УХВАЛА

27.10.2015Справа № 910/21373/15

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Орлан-Транс-Груп"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Жефко України"

про сплату боргу у розмірі 8 248 112,94 грн.

Суддя Полякова К.В.

Представники сторін:

від позивача: Даценко О.І. (дов.№б/н від 08.09.2015)

від відповідача: Трофімова А.В. (дов.№б/н від 26.10.2015)

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Орлан-Транс-Груп" звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Жефко України" про сплату боргу у розмірі 8 248 112,94 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.08.2015 порушено провадження у справі № 910/21373/15 та призначено її до розгляду на 10.09.2015 року.

04.09.2015 через відділ діловодства та документообігу Господарського суду міста Києва від позивача надійшли додаткові документи для долучення до матеріалів справи.

08.09.2015 через відділ діловодства та документообігу Господарського суду міста Києва від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

За наслідками розгляду справи 10.09.2015 суд виніс ухвалу про відкладення її розгляду на 07.10.2015 року.

06.10.2015 від відповідача через відділ діловодства та документообігу Господарського суду міста Києва надійшов відзив на позов.

За наслідками судового засідання від 07.10.2015 судом постановлено ухвалу, якою продовжено строк розгляду спору на п'ятнадцять днів, у задоволення клопотання сторін, та оголошено перерву у судовому засіданні до 22.10.2015 року.

Під час судового засідання 22.10.2015 судом розглянуто та повернуто заяву позивача про збільшення позовних, подану до суду через відділ діловодства та документообігу Господарського суду міста Києва 20.10.2015, з огляду на нижченаведене.

Передбачені частиною 4 статті 22 ГПК України права позивача збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитись від позову можуть бути реалізовані до прийняття рішення судом першої інстанції.

Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві. Згідно з частиною 3 статті 55 ГПК ціну позову вказує позивач. Отже, у разі прийняття судом зміни (в бік збільшення або зменшення) кількісних показників, у яких виражається позовна вимога, має місце нова ціна позову, виходячи з якої й вирішується спір, - з обов'язковим зазначенням про це як у вступній, так і в описовій частині рішення. При цьому питання щодо повернення зайво сплаченої суми судового збору у зв'язку із зменшенням позовних вимог вирішується господарським судом на загальних підставах і в порядку, визначеному законодавством.

Якщо ж до заяви про збільшення розміру позовних вимог не додано доказів сплати суми судового збору у встановленому порядку та розмірі (з урахуванням такого збільшення), то відповідна заява повертається господарським судом на підставі пункту 4 частини 1 статті 63 ГПК України.

Так, судом встановлено, що позивачем при поданні до суду заяви про збільшення розміру позовних вимог від 20.10.2015, не надано жодного доказу у підтвердження сплати судового збору за подачу такої заяви. Натомість, із тексту заяви про збільшення позовних вимог вбачається, що ТОВ «Орлан-Транс-Груп» просить відстрочити сплату судового збору за подання заяви про збільшення позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України "Про судовий збір" суд, враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі.

При цьому, вказаною статтею передбачено право суду, а не обов'язок щодо відстрочки, розстрочки або звільнення заявника від сплати судового збору.

З аналізу положень чинного в Україні законодавства вбачається, що єдиною підставою для вчинення господарським судом дій, зазначених у статті 8 Закону, є врахування ним майнового стану сторін. При цьому, обґрунтування пов'язаних з цим обставин, які свідчать про неможливість або утруднення у здійсненні оплати судового збору у встановлених законом розмірах і в строки, покладається на заінтересовану сторону.

Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Суд вважає доводи позивача необґрунтованими щодо відстрочення сплати судового збору, оскільки останнім не надано доказів, які б підтверджували обставини, з якими законодавець пов'язує можливість відстрочення судового збору.

Відтак, суд, враховуючи положення статті 129 Конституції України, якою визначено одну із засад судочинства - рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, повертає заяву позивача про збільшення розміру позовних вимог.

У судовому засіданні 22.10.2015 судом оголошено перерву до 27.10.2015 з метою надання сторонам достатньо часу для підготовки питань, які мають бути поставлені на вирішення експерту.

Під час судового засідання 27.10.2015 судом розглянуто заяву позивача про збільшення розміру позовних вимог, подану ним до суду через відділ діловодства та документообігу Господарського суду міста Києва до початку судового засідання, та прийнято її до розгляду. Також сторонам роз'яснено, що подальший розгляд справи буде здійснено із врахуванням поданої заяви, відповідно до якої позивач просить стягнути:

- суму гарантованого оплачувального пробігу за вересень 2012 року - серпень 2013 року у розмірі 84 021,75 євро, що еквівалентно 890 882,60 грн. (курс станом на 30.08.2013 року);

- суму гарантованого оплачувального пробігу за вересень 2013 року - серпень 2014 року у розмірі 243 585,00 євро, що еквівалентно 4 367 404,27 грн. (курс станом на 28.08.2014 року);

- пеню від суми заборгованості гарантованого оплачувального пробігу за вересень 2012 року - серпень 2013 року у розмірі 694 888,43 грн. за період 01.09.2013-20.10.2015 року;

- пеню від суми заборгованості гарантованого оплачувального пробігу за вересень 2013 року - серпень 2014 року у розмірі 1 681 450,64 грн. за період 01.09.2014-20.10.2015 року;

- 3% річних від суми заборгованості гарантованого оплачувального пробігу за вересень 2012 року - серпень 2013 року у розмірі 57 114,078 грн.;

- 3% річних від суми заборгованості гарантованого оплачувального пробігу за вересень 2013 року - серпень 2014 року у розмірі 138 201,42 грн.;

- інфляційні втрати від суми заборгованості гарантованого оплачувального пробігу за вересень 2012 року - серпень 2013 року у розмірі 1 085 834,4 грн. за період вересень 2013 року - вересень 2015 року;

- інфляційні втрати від суми заборгованості гарантованого оплачувального пробігу за вересень 2013 року - серпень 2014 року у розмірі 4 308 225,94 грн. за період вересень 2014 року - вересень 2015 року.

Надалі, у судовому засіданні 27.10.2015, ознайомившись із поданими клопотаннями сторін про призначення судової експертизи, заслухавши думку присутніх учасників судового розгляду, суд дійшов висновку, про необхідність призначення у даній справі судової експертизи.

Відповідно до частини першої статті 47 Господарського процесуального кодексу України судове рішення приймається за результатами обговорення усіх обставин справи, а частиною першою статті 43 названого Кодексу передбачено всебічний, повний і об'єктивний розгляд в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності. Недодержання судом цих норм процесуального права, якщо воно унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного розгляду справи, також є підставою для скасування судового рішення.

Враховуючи, що у процесі розгляду справи у суду виникли питання, які потребують спеціальних знань, та мають суттєве значення для вирішення спору, суд вважає необхідним задовольнити клопотання відповідача про призначення експертизи та з метою повного та всебічного розгляду справи призначити у справі судову економічну експертизу.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 Господарського процесуального кодексу України, для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу.

Із наявних у матеріалах справи клопотань сторін пр. призначення експертизи, вбачається, що позивач пропонує скерувати матеріали справи до Бюро економіко-правових експертиз, у той час як відповідачем в якості експертної установи запропоновано Київському науково-дослідному інституту судових експертиз.

Пунктом 5 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 4 від 23.03.2012 "Про деякі питання практики призначення судової експертизи" визначено, що у вирішенні відповідного питання (до призначення судової експертизи) слід визначитися з конкретною установою або конкретним експертом, якими проводитиметься експертиза. З цією метою господарський суд, зокрема, витребує у сторін пропозиції стосовно таких установ та/або судових експертів, у тому числі тих, які не є працівниками зазначених установ. Господарський суд не зв'язаний цими пропозиціями, але може враховувати їх у вирішенні питання про призначення і проведення судової експертизи.

Відповідно до положень статті 7 Закону України "Про судовому експертизу", судово-експертну діяльність здійснюють державні спеціалізовані установи, а також у випадках і на умовах, визначених цим Законом, судові експерти, які не є працівниками зазначених установ.

Згідно з приписами частини 3 статті 10 вказаного вище Закону, до проведення судових експертиз, крім тих, що проводяться виключно державними спеціалізованими установами, можуть залучатися також судові експерти, які не є працівниками цих установ, за умови, що вони мають відповідну вищу освіту, освітньо-кваліфікаційний рівень не нижче спеціаліста, пройшли відповідну підготовку в державних спеціалізованих установах Міністерства юстиції України, атестовані та отримали кваліфікацію судового експерта з певної спеціальності у порядку, передбаченому цим Законом.

Суд відзначає, що відповідно до листа Київського науково-дослідного інституту судових експертиз №07/01-12/5355-15 від 13.05.2015, останній позбавлений можливості здійснення експертних досліджень за відсутності попередньої оплати.

Одночасно, у матеріалах справи міститься письмова пропозиція позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Орлан-Транс-Груп», в якій відповідач просить доручити проведення експертизи Бюро економіко-правових експертиз. Із доданого до клопотання позивача листа Бюро економіко-правових експертиз вих№23-23/15 вбачається, що вартість робіт та строки виконання визначаються вказаною установою після ознайомлення із технічними завданнями та документами. Також у вказаному листі вказано, що у штаті вказаної установи наявні професійні судові експерти, атестовані Міністерством Юстиції України. До листа також додані:

- копія свідоцтва НОМЕР_1 виданого ОСОБА_7 Центральною експертно-кваліфікаційною комісією Міністерства юстиції України 28.02.2007 року;

- копія свідоцтва НОМЕР_2 виданого ОСОБА_4 Центральною експертно-кваліфікаційною комісією Міністерства юстиції України 09.06.2008 року;

- копія свідоцтва НОМЕР_3 виданого ОСОБА_5 Центральною експертно-кваліфікаційною комісією Міністерства юстиції України 14.12.2012 року;

- копія свідоцтва НОМЕР_4 виданого ОСОБА_6 Центральною експертно-кваліфікаційною комісією Міністерства юстиції України 29.11.2013 року.

Здійснивши перевірку включення вищевказаних спеціалістів до Реєстру атестованих судових експертів Міністерства юстиції України, судом встановлено, що відомості про ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 внесені до вказаного реєстру, про що судом роздруковано та долучено до матеріалів справи відповідні картки атестованих судових експертів.

Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 4 від 23.03.2012 "Про деякі питання практики призначення судової експертизи", в ухвалі про призначення експертизи суд попереджає експерта про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивого висновку або відмову дати висновок та за відмову без поважних причин від виконання покладених на них обов'язків, передбачену статтями 384 і 385 Кримінального кодексу України.

З метою забезпечення виконання зазначених приписів Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, господарським судам необхідно контролювати дотримання, передбачених Інструкція про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затверджена наказом Міністерства юстиції України від 08.10.98 N53/5, строків проведення експертизи іншим суб'єктам судово-експертної діяльності, визначеним у статті 7 Закон України "Про судову експертизу", і реагувати на відповідні порушення шляхом винесення окремих ухвал у порядку, встановленому статтею 90 ГПК України (п. 17 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 4 від 23.03.2012 "Про деякі питання практики призначення судової експертизи").

Положеннями пункту 23 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 4 від 23.03.2012 "Про деякі питання практики призначення судової експертизи" визначено, що витрати, пов'язані з проведенням судової експертизи, під час судового розгляду має нести заінтересована сторона.

Суд дійшов висновку, що витрати на проведення експертизи мають бути покладені на позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Орлан-Транс-Груп».

З огляду на вищенаведене, керуючись ст.ст. 41, 42 та 86 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

1.Призначити по справі № 910/21373/15 судову економічну експертизу.

2.Проведення судової економічної експертизи доручити ОСОБА_4 (свідоцтво НОМЕР_2 виданого Центральною експертно-кваліфікаційною комісією Міністерства юстиції України 09.06.2008), ОСОБА_5 (свідоцтво НОМЕР_3 виданого Центральною експертно-кваліфікаційною комісією Міністерства юстиції України 14.12.2012), ОСОБА_6 свідоцтво НОМЕР_4 виданого Центральною експертно-кваліфікаційною комісією Міністерства юстиції України 29.11.2013, що є працівниками Бюро економіко-правових експертиз (01011, місто Київ, вулиця Рибальська, будинок 13).

3.Попередити експерта, що за надання завідомо неправдивого висновку, за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов'язків, а також за розголошення даних, що стали йому відомі під час проведення експертизи експерт несе кримінальну відповідальність.

4.На вирішення експерта поставити наступні питання:

- Чи є відправником вантажу ТОВ «Жефко Україна» відповідно до наданих первинних товарно-транспортних і бухгалтерських документів?

- Який документально підтверджений пробіг замовлений Товариством з обмеженою відповідальністю «Жефко Україна» за вересень 2012 року - серпень 2013 року та за вересень 2013 року - серпень 2014 року для виконання Договору перевезення на умовах субпідряду №О-TLA-01-09-12 від 01.09.2012 Товариству з обмеженою відповідальністю «Орлан-Транс-Груп»?

- Який документально підтверджений фактичний пробіг здійснений Товариством з обмеженою відповідальністю «Орлан-Транс-Груп» за вересень 2012 року - серпень 2013 року та за вересень 2013 року - серпень 2014 року?

- Який розмір суми гарантованого оплачувального пробігу за вересень 2012 року - серпень 2013 року та за вересень 2013 року - серпень 2014 року, передбачений умовами Договору перевезення на умовах субпідряду №О-TLA-01-09-12 від 01.09.2012 року?

- Який розмір суми фактичного пробігу за вересень 2012 року - серпень 2013 року та за вересень 2013 року - серпень 2014 року у межах виконання Договору перевезення на умовах субпідряду №О-TLA-01-09-12 від 01.09.2012 здійснено Товариством з обмеженою відповідальністю «Орлан-Транс-Груп»?

- Який розмір грошових коштів сплачено Товариством з обмеженою відповідальністю «Жефко Україна» у рахунок оплати пробігу за вересень 2012 року - серпень 2013 року та за вересень 2013 року - серпень 2014 року?

- Яка документально підтверджена кількість простоїв мала місце за вересень 2012 року - серпень 2013 року та за вересень 2013 року - серпень 2014 року під час виконання Договору перевезення на умовах субпідряду №О-TLA-01-09-12 від 01.09.2012 (із зазначенням терміну простою та причини такого простою)?

5.Зобов'язати сторін надати експертам усі потрібні докази для проведення судової експертизи.

6.Зобов'язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Орлан-Транс-Груп» (03148, місто Київ, вулиця Жмеринська, 30; ідентифікаційний код 30221264) оплатити вартість витрат по проведенню судової економічної експертизи, докази чого надати у судове засідання.

7.Зобов'язати експерта, згідно ч. 1 ст. 42 ГПК України, направити сторонам у справі копії висновків судових експертиз, призначених даною ухвалою, а також провести експертизу у строки, передбачені підпунктом 1.13 пункту 1 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень.

9. Ухвалу суду разом зі справою №910/21373/15 направити Бюро економіко-правових експертиз (01011, місто Київ, вулиця Рибальська, будинок 13).

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення та оскарженню не підлягає.

Суддя К.В. Полякова