ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

20.10.15р. Справа № 904/8246/15

За позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Словянськ Донецької області

до Державного підприємства "Придніпровська залізниця", м. Дніпропетровськ

про стягнення 182244 грн 26 коп.

Суддя Воронько В.Д.

Представники:

від позивача: ОСОБА_2, паспорт серії ВК №814401, виданий Слов'янським МВ ГУМВС України в Донецькій обл. від 02.06.2011;

від відповідача: юрисконсульт 2 категорії ОСОБА_3, довіреність №735 від 01.04.2015.

СУТЬ СПОРУ:

11.09.2015 до господарського суду Дніпропетровської області звернувся Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 (далі - ФОП ОСОБА_2, позивач) з позовною заявою до Державного підприємства "Придніпровська залізниця" (далі - ДП "Придніпровська залізниця", відповідач), з вимогами про стягнення заборгованості у сумі 99995,99 грн, інфляційних нарахувань у сумі 76929,03 грн, процентів за користування коштами у сумі 5218,97 грн, пені за несвоєчасне виконання зобов'язань у сумі 100,27 грн, нарахованих позивачем з посиланням на неналежне виконання відповідачем умов договору № ПР/Т131286, укладеного між сторонами 18.09.2013.

Відповідач у відзиві на позов проти заявлених вимог заперечив, посилаючись на невірне зазначення позивачем власного прізвища, відсутність у позовній заяві коду Придніпровської залізниці, відсутність акту прийому-передачі наданих послуг.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив:

18.09.2013 між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 та Державним підприємством "Придніпровська залізниця" договір № ПР/Т131286, згідно з яким ФОП ОСОБА_2 зобов'язався виготовити для відповідача інформаційно-навчальні стенди в кількості, що передбачена специфікацією до договору, та поставити стенди на склад відокремленого структурного підрозділу "Криворізьке локомотивне депо" ДП "Придніпровська залізниця", а відповідач зобов'язався оплатити ці послуги протягом 30 банківських днів від дня підписання акту виконаних послуг та отримання рахунку.

Пунктом 6.2 договору встановлена відповідальність замовника за прострочку оплати у вигляді сплати пені у розмірі 0,1 % від суми заборгованості за кожний день прострочки, але не більше подвійної облікової ставки НБУ.

Договір та специфікація до нього з боку замовника підписані заступником керівника Придніпровської залізниці з економічних питань ОСОБА_4 Зазначено, що платником є відокремлений структурний підрозділ "Криворізьке локомотивне депо".

За накладною № СФ-00167 від 01.10.2013 ФОП ОСОБА_2 передав відокремленому структурному підрозділу "Криворізьке локомотивне депо" пластикові інформаційні стенди на суму 99995,99 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, оплата за отриманий товар не була здійснена до цього часу.

Позивач звертався до Придніпровської залізниці з претензіями від 28.02.2014 та 28.07.2015, які були отримані останньою, але вимоги позивача оплатити отриманий товар залишені без задоволення, тому позивач 08.09.2015 звернувся до суду з вимогами стягнути з залізниці 99995,99 грн боргу, 76929 грн інфляційних нарахувань на суму боргу за період прострочки з 01.11.2013 по 30.06.2015, 5218,97 грн 3 % річних за період прострочки з 01.11.2013 по 28.07.2015 та 100,27 грн пені за період прострочки з 28.07.2014 по 28.07.2015.

Відповідачем позивач зазначив юридичну особу - ДП Придніпровську залізницю. Також зазначені реквізити структурного підрозділу, яким безпосередньо був отриманий товар і який мав за нього розрахуватись. В поданому до суду 20.10.2015 листі позивач підтвердив, що відповідачем є ДП Придніпровська залізниця.

У відзиві на позов відповідач повідомив, що відокремлений структурний підрозділ "Криворізьке локомотивне депо" не наділений правом здійснювати повноваження сторони у справі. Таким чином слід визнати, що ДП "Придніпровська залізниця" є належним відповідачем у справі.

Враховуючи обставини справи, надані матеріали, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України, субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно ст.526 Цивільного кодексу України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Позивачем доведено факт передачі відповідачу виготовлених ним інформаційних стендів на суму 99995,99 грн. Договором між сторонами передбачено, що здача-прийом послуг та їхня оплата проводиться відповідно до актів виконаних послуг. В даному випадку договір між сторонами містить в собі умови про надання послуг, а також і умови щодо купівлі-продажу товару, що є кінцевим результатом дій позивача по виконанню своїх зобов'язань за договором.

Згідно ст.1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинний документ це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Підпунктом 2.1 пункту 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24.05.1995р. та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995р. за № 168/70, визначено, що первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

Відповідно до ст. 9 Закону України "Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо безпосередньо після її закінчення. Первинні документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Вказаний перелік обов'язкових реквізитів кореспондується з пунктом 2.4. Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, згідно якого первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складається документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції (у натуральному та/або у вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Підпунктом 2.5 пункту 2 згаданого Положення передбачено, що документ має бути підписаний особисто, а підпис може бути скріплений печаткою.

Зі змісту видаткової накладної № СФ-00167 від 01.10.2013 вбачається, що виготовлений позивачем товар був прийнятий представником відокремленого структурного підрозділу "Криворізьке локомотивне депо" ДП "Придніпровська залізниця", про що свідчить підпис на накладній, завірений печаткою відповідача.

При цьому, слід зазначити, що вимоги наведених норм чинного законодавства щодо правильності оформлення первинних документів, передбачають наявність в документах такого реквізиту, як "інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції" лише альтернативно такому обов'язковому реквізиту, як особистий підпис особи, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

В даному випадку факт передачі позивачем товару оформлений видатковою накладною, прийнятий замовником без заперечень, товар не повернутий позивачу з будь-яких причин. Таким чином замовника задовольнила якість товару, не заявлено зауважень відносно того, що товар отриманий за накладною, а не за актом. Передача товару підтверджена документально і , згідно умов договору, позивачу має бути сплачена його вартість, а відсутність документа з назвою акт не може бути підставою для звільнення від оплати за отриманий і використаний товар.

Стаття 216 Господарського кодексу України передбачає відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим кодексом, іншими законами і договором.

Згідно п.1 ст.230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання.

Відповідно до ч.1 ст.546 Цивільного кодексу України виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Частиною 1 ст.549 Цивільного кодексу України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання.

Частиною 2 вказаної статті визначено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачена відповідальність за порушення грошового зобовязання, так, за цією нормою Цивільного кодексу України боржник, що прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом.

Перевіркою розрахунків встановлено, що їх розрахунок не в повній мірі відповідає вимогам чинного законодавства у зв'язку з невірним визначенням позивачем початку прострочення заборгованості. Нарахування позивачем здійснені починаючи з 01.11.2013, в той час як пунктом 3.3 договору передбачено здійснення оплати протягом 30 банківських днів від дня підписання документа про передачу товару. Враховуючи зазначені умови відповідач мав здійснити оплату до 12.11.2013, прострочка з оплати починається з 13.11.2013. Враховуючи положення п. 3.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" інфляційні нарахування на суму боргу підлягають нарахуванню за період з грудня 2013 року по червень 2015 року і їх розмір за розрахунком суду складає 76575,89 грн.

3 % річних також підлягають нарахуванню за період прострочки з 13.11.2013 по 28.07.2015 і їх розмір за розрахунком суду складає 5120,34 грн.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано. Як зазначено вище, зобов'язання зі сплати за отриманий товар мало бути виконаним відповідачем не пізніше 12 листопада 2013 року, тому пеня за прострочку платежу могла бути нарахована за період з 13.11.2013 по 12.05.2014. Нарахування пені починаючи з 17.07.2014, як це за заявлено в позовній заяві, є безпідставним, тому вимоги про стягнення пені задоволенню не підлягають.

З урахуванням викладеного, позов слід визнати обгрунтованим та таким що підлягає задоволенню в частині вимог про стягнення 99995,99 грн боргу, 76575,89 грн інфляційних нарахувань на суму боргу, 5120,34 грн 3 % річних, в решті позову слід відмовити.

Відповідно до ст. 49 ГПК України на відповідача пропорційно задоволеним вимогам покладаються 2725,38 грн витрат по сплаті судового збору.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 526, 549, 625, Цивільного кодексу України, ст.ст.193, 216, 230, Господарського кодексу України, ст.ст. 49, 80, 82, 83, 84, 85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Державного підприємства "Придніпровська залізниця", м. Дніпропетровськ , проспект Карла Маркса, 108, код 91073828 на користь фізичної особи підприємця ОСОБА_2, Донецька область, місто Слов'янськ, вул. Новосолодівська, 5-101, код НОМЕР_1, борг в сумі 99995,99 грн , 76575,89 грн інфляційних нарахувань на суму боргу, 5120,34 грн 3 % річних, 2725,38 грн витрат по сплаті судового збору, видати позивачу наказ після набрання рішенням законної сили.

3. В решті позову відмовити.

В судовому засіданні відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено та підписано - 26.10.2015.

Суддя Воронько В.Д.