РІШЕННЯ

"19" жовтня 2015 р.Справа № 921/820/15-г/16
Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Хоми С.О.

Розглянувши справу

за позовом: Публічного акціонерного товариства "Кредобанк" вул. Сахарова, 78, м.Львів.

до відповідача: Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 АДРЕСА_1.

За участю представників сторін:

позивача: ОСОБА_2 - представник, довіреність №7800 від 02.03.2015 р.

відповідача: ОСОБА_1 - фізична особа - підприємець, свідоцтво про Державну реєстрацію фізичної особи - підприємця серія В04 №092033 від 30.08.2010 р.

Після перерви:

За участю представників сторін:

позивача: ОСОБА_2 - представник, довіреність №7800 від 02.03.2015 р.

відповідача: не з'явився.

Суть справи.

Хід розгляду справи відображений у відповідних ухвалах суду та протоколах судових засідань, які знаходяться в матеріалах справи.

В судовому засіданні 19.10.2015 року оголошувалась перерва до 19.10.2015 року до 16 год. 45 хв. в зв'язку з необхідністю ознайомлення судом з поданими позивачем додатковими матеріалами.

Публічне акціонерне товариство "Кредобанк" вул. Сахарова, 78, м.Львів. звернулось до суду з позовом до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 АДРЕСА_1 про cтягнення заборгованості за Договором № 48/МБ про надання овердрафту від 29 листопада 2013 року у розмірі 21 999 грн. 78 коп., з яких:

- 16820 грн. 89 коп. - заборгованість по кредиту, з яких 16 820 грн. 89 коп. - прострочена заборгованість;

- 3661 грн. 05 коп. - заборгованість по прострочених процентах;

- 0 грн. 47 коп. - прострочена сума комісії за адміністрування кредиту;

- 1517 грн. 37 коп. - заборгованість по пені.

В судове засідання представник позивача з'явився. Представником позивача подано Заяву № 553/2014-2015/4 від 16.10.2015 р. про уточнення розміру позовних вимог, в якій зазначив, зокрема, що відповідно до наданого на вимогу господарського суду уточненого розрахунку заборгованості станом на 26.02.2015 року, заборгованість по сплаті комісії за адміністрування кредиту відсутня; просить суд стягнути з відповідача заборгованість за Договором № 48/МБ про надання овердрафту від 29 листопада 2013 року у розмірі 21999 грн. 31 коп.. з яких:

- 16820 грн. 89 коп. заборгованість по кредиту, з яких 16820 грн. 89 коп. прострочена заборгованість;

- 3661 грн. 05 коп. - заборгованість по прострочених процентах;

- 1517 грн. 37 коп. - заборгованість по пені.

Розглянувши вказану Заяву, суд вважає, що позивач скористався своїм правом, передбаченим ст. 22 ГПК України щодо зменшення розміру позовних вимог, оскільки такі дії не суперечить нормам чинного законодавства та не порушують чиї-небудь права та обов'язки, а тому, розгляд справи здійснюється з врахуванням Заяви № 553/2014-2015/4 від 16.10.2015 р. про уточнення розміру позовних вимог.

Також позивачем подано Клопотання № 553/2014-2015/5 від 16.10.2015 року про долучення документів до матеріалів справи.

Відповідач в судове засідання з'явився, в усному порядку підтримав клопотання про розстрочку виконання рішення суду. Відповідачем до матеріалів справи подано Довідку № 35321/19-18-17-07 від 13.10.2015 року.

Технічна фіксація судового процесу у відповідності до ст.81-1 ГПК України не здійснювалась за відсутності відповідних клопотань представника позивача та відповідача.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, суд встановив наступне.

29 листопада 2013 року між Публічним акціонерним товариством "Кредобанк", надалі "Банк" та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1, надалі "Позичальником" було укладено договір № 48/МБ про надання овердрафту, у відповідності до р. 1 якого "Банк" зобов'язується надати "Позичальнику" овердрафт , тобто надати у його власність грошові кошти у національній валюті для оплати наданих ним розрахункових документів в разі недостатності коштів на його поточному рахунку в межах встановленого максимального ліміту заборгованості в розмірі та на умовах, обумовлених цим договором, а "Позичальник" зобов'язується повернути його і сплатити проценти та комісії за користування ним.

У відповідності до р. 2 договору "Банк" надає "Клієнту", а "Позичальник" приймає його на наступних умовах:

- п.2.1 максимальний ліміт заборгованості по овердрафту ( максимальна сума, в межах якої "Позичальник" може здійснювати платежі протягом одного операційного дня зі свого поточного рахунку понад фактичний залишок коштів на ньому) 20000 грн., встановлюється на поточний рахунок "Позичальника" № 130 у Тернопільському відділенні Центральної філії "Банку".

Як визначається в п.п. 2.2.2 п. 2.2 р. 2 договору у разі невиконання вимог, передбачених у п. 2.5.2 цього договору, процентна ставка за користування кредитними коштами встановлюється на рівні 2,00% (два процентних пункти) вище діючої, починаючи з 1-го числа наступного місяця після місяця, в якому було не дотримано цієї умови. В подальшому при виконанні "Позичальником" вищезазначеної умови, процентна ставка за користування кредитними коштами встановлюється на попередньому рівні, починаючи з 1-го числа наступного місяця після місяця, в якому виконано дану умову. Така зміна розміру процентів додаткового погодження сторонами не потребує.

Згідно п. 2.4 р. 2 договору дата остаточного повернення овердрафту 28 листопада 2014 року.

У п. 3.2 р. 3 договору визначається, що проценти за користування овердрафтом нараховуються щоденно на суму заборгованості по овердрафту за методом "факт/360" (фактична кількість днів у місяці, але умовно 360 днів у році) за ставкою, вказаною у п. 2.2 цього договору з урахуванням строку користування овердрафтом, з моменту надання овердрафту:

3.2.1 до терміну, вказаному в п. 2.4 цього договору;

3.2.2 до дати звернення "Банку" із заявою до: суду із вимогою дострокове повернення суми овердрафту та сплати процентів, комісій та інших належних до сплати за цим договором платежів.

У відповідності до п. 4.1 р. 4 договору "Позичальник" зобов'язаний повернути "Банку" овердрафт у повному обсязі в порядку та терміни, передбачені цим договором та/або додатками до нього.

Згідно п. 10.1 р. 10 договору № 48/МБ про надання овердрафту від 29.11.2013 року даний договір набуває чинності з дня підписання його обома сторонами та діє до повного виконання ними своїх зобов'язань.

Надання відповідачу кредиту у вигляді овердрафту підтверджується меморіальним ордером №40201504 від 02.12.2014 року на суму 16820 грн. 89 коп., в якому вказано призначення платежу: віднесення простроченого кредиту за договором № о48/МБ від 29.11.2013 р. за призначенням, а також банківською випискою рахунок 130 (сформовано 28.09.2015 р. 12:51) "Рух коштів по рахунку з 29.11.2013 р. по 26.02.2015";

У судовому засіданні 28.09.2015 року від відповідача надійшли ОСОБА_3 № без номера, без дати (вх. № 20753 від 28.09.2015 року згідно журналу реєстрації вхідної кореспонденції по господарському суду Тернопільської області), в яких зазначено, зокрема, що позовні вимоги і заборгованість визнає повністю.

У відповідності до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України № 435-ІУ від 16 січня 2003 року, з наступними змінами, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Частиною 1 статті 526 Цивільного кодексу України передбачені загальні умови виконання зобовязання, а саме зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 2 ст. 193 Господарського кодексу України №436-ІУ від 16 січня 2003 року з наступними змінами, кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобовязання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Як визначається в ч. 2 ст. 345 Господарського кодексу України кредитні відносини здійснюються на підставі кредитного договору, що укладається між кредитором і позичальником у письмовій формі. У кредитному договорі передбачаються мета, сума і строк кредиту, умови і порядок його видачі та погашення, види забезпечення зобов'язань позичальника, відсоткові ставки, порядок плати за кредит, обов'язки, права і відповідальність сторін щодо видачі та погашення кредиту.

У відповідності до ч. 1 ст. 1069 Цивільного кодексу України, якщо відповідно до договору банківського рахунка банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу.

Згідно ч. 2 ст. 1069 Цивільного кодексу України права та обов'язки сторін, пов'язані з кредитуванням рахунка, визначаються положеннями про позику та кредит (параграфи 1 і 2 глави 71 цього Кодексу), якщо інше не встановлено договором або законом.

В ч 1 ст. 1072 Цивільного кодексу України передбачено, що банк виконує розрахункові документи відповідно до черговості їх надходження та виключно в межах залишку грошових

коштів на рахунку клієнта, якщо інше не встановлено договором між банком і клієнтом.

Як визначається ч. 4 ст. 341 Господарського кодексу України при безготівкових розрахунках усі платежі провадяться через установи банків шляхом перерахування належних сум з рахунку платника на рахунок одержувача або шляхом заліку взаємних зобов'язань і грошових претензій; платежі здійснюються у межах наявних коштів на рахунку платника; у разі потреби банк може надати платникові кредит для здійснення розрахунків.

У відповідності до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Наявними у справі матеріалами підтверджується, і відповідачем в порядку ст. 33,34 ГПК України не спростовується та обставина, що отримавши кредит у вигляді овердрафту в порушення умов договору № 48/МБ про надання овердрафту від 29.11.2013 року та всупереч ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України відповідач допустив заборгованість за кредитом станом на 26.02.2015 року в сумі 16820 грн. 89 коп., що підтверджується:

- меморіальним ордером №40201504 від 02.12.2014 року на суму 16820 грн. 89 коп., в якому вказано призначення платежу: віднесення простроченого кредиту за договором № о48/МБ від 29.11.2013 р. за призначенням;

- банківською випискою рахунок 130 (сформовано 28.09.2015 р. 12:51) "Рух коштів по рахунку з 29.11.2013 р. по 26.02.2015";

- "Розрахунком суми позову про стягнення заборгованості по кредитному договору № о48/МБ від 29.11.2013 року ФОП ОСОБА_1В."

Позивачем нараховано відповідачем проценти за користування кредитом на суму 3661 грн.05 коп. за період з 29.11.2013 року по 28.11.2014 року.

На підтвердження зазначеного позивач до матеріалів справи надав банківську Виписку рахунок 130 (сформовано 28.09.2015 року 10:30).

Судом здійснено перерахунок процентів за користування кредитом. За результатами здійсненого перерахунку, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 3661 грн. 03 коп. процентів за користування кредитом за період з 29.11.2013 року по 28.11.2014 року підлягають до задоволення, як обґрунтовано заявлені, підтверджені матеріалами справи та не суперечать чинному законодавству.

В частині позовних вимог про стягнення з відповідача 0 грн. 02 коп. процентів за користування кредитом слід відмовити як безпідставно заявлених.

Приймаючи також до уваги, що в процесі судового розгляду спору відповідачем визнано суми заборгованості по тілу кредиту, по процентах за користування кредитом, а тому позовні вимоги про стягнення з відповідача: 16820 грн. 89 коп. заборгованості за кредитом, 3661 грн. 03 коп. заборгованості по процентах за користування кредитом підлягають до задоволення як такі, що доведені позивачем у відповідності із ст.ст. 33-34 ГПК України належними і допустимими доказами, не суперечать нормам чинного законодавства та визнані відповідачем.

У відповідності до статті 230 Господарського кодексу України № 436-ІУ від 16 січня 2003 року, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання.

Згідно частини 6 статті 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобовязань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Закон України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань" від 22 листопада 1996 року, з наступними змінами, регулює договірні правовідносини між платниками та одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобовязань. Статтею 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань" передбачено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, а згідно статті 3 вказаного Закону розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Позивачем заявлено до стягнення з відповідача 1517 грн. 37 коп. пені, з якої:

- 1246 грн. 15 коп. пеня за несвоєчасне повернення суми кредиту (за період з 02.12.2014 року по 26.02.2015 року);

- 271 грн. 22 коп. пеня за несвоєчасну сплату відсотків за користування кредитом (за період з 02.12.2014 року по 26.02.2015 року).

В обґрунтування позовних вимог щодо стягнення суми пені позивач посилається на п. 6.1 р. 6 договору № 48/МБ про надання овердрафту від 29.11.2013 року, в якому зазначено, що за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань (повернення овердрафту, оплати процентів, комісій, інших платежів за цим договором) "Банк" має право стягнути з "Позичальника" пеню в розмірі, визначеному п. 2.6 цього договору.

У п. 2.6 р. 2 даного договору передбачено. що пеня за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань за договором складає 0,03% за кожен день прострочки від простроченої/несплаченої суми, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період прострочки, за весь час прострочки.

Однак, позивач нарахував відповідачу за порушення грошових зобов'язань за договором пеню у розмірі більшому, ніж це передбачено умовами договору № 48/МБ про надання овердрафту від 29.11.2013 року (відсоток, за яким розраховується пеня становить 28% та 39%)..

Судом здійснено перерахунок суми пені на суму основного боргу по кредиту. За результатами здійсненого перерахунку, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 439 грн. 02 коп. пені на суму основного боргу по кредиту за заявлений позивачем період підлягають до задоволення, як обґрунтовано заявлені, підтверджені матеріалами справи та не суперечать чинному законодавству та умовам договору.

В частині позовних вимог про стягнення з відповідача 807 грн. 13 коп. пені на суму основного боргу по кредиту слід відмовити як безпідставно заявлених.

Також судом здійснено перерахунок суми пені на суму процентів за користування кредитом. За результатами здійсненого перерахунку, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 95 грн. 55 коп. пені на суму процентів за користування кредитом підлягають до задоволення, як обґрунтовано заявлені, підтверджені матеріалами справи та не суперечать чинному законодавству та умовам договору.

В частині позовних вимог про стягнення з відповідача 175 грн. 67 коп. пені на суму основного боргу по кредиту слід відмовити як безпідставно заявлених.

28.09.2015 року від відповідача надійшли ОСОБА_3 № без номера, без дати (вх. № 20753 від 28.09.2015 року згідно журналу реєстрації вхідної кореспонденції по господарському суду Тернопільської області), в яких просить суд, зокрема, у зв'язку з скрутним фінансовим становищем відповідача, розстрочити проплату заборгованості строком на 5 років.

Відповідач власне скрутне фінансове становище обґрунтовує тим, що займається сезонною роботою, стверджує, що не в змозі проплачувати кредит на протязі року рівномірно через відсутність роботи в 2014 р. і 2015 р. та складним положенням в Україні.

12.10.2015 року від позивача надійшли Заперечення № 553/2014-2015/3 від 12.10.2015 року на заяву відповідача щодо розстрочки виконання рішення, в яких позивач зазначає, зокрема, що заперечує проти задоволення зазначеної заяви та вважає, що вона не підлягає задоволенню, оскільки відповідачем не надано жодних належних доказів, які б слугували підставою для встановлення розстрочки виконання рішення, зазначає також, що позивачем, починаючи з січня 2015 року припинено нарахування відсотків по укладеному кредитному договору, тобто відповідач фактично майже рік користується безвідсотковим кредитом, крім цього, з моменту виникнення заборгованості по кредиту, відповідач жодного разу не звертався до позивача із заявою про врегулювання заборгованості в позасудовому порядку, як і не звертався із заявами про реструктуризацію кредитної заборгованості шляхом встановлення нового графіку погашення заборгованості чи надання нового реструктуризаційного кредиту.

У відповідності до п. 6 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, приймаючи рішення має право: відстрочити або розстрочити виконання рішення.

Розстрочка означає виконання рішення частками, встановленими господарським судом, з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частки також повинні визначатись господарським судом. При цьому слід мати на увазі, що розстрочка можлива при виконанні рішення, яке стосується предметів, що діляться (гроші, майно, не визначене індивідуальними ознаками; декілька індивідуально визначених речей тощо).

Підставою для розстрочки виконання рішення мають бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у строк або встановленим господарським судом способом.

Як визначається в п. 7.2 Постанови Вищого господарського суду України № 9 від 17.10.2012 року "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом; вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Отже, враховуючи те, що суд лише на підставі наявних доказів може зробити висновок про обґрунтованість клопотання заявника про розстрочку виконання рішення суду, оскільки припущення про ускладнення або неможливість його виконання має бути достатньо обґрунтованим і ця обставина повинна доводитись заявником за загальними правилами статті 33 ГПК України, проаналізувавши подані відповідачем ОСОБА_3 та документи, враховуючи, що з січня 2015 року проценти за користування кредитом відповідачу не нараховуються банком, також враховуючи, що відповідач здійснював проплату кредитних коштів в 2014 році, відсутність документів, що підтверджують види діяльності відповідача, відсутність документів, що підтверджують сезонність робіт, які проводяться відповідачем (укладені договора, замовлення, акти виконаних робіт і т.д.), суд вважає, що відповідачем не доведено належними та допустимими доказами наявність конкретних обставин, ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. А, відтак, у клопотанні відповідача про розстрочку виконання рішення слід відмовити.

Судові витрати згідно ст. 49 ГПК України покладаються на сторони пропорційно задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 43,49,82,85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1.Позов задовольнити частково.

2.Стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь Публічного акціонерного товариства "Кредобанк", вул. Сахарова, 78, м.Львів, ідентифікаційний код 09807862:

- 16820 грн. 89 коп. - заборгованість по кредиту,

- 3661 грн. 03 коп. заборгованості по процентах за користування кредитом ;

- 439 грн. 02 коп. пені на суму основного боргу по кредиту;

- 95 грн. 55 коп. пені на суму процентів за користування кредитом;

-745 грн. 38 коп. судового збору в повернення сплачених судових витрат.

3.В решті позову відмовити.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

На рішення суду, яке не набрало законної сили, сторони у справі, прокурор, треті особи, особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов'язки мають право подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня підписання рішення, оформленого відповідно до ст.84 ГПК України, через місцевий господарський суд.

Повне рішення складено 26 жовтня 2015 року

Суддя С.О. Хома