ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2015 року Справа № 910/4868/15-г

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Черкащенка М.М. - головуючого (доповідач),
Вовка І.В., Нєсвєтової Н.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргуМоторного (транспортного) страхового бюро України
на постанову та на рішенняКиївського апеляційного господарського суду від 24.06.2015 року господарського суду міста Києва від 06.04.2015 року
у справі господарського судуміста Києва
за позовомтовариства з обмеженою відповідальністю "Маркс. Капітал"
доМоторного (транспортного) страхового бюро України
простягнення грошових коштів,
в засіданні взяли участь представники:

- позивача:Юр"єва М.В.,
- відповідача:Боярська Г.П.,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2015 року товариство з обмеженою відповідальністю "Маркс. Капітал" (далі - ТОВ "Маркс.Капітал") звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Моторного (транспортного) страхового бюро України (далі - МТСБУ) про стягнення 8055,13 грн.

Рішенням господарського суду міста Києва від 06.04.2015 року (суддя Цюкало Ю.В.) позов задоволено. Стягнуто з МТСБУ на користь ТОВ "Маркс.Капітал" 80544,13 грн. та 1827,00 грн. судових витрат.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 24.06.2014 року (колегія суддів у складі: Станік С.Р. - головуючий, суддів: Власова Ю.Л., Суліма В.В.) рішення місцевого господарського суду від 06.04.2015 року залишено без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Судові рішення мотивовані обгрунтованістю та доведеністю заявлених позовних вимог.

Не погоджуючись з прийнятими судовими рішеннями, МТСБУ подало касаційну скаргу, в якій просить постанову Київського апеляційного господарського суду від 24.06.2014 року та рішення господарського суду міста Києва від 06.04.2015 року скасувати і прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

В обґрунтування своїх вимог, скаржник посилається на те, що судами неправильно застосовані норми матеріального та процесуального права, що призвело до прийняття незаконних судових рішень.

Колегія суддів, розглянувши наявні матеріали, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій, 29.10.2012 року між гр. ОСОБА_7 (цедент) та з Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_8 (цесіонарій) укладено договір про відступлення права вимоги (цесія) виплати страхового відшкодування, за умовами якого, в порядку та на умовах, визначених цим договором, на підставі ст. 512-519 Цивільного кодексу України, цедент відступає цесіонарію усі права вимоги, що виникли у Цедента, у зв'язку із фактом настання дорожньо-транспортної пригоди за участю автомобіля ГАЗ 3705-434 ЗНГ, д.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_9, відповідальність якого застрахована за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 03.02.2011р., номер полісу АА 2064621, у страховій компанії ПрАТ "Українська екологічна страхова компанія".

Пунктом 1.1. договору передбачено, що внаслідок укладення цього договору цесіонарій займає місце цедента (як кредитора) в зобов'язаннях, що виникли із вищезазначеної ДТП, у тому числі права одержання грошового відшкодування, нанесеного шкоди майну цедента, від винної особи, страхової компанії або від МТСБУ, в передбачених законом випадках.

Згідно з п. 1.2. договору право вимоги, що передається цесіонарію цедентом за цим Договором є загальна сума боргу (страхове відшкодування), право вимоги сплати якого передається цедентом і складає 8 054,00 грн.

30.10.2012 року між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_8 (клієнтом) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Маркс.Капітал" (фактор) укладено договір факторингу № 1/30-10/2012, за умовами якого, в порядку та на умовах, визначених цим договором, клієнт передав фактору, а фактор прийняв і зобов'язався оплатити клієнтові усі права вимоги (цесії) виплати страхового відшкодування від 29.10.2012 (п.1.1.).

Згідно з п. 1.2. договору факторингу № 1/30-10/2012 від 30.10.2012, в силу цього договору фактор займає місце клієнта (як кредитора) в зобов'язаннях, що виникли із вищезазначеного договору відносно усіх прав клієнта, у тому числі права одержання від боржника сум основного боргу, відсотків, неустойок у повному обсязі.

Відповідно до п. 1.3. договору факторингу, характеристика прав, переданих фактору клієнтом за цим договором: загальна сума боргу 8 055,13 грн.

Пунктом 4.1. договору факторингу сторони погодили, що за передані права вимоги до боржника за договором факторингу фактор сплачує клієнтові 4 227,00 грн.

14.11.2012 Товариство з обмеженою відповідальністю "Маркс.Капітал" звернулося до господарського суду міста Києва із заявою від 13.11.2012 про грошові вимоги до Приватного акціонерного товариства "Українська екологічна страхова компанія" за 116 договорами факторингу на суму 1 643 109,94 грн., в тому числі, і за договором факторингу № 1/30-10/2012 від 30.10.2012 на суму 8 055,13 грн., що ґрунтуються на невиконаних Приватним акціонерним товариством "Українська екологічна страхова компанія" зобов'язаннях з виплати страхового відшкодування потерпілим за договорами загальнообов'язкового страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів, а також просив включити грошові вимоги до реєстру вимог кредиторів Приватного акціонерного товариства "Українська екологічна страхова компанія".

Ухвалою попереднього засідання господарського суду міста Києва від 15.02.2013 затверджено реєстр кредиторів ПрАТ "Українська екологічна страхова компанія", позивача (ТОВ "Маркс.Капітал) визнано кредитором ПрАТ "Українська екологічна страхова компанія" на суму 1644182,94 грн., в тому числі за договором факторингу № 1/30-10/2012 від 30.10.2012 на суму 8 055,13 грн.

Постановою Господарського суду міста Києва від 11.11.2013 у справі № 5011-46/12625-2012 Приватне акціонерне товариство "Українська екологічна страхова компанія" визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором призначено арбітражного керуючого ОСОБА_12

ТОВ "Маркс.Капітал", посилаючись на постанову суду від 11.11.2013 року у справі № 5011-46/12625-2012, якою приватне акціонерне товариство "Українська екологічна страхова компанія" визнано банкрутом та на положення ст. 41 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", звернулось до Моторного (транспортного) страхового бюро України про стягнення грошових коштів 8055,13 грн., які є предметом позову у даній справі.

Задовольняючи заявлені позовні вимоги, суди попередніх інстанцій виходили з того, що сума заборгованості ПАТ"Українська екологічна страхова компанія", яка є учасником МТСБУ, перед ТОВ "Маркс.Капітал" у заявленому позивачем розмірі підтверджена належними та допустимими доказами, а оскільки у ПАТ"Українська екологічна страхова компанія" недостатньо коштів та майна погашення заборгованості, то в силу ст. 41 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" заявлена сума заборгованості підлягає стягненню з МТСБУ.

Втім, з такими висновками попередніх судових інстанцій, колегія суддів не може погодитись повністю та вважає їх передчасними, а саме висновки судів в частині щодо недостатності коштів та майна у ПАТ"Українська екологічна страхова компанія" для погашення заборгованості перед позивачем та наявності правових підстав для стягнення такої суми заборгованості з МТСБУ, з огляду на наступне.

Постановою Господарського суду міста Києва від 11.11.2013 у справі № 5011-46/12625-2012 ПАТ"Українська екологічна страхова компанія" визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру. Ухвалою попереднього засідання Господарського суду міста Києва від 15.02.2013 у вказаній справі було визнано грошові вимоги ТОВ "Маркс.Капітал" до ПАТ"Українська екологічна страхова компанія" за Договором факторингу, в тому числі і спірні грошові кошти.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі - Закон) банкрутство - визнана господарським судом неспроможність боржника відновити свою платоспроможність за допомогою процедур санації та мирової угоди і погасити встановлені у порядку, визначеному цим Законом, грошові вимоги кредиторів не інакше як через застосування ліквідаційної процедури.

Наслідки визнання боржника банкрутом визначено статтею 38 Закону, пунктами 2 та 9 частини першої якої зокрема встановлено, що з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури строк виконання всіх грошових зобов'язань банкрута вважається таким, що настав, а виконання зобов'язань боржника, визнаного банкрутом, здійснюється у випадках і порядку, передбачених розділом третім Закону "Ліквідаційна процедура".

Статтею 41 вищевказаного Закону України визначено, що ліквідатором є фізична особа, яка відповідно до судового рішення господарського суду організовує здійснення ліквідаційної процедури боржника, визнаного банкрутом, та забезпечує задоволення вимог кредиторів у встановленому цим Законом порядку. Ліквідатор, зокрема, проводить інвентаризацію та оцінку майна банкрута; аналізує фінансове становище банкрута; очолює ліквідаційну комісію та формує ліквідаційну масу; веде реєстр вимог кредиторів; здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом.

Після завершення всіх розрахунків з кредиторами, відповідно до приписів ст. 46 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" ліквідатор подає до господарського суду звіт та ліквідаційний баланс, ухвалу про затвердження яких господарський суд виносить після заслуховування звіту ліквідатора та думки членів комітету кредиторів або окремих кредиторів.

Якщо за результатами ліквідаційної процедури після задоволення вимог кредиторів не залишилося майна, господарський суд виносить ухвалу про ліквідацію юридичної особи - банкрута.

З огляду на наведені положення законодавства, колегія суддів приходить до висновку, що факт відсутності майнових активів у визнаного банкрутом боржника, та неможливість у зв'язку із цим здійснити розрахунок за його зобов'язаннями може підтверджуватись затвердженими ухвалою господарського суду звітом ліквідатора і ліквідаційним балансом, складеними за результатами проведення комплексу дій щодо пошуку, інвентаризації, оцінки майна боржника та задоволення вимог кредиторів в порядку черговості, визначеної ст. 45 Закону.

В свою чергу з матеріалів справи вбачається, що висновки судів попередніх інстанцій щодо встановлення факту відсутності у боржника активів зроблено на момент визнання Страхової компанії банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури, без з'ясування обставин ліквідації Страхової компанії та без дослідження належних і допустимих в розумінні статті 34 ГПК України доказів, що свідчить про невідповідність таких висновків наведеним положенням Закону та їх передчасність.

Згідно з пунктом "ґ" статті 41.1 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі недостатності коштів та майна страховика - учасника МТСБУ, що визнаний банкрутом та/або ліквідований, для виконання його зобов'язань за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Враховуючи передчасність висновків господарських судів щодо відсутності у Страхової компанії майна або інших активів для погашення наявної перед Товариством заборгованості колегія суддів вважає також передчасними висновки попередніх інстанцій про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог та стягнення спірної суми з МТСБУ.

Врахування та дослідження вказаних вище обставин має істотне значення для правильного вирішення даного спору.

Висновок попередніх судових інстанцій, що відсутність ліквідаційного балансу ліквідатора Страхової компанії не є перешкодою для покладення на МТСБУ обов'язку відшкодувати Товариству спричинену шкоду на підставі Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" є таким що не грунтується на вимогах чинного законодавства, оскільки однією з умов відшкодування МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, встановлених пунктом "ґ" статті 41.1 цього закону, є доведеність факту недостатності коштів та майна страховика - учасника МТСБУ.

Відповідно до ст. 1117 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Правова оцінка обставин у справі є виключна прерогатива судів першої та апеляційної інстанцій.

З огляду на викладене та враховуючи повноваження суду касаційної інстанції, судова колегія вважає, що постановлені у справі судові рішення не можна визнати законними, обґрунтованими, прийнятими у відповідності з нормами матеріального та процесуального права, а тому, вони підлягають скасуванню, а справа передачі на новий розгляд до господарського суду першої інстанції.

При новому розгляді справи, суду слід врахувати вищевикладене, перевірити доводи позивача і відповідача, повно, всебічно та об'єктивно дослідити всі обставини справи, дати їм належну юридичну оцінку і, в залежності від встановленого та вимог закону, постановити законне та обґрунтоване рішення.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119 - 11112 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Моторного (транспортного) страхового бюро України задовольнити частково.

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 24.06.2015 року та рішення господарського суду міста Києва від 06.04.2015 року у справі №910/4868/15-г скасувати.

Справу передати на новий розгляд до господарського суду міста Києва.

Повернути Моторному (транспортному) страховому бюро України з Державного бюджету України 366,50 грн. переплаченого судового збору за подання касаційної скарги.

Головуючий, суддя М.М.Черкащенко

Судді І.В.Вовк

Н.М.Нєсвєтова