, на підставі якої предявлено цей позов, передбачає можливість розірвання договору у звязку з істотною зміною обставин, якими сторони керувались при укладенні договору. Розірвання договору з цієї підстави на вимогу однієї із сторін в судовому порядку можливе лише за наявності одночасно чотирьох умов, зазначених у ч. 2 ст. 652 ЦК України:

1. в момент укладання договору сторони виходили з того, що така істотна зміна обставин не настане;

2. зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися;

3. виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору;

4. із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Тобто, сама істотна зміна обставин не є підставою для розірвання договору. Вимагаючи розірвання договору на цій підставі, позивач, з урахуванням положень ст. 33 ГПК щодо обов'язку доказування, повинен довести, зокрема, впевненість обох сторін у момент укладення договору в тому, що така зміна обставин не настане, а також довести наявність одночасно чотирьох умов, визначених ч. 2 ст. 652 ЦК України.

Позивачем в позові та його представником в судовому засіданні не було надано (доведено) підстав для застосування судом вимог, визначених ч. 2 ст. 652 ЦК України.

Таким чином, з заявлених обґрунтувань позовні вимоги про розірвання договору не підлягають задоволенню.

Разом з тим, вирішуючи спір про розірвання Договору №14, суд вважає за необхідне надати правову оцінку правовідносинам, що випливають з вказаного договору.

Як вбачається з умов Договору №14, він укладено строком на 1 рік, з 01.01.2013 по 31.12.2013, і вважається щорічно продовженим, якщо за місяць до закінчення строку не буде заявлено однією із сторін про відмову від даного договору або його перегляду (п.5.1 Договору).

Матеріали справи та надані сторонами докази свідчать про те, що позивач листом за вих.№14/872 від 22.09.2014 та листом за вих.№14/1218 від 28.11.2014 повідомляв відповідача про припинення дії Договору №14 у звязку з передачею гуртожитку по вул. Луначарського, 7 у м. Запоріжжі до комунальної власності.

Перелічені листи, направлені на адресу відповідача, суд розцінює як відмову ГУМВС України в Запорізькій області (позивача у справі) від договору та відсутність підстав щодо пролонгації договору на наступний, 2015 рік.

Таким чином, суд дійшов висновку, що Договір №14 припинив свою дію з 01.01.2015 року.

Відповідно до статті 49 ГПК України, судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволені позову відмовити.

Повний текст рішення складено 30.10.2015.

Суддя Т.М. Шевченко