ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" жовтня 2015 р. Справа № 922/3543/15

Колегія суддів у складі: головуючого судді Бородіної Л.І., судді Лакізи В.В., судді Шутенко І.А.,

при секретарі Катренко І.С.

за участю представників сторін:

від позивача за первісним позовом - Юхно Р.М. - голова господарства - на підставі наказу від 11.05.2015р.; Вельцен В.С. - адвокат - на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю від 11.05.2011р. №951 та договору від 15.09.2015р. №15/09;

від відповідача за первісним позовом - Овчаренко М.В. - за довіреністю від 26.12.2014р. №02-29/3876;

розглянувши апеляційну скаргу Фермерського господарства "ЛАН", смт. Золочів, Харківська область,

на рішення господарського суду Харківської області від 17.08.2015р.

у справі № 922/3543/15

за позовом: Фермерського господарства "ЛАН", смт. Золочів, Харківська область,

до відповідача: Золочівської районної державної адміністрації Харківської області , смт. Золочів, Харківська область,

про визнання недійсною угоди

та за зустрічним позовом: Золочівської районної державної адміністрації Харківської області , смт. Золочів, Харківська область,

до відповідача: Фермерського господарства "ЛАН", смт. Золочів, Харківська область,

про визнання недійсним договору оренди

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням господарського суду Харківської області від 17.08.2015р. у справі № 922/3543/15 (суддя Светлічний Ю.В.) відмовлено у задоволенні первісного позову Фермерського господарства "ЛАН" до Золочівської районної державної адміністрації Харківської області про визнання недійсною угоди від 30.01.2015р. про розірвання договору оренди земельної ділянки від 05.01.2006р.; відмовлено у задоволенні зустрічного позову Золочівської районної державної адміністрації Харківської області до Фермерського господарства "ЛАН" про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки від 05.01.2006р.

Рішення місцевого господарського суду в частині відмови у задоволенні первісного позову з посиланням на статті 6, 202, 203, 205, 207, 237, 627, 638 ЦК України, статтю 179ГК України, статтю 13 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» мотивоване тим, що: по-перше, Фермерським господарством "ЛАН" не доведено факт підписання угоди від 30.01.2015р. про розірвання договору оренди землі від 05.01.2006р. від його імені неуповноваженою особою; по-друге, як договір оренди землі так і спірна угода від імені ФГ «Лан» підписана Юхно Р.М. та скріплена печаткою підприємства, яка не вибувала із його володіння; по-третє, 30.01.2015р. угода про розірвання договору оренди зареєстрована Удянською сільською радою, що відповідає вимогам Порядку реєстрації договорів оренди земельної частки (паю), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 24.01.2000р. N119.

В частині відмови у задоволенні зустрічного позову Золочівської районної державної адміністрації Харківської області про визнання недійсним договору оренди рішення суду з посиланням на статті 256,257,267 ЦК України мотивоване тим, що строк, у межах якого вона мала право звернутись до суду за захистом свого права, минув, а отже клопотання про застосування позовної давності є обґрунтованим, що, відповідно, є підставою для відмови у задоволенні зустрічного позову.

Фермерське господарство «ЛАН» з рішенням суду першої інстанції не погодилось та звернулось до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Харківської області від 17.08.2015р. у справі № 922/3543/15 в частині відмови в задоволенні первісного позову Фермерського господарства "ЛАН" та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги Фермерського господарства "ЛАН" до Золочівської районної державної адміністрації Харківської області, а саме: визнати недійсною угоду від 30.01.2015р. про розірвання договору оренди землі від 05.01.2006р., укладену між Фермерським господарством "ЛАН" та Золочівською районною державною адміністрацією Харківської області; в іншій частині рішення залишити без змін.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги скаржник вказує на те, що станом на 30.01.2015р. (дата укладення угоди про розірвання договору оренди) головою господарства був Юхно Микола Єгорович, про що свідчить витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, однак угода підписана Юхно Русланом Миколайовичем, а отже неуповноваженою особою. Крім того, зазначає, що за приписами статті 207 ГК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його сторонами, обов'язковість скріплення правочину печаткою може бути визначена за письмовою домовленістю сторін, а отже, на думку апелянта, посилання суду на відсутність звернення до правоохоронних органів щодо втрати печатки ФГ «Лан», як на підставу правомірності підпису на оскаржуваній угоді, є безпідставним. Крім того, зазначає, що реєстрація договору оренди землі проводилась виконавчим комітетом відповідної ради за місцем розташування часток (паїв), однак оскаржувана угода зареєстрована Удянською сільською радою, що свідчить про відсутність у неї таких повноважень.

Відзивом від 17.09.2015р. Золочівська районна державна адміністрація Харківської області заперечує проти вимог апеляційної скарги та просить залишити рішення господарського суду Харківської області від 17.08.2015р. у справі №922/3543/15 в частині відмови у задоволенні первісного позову без змін; скасувати рішення господарського суду Харківської області від 17.08.2015р. у даній справі в частині відмови в задоволенні зустрічного позову та постановити нове рішення, яким задовольнити вимоги Золочівської районної державної адміністрації про визнання договору оренди земельних ділянок площею 96,2110га із земель невитребуваних земельних часток (паїв), розташованих на території Удянської сільської ради Золочівського району Харківської області, від 05.01.2006р. недійсним. При цьому зазначає, що позивачем не надано витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, який б містив відомості про осіб, що мали право вчиняти дії від його імені станом на 01.12.2014р., тобто дату підписання заяви про розірвання договору оренди. Крім того, зазначає, що Золочівська районна державна адміністрація Харківської області дізналась про порушення її прав лише 31.07.2015р., тобто коли отримала витяг з ЄДР, а отже застосування судом позовної давності не відповідає обставинам справи.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що за своїм змістом вимоги, викладені у відзиві щодо скасування рішення господарського суду Харківської області від 17.08.2015р. в частині відмови в задоволенні зустрічного позову та прийняття в цій частині нового рішення, яким задовольнити вимоги Золочівської районної державної адміністрації про визнання договору оренди земельних ділянок площею 96,2110га із земель невитребуваних земельних часток (паїв), розташованих на території Удянської сільської ради Золочівського району Харківської області, від 05.01.2006р. недійсним, є апеляційною скаргою, які, відповідно, оплачуються судовим збором.

Проте, за приписами статті 101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

17.09.2015р. Золочівською районною державною адміністрацією подано клопотання про призначення у справі 922/3543/15 почеркознавчої експертизи договору оренди земельних ділянок площею 96,2110га, укладеного 05.01.2006р. між Золочівською районною державною адміністрацією та ФГ «Лан», оскільки підписи Юхно Р.М. на цьому договорі, заяві від 01.12.2014р., листі від 14.01.2015р. та Статуті СГ «Лан» відрізняються. На розгляд експерта поставити питання: чи виконано рукописний текст на договорі оренди громадянином Юхно Русланом Миколайовичем.

Вказане клопотання не підлягає до задоволення колегією суддів Харківського апеляційного господарського суду з наступних підстав.

Відповідно статті 41 ГПК України для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу.

У пункті 2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012р. N 4 «Про деякі питання практики призначення судової експертизи» зазначено, що судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Відповідно до частини 1 статті 35ГПК України обставини, які визнаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, можуть не доказуватися перед судом, якщо в суду не виникає сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання.

Пунктом 5.1 Постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. N 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» визначено, що визнання обставин може здійснюватися учасниками судового процесу: в письмовій формі шляхом зазначення про таке визнання у позовній заяві, відзиві на позовну заяву, поданих суду заяві, клопотанні, листі тощо; в усній формі під час надання суду усних заяв, клопотань і пояснень; у такому разі про визнання обставин зазначається у протоколі судового засідання.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник відповідача зазначив, що договір оренди землі від 05.01.2006р. підписаний не головою Фермерського господарства «ЛАН» Юхно Р.М., а іншою особою, позивач не заперечував даного факту, а отже враховуючи вимоги чинного процесуального законодавства даний факт не підлягає доказуванню, що, в свою чергу, свідчить про відсутність правових підстав для призначення судової почеркознавчої експертизи.

20.10.2015р. Золочівською районною державною адміністрацією Харківської області подано клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку викликом його представника до Золочівського районного суду по цивільній справі №622/1546/14-7 (а.с.)

22.10.2015р. Золочівською районною державною адміністрацією Харківської області подано клопотання про оголошення в судовому засіданні, призначеному на 27.10.2015р., перерви до 17год.00хв. з підстав, зазначених у клопотанні про відкладення від 20.10.2015р.

Вказані клопотання не підлягають до задоволення судом апеляційної інстанції, оскільки в судовому засіданні апеляційної інстанції представник відповідача за первісним позовом їх відкликав та зазначив, що обставини, на підставі яких він просив відкласти розгляд справи, відпали.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник апелянт підтримав вимоги апеляційної скарги та просив скасувати рішення господарського суду Харківської області від 17.08.2015р. у справі № 922/3543/15 в частині відмови в задоволенні первісного позову Фермерського господарства "ЛАН" та прийняти в цій частині нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги Фермерського господарства "ЛАН" до Золочівської районної державної адміністрації Харківської області, а саме: визнати недійсною угоду від 30.01.2015р. про розірвання договору оренди землі від 05.01.2006р., укладену між Фермерським господарством "ЛАН" та Золочівською районною державною адміністрацією Харківської області; в іншій частині рішення залишити без змін.

Представник відповідача за первісним позовом заперечив проти вимог апеляційної скарги та просив залишити рішення місцевого господарського суду без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції обставин справи та доказів на їх підтвердження, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила наступне.

05.01.2006р. між Золочівською райдержадміністрацією в особі голови райдержадміністрації Рогулі І.О. (орендодавцем) та Фермерським господарством "ЛАН" в особі голови господарства Юхно Русланом Миколайовичем (орендарем) укладений договір оренди землі, який зареєстрований у ХРФДП «Центр при Держкомземі України» 10.03.2006р. за №01, п.1 якого встановлено, що орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельні ділянки сільськогосподарського призначення на підставі Закону України «Про місцеві державні адміністрації» та розпорядження Золочівської райдержадміністрації від 22.12.2005р. №663, які знаходяться на території Удянської сільської ради (а.с.11,12).

Пунктом 2 цього договору встановлено, що в оренду передаються земельні ділянки загальною площею 96,2110га, у тому числі рілля 96,2110га із земель по невитребуваним земельним часткам (паям) до моменту отримання їх власниками державних актів на право власності на земельну ділянку.

У п.21 даного договору встановлено, що після припинення дії договору орендар повертає орендодавцеві земельну ділянку у стані, не гіршому порівняно з тим, у якому він одержав її в оренду.

Відповідно до п.36 даного договору зміна умов договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору спір розв'язується у судовому порядку.

Договір припиняється шляхом його розірвання за взаємною згодою сторін (п.38 договору).

10.03.2006р. між сторонами цього договору складений акт про передачу та прийом земельної ділянки в натурі, за яким Золочівська районна державна адміністрація передала в натурі Фермерському господарству «ЛАН» земельну ділянку загальною площею 96,2110га, в тому числі рілля 96,2110га із земель невитребуваних земельних часток (паїв), які знаходяться на території Удянської сільської ради Золочівського району (а.с.139).

23.06.2010р. між сторонами договору укладено додаткову угоду до договору оренди від 05.01.2006р., за умовами якого внесено зміни до пункту «Орендна плата» та викладено його в іншій редакції (а.с.140). Дана додаткова угода підписана та скріплена печатками зі сторони орендодавця головою Золочівської районної державної адміністрації Горішкіним І.І., та зі сторони орендаря головою Фермерського господарства Юхно Р.М. (а.с.140).

30.01.2015р. між Фермерським господарством «ЛАН» (орендарем) в особі Юхно Руслана Миколайовича та Золочівською районною державною адміністрацією в особі голови районної державної адміністрації (орендодавцем) Гуріним Ігорем Миколайовичем укладено угоду про розірвання договору оренди земельної ділянки від 05.01.2006р., п.1.1 якої встановлено, що орендар та орендодавець на підставі досягнутої взаємної згоди сторін вирішили розірвати договір оренди земельної ділянки, зареєстрований за №01 від 10.03.20006р., кадастровий номер земельної ділянки :02:002:0111, загальною площею 96,211га, в тому числі 96,2110га рілля.

Пунктами 2,3 цього договору встановлено, що на момент розірвання договору оренди землі, орендна плата сплачена повністю. З моменту набуття чинності даної угоди сторони вважають себе позбавленими будь-якими правами та обов'язками (а.с.10).

17.06.2015р. ФГ «ЛАН» звернулось до господарського суду Харківської області з позовом про визнання недійсною угоди від 30.01.2015р. про розірвання договору оренди землі від 05.01.2006р., укладеної між ним та Золочівською районною державною адміністрацією, посилаючись на те, що: по-перше, відповідач, направивши 14.01.2015р. лист до Золочівської районної державної адміністрації, відмовився від укладання угоди про розірвання договору оренди землі від 05.01.2006р. та виявив свою волю на подальшу дію договору; по-друге, угода про розірвання договору оренди землі від 30.01.2015р. не зареєстрована у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно; по-третє, договір підписаний неуповноваженою особою, оскільки станом на 30.01.2015р. директором ФГ «ЛАН» був Юхно Микола Єгорович, а не Юхно Руслан Миколайович, який підписав спірну угоду; по-четверте, про чинність договору оренди землі свідчить нарахування позивачу орендної плати, що підтверджується довідкою податкового органу (а.с.4-6).

10.08.2015р. відповідач звернувся до місцевого господарського суду із зустрічним позовом до ФГ «ЛАН» про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки площею 96,211га із земель невитребуваних земельних часток (паїв), розташованих на території Удянської сільської ради Золочівського району Харківської області, від 05.01.2006р., укладеного між сторонами спору (а.с.40,41). В обґрунтування своїх вимог він посилається на те, що ні на момент підписання договору оренди землі 05.01.2006р., а ні на момент укладання додаткової угоди про розірвання договору оренди Юхно Руслан Миколайович не був керівником ФГ «ЛАН», а ні особою, яка має право без доручення вчиняти дії від імені ФГ «ЛАН», про що свідчить витяг з ЄДР, а отже договір оренди землі від 05.01.2006р. підписано неуповноваженою особою (а.с.40,41).

Рішенням господарського суду Харківської області від 17.08.2015р. у справі № 922/3543/15 відмовлено у задоволенні первісного та зустрічного позовів з підстав, викладених вище ( а.с.71-76).

Перевіривши матеріали справи, правильність їх юридичної оцінки та застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Предметом даного спору є визнання недійсним договору оренди землі від 05.01.2006р. та угоди від 30.01.2015р. про розірвання договору оренди земельної ділянки від 05.01.2006р. на підставі ч.1 ст. 215 Цивільного Кодексу України через відсутність необхідного обсягу цивільної дієздатності у особи, яка вчинила спірні правочини, з боку ТОВ «ЛАН».

Спірні правовідносини регулюються умовами цих договорів з урахуванням всіх змін та доповнень до нього, нормами Цивільного і Господарського кодексів України з урахуванням особливостей, встановлених Законом України «Про оренду землі» та Законом України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)».

Відповідно до частини другої статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

За приписами статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України).

Частиною 1 статті 181 ГК України встановлено, що господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

За приписами частини 1 статті 208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти, зокрема, правочини між юридичними особами.

Відповідно до статті 14 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Обов'язковість скріплення правочину печаткою може бути визначена за письмовою домовленістю сторін. (ч.2 ст.207 ЦК України).

За приписами статті 188 ГК України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором.

Відповідно до статті 30 Закону України «Про оренду землі» зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін.

Статтею 31 цього Закону, вимоги якої кореспондуються із статтею 651ЦК України, встановлено, що договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором.

Приписами статті 654 ЦК України встановлено, що зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Пунктами 36, 38 договору оренди землі від 05.01.2006р. встановлено, що зміна умов договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору спір розв'язується у судовому порядку. Договір припиняється шляхом його розірвання за взаємною згодою сторін.

Отже, враховуючи вищевикладені положення Цивільного та Господарського кодексів України та вимог Закону України «Про оренду землі», правочини (договори) (які вчиняються у письмовій формі юридичною особою), а також правочини про їх розірвання повинні бути підписані уповноваженими представниками сторін, та лише за письмовою домовленістю юридичних осіб скріплені печаткою.

За таких обставин, юридичні особи - сторони правочину (договору) при його укладенні зобов'язані встановити особу та її повноваження, яка підписує договір.

Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 203 ЦК України встановлено, що особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Згідно зі статтею 92 ЦК України юридична особа набуває цивільних прав та обов'язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Порядок створення органів юридичної особи встановлюється установчими документами та законом. У випадках, встановлених законом, юридична особа може набувати цивільних прав та обов'язків і здійснювати їх через своїх учасників.

Орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов'язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень.

Відповідно до статті 4 Закону України «Про фермерське господарство» голова фермерського господарства представляє фермерське господарство перед органами державної влади, підприємствами, установами, організаціями та окремими громадянами чи їх об'єднаннями відповідно до закону. Голова фермерського господарства укладає від імені господарства угоди та вчиняє інші юридично значимі дії відповідно до законодавства України. Голова фермерського господарства може письмово доручати виконання своїх обов'язків одному з членів господарства або особі, яка працює за контрактом.

З витягу із Державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців станом на 30.01.2015р. (дата підписання угоди про розірвання договору оренди земельної ділянки від 05.01.2006р.) вбачається, що головою Фермерського господарства «ЛАН» та особою, яка мала право вчиняти дії від імені юридичної особи без довіреності, у тому числі підписувати договори, є Юхно Микола Єгорович (а.с.28).

Відповідно до статті 18 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін.

Отже, уповноваженою особою на виконання дій від імені фермерського господарства «ЛАН», зокрема, на підписання договорів, угод про розірвання договорів, додатків до них та додаткових угод згідно чинного законодавства України та витягу з ЄДРПОУ станом на 30.01.2015р. був лише Юхно Микола Єгорович.

З витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців вбачається, що Юхно Руслан Миколайович на момент підписання угоди про розірвання договору оренди земельної ділянки від 30.01.2015р. був засновником Фермерського господарства «ЛАН».

Позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом не заперечують факт підписання угоди від 30.01.2015р. про розірвання договору оренди земельної ділянки від 05.01.2006р. неуповноваженою особою зі сторони ФГ «ЛАН».

За таких обставин, посадові особи Золочівської районної державної адміністрації, знехтували нормами цивільного та господарського законодавства та при підписанні спірної угоди про розірвання договору оренди земельної ділянки від 30.01.2015р. не встановили особу, яка її підписала. Однак, відповідач за первісним позовом не був позбавлений можливості встановити посадову особу, яка підписувала спірну угоду про розірвання договору оренди земельної ділянки від 30.01.2015р. та наявність у неї відповідних повноважень на її підписання з офіційного веб-сайту розпорядника Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що угода від 30.01.2015р. про розірвання договору оренди земельної ділянки від 05.01.2006р. підписана неуповноваженою особою зі сторони ФГ «ЛАН», а отже не відповідає вимогам ч.2 ст. 203 ЦК України, що є підставою визнання її недійсною відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України.

Доводи Золочівської районної державної адміністрації про те, що відтиск печатки ФГ «ЛАН», наявний на спірному документі, є свідченням участі фермерського господарства як юридичної особи у здійсненні певної господарської операції, не приймаються судом апеляційної інстанції до уваги, оскільки за приписами статті 207 ЦК України, 181 ГК України договір вважається таким, що вчинений у письмові формі, якщо він підписаний уповноваженими представниками сторін, а скріплення його печаткою є обов'язковим лише за домовленістю сторін. Однак, у пункті 36 договору оренди землі від 05.01.2006р. зазначено, що зміна умов договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін, скріплення печаткою змін та доповнень до договору не передбачено. Таким чином, наявність печатки на спірній угоді не свідчить про участь фермерського господарства у здійсненні певних правовідносин від його імені.

Крім того, з витягу з ЄДР вбачається, що Юхно Р.М. є членом фермерського господарства, а отже у зв'язку з неналежним контролем та зберіганням головою ФГ «ЛАН» печатки господарства він мав до неї доступ, що, в свою чергу, не надає йому права вчиняти від імені господарства правочини.

Також суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що матеріалами справи спростовуються доводи відповідача за первісним позовом про участь ФГ «ЛАН» у здійсненні спірного правочину, а саме: у довідці Золочівської районної державної адміністрації Управління агропромислового розвитку від 05.02.2015р. №32/1, наданої на запит ФГ «ЛАН», зазначено, що управлінням агропромислового розвитку було обстежено поле (спірна земельна ділянка) (невитребувані паї) площею 96,2га, яке знаходиться на території Удянської сільської ради, в присутності начальника АПР та головного агронома управління АПР та голови ФГ «ЛАН» та встановлено, що на полі посіяна озима пшениця на площі 44,9га, яка знаходиться в задовільному стані. Решта площі підготовлена під весінній посів зернових та технічних культур врожаю 2015р. (а.с.202); у довідці Дергачівської ОДПІ ГУ ДФС у Харківській області від 12.10.2015р. №1426/10/20-13-01/55 зазначено про фактичну сплату ФГ «ЛАН» орендної плати за період з 2006року по 01.10.2015р. згідно податкових декларацій.

Також ФГ «ЛАН» надано документи в підтвердження здійснення підготовки та обробки спірної земельної ділянки на 2015рік, а саме договори купівлі-продажу, поставки, державний статистичний звіт про посівні площі сільськогосподарських культур під врожай 2015року, з яких вбачається, що дана земельна ділянка підготовлювалась під посів та використовується за цільовим призначенням (а.с.150-201).

Вказані обставини в сукупності свідчать про відсутність наміру у ФГ «ЛАН» розривати договір оренди землі, укладений 05.01.2006р.

Крім того, суд апеляційної інстанції зазначає, що згідно із статтею 34 Закону України «Про оренду землі» у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов'язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог до орендодавця.

Однак в матеріалах справи відсутній акт приймання-передачі повернення орендованої земельної ділянки за договором оренди землі від 05.01.2006р. та звернення Золочівської районної державної адміністрації до ФГ «ЛАН» з відповідною вимогою, що також підтверджує відсутність наміру розірвання договору оренди землі від 05.01.2006р.

За таких обставин, місцевим господарським судом не в повному обсязі з'ясовані всі фактичні обставини справи та, відповідно, їм не надана належна правова оцінка, що призвело до прийняття передчасного висновку про відмову у задоволенні первісного позову про визнання недійсним угоди про розірвання договору оренди земельної ділянки від 30.01.2015р.

Щодо відмови у задоволенні зустрічного позову Золочівської районної державної адміністрації до ГФ «ЛАН» про визнання недійсним договору оренди від 05.01.2006р. на підставі ч.1 ст. 215 Цивільного Кодексу України через відсутність необхідного обсягу цивільної дієздатності у особи, яка вчинила спірні правочини, з боку ТОВ «ЛАН», суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Золочівська районна державна адміністрація зазначає, що договір оренди землі підписаний іншою особою, а не головою Фермерського господарства «ЛАН», відповідач за зустрічним позовом вказаного факту не спростовує, а отже в силу приписів статті 35 ГПК України вказані обставини є преюдиціальними.

Як зазначалось вище, частиною 2 статті 203 ЦК України встановлено, що особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Відповідно до ч.1 ст.241 ЦК України правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим, зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання. Наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює, змінює і припиняє цивільні права та обов'язки з моменту вчинення цього правочину.

У п.3.4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013р. №11 «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними» зазначено, що наступне схвалення юридичною особою правочину, вчиненого від її імені представником, з перевищенням повноважень, унеможливлює визнання такого правочину недійсним (стаття 241 ЦК України). Настання передбачених цією статтею наслідків ставиться в залежність від того, чи було в подальшому схвалено правочин особою, від імені якої його вчинено; тому господарський суд повинен у розгляді відповідної справи з'ясовувати пов'язані з цим обставини. Доказами такого схвалення можуть бути відповідне письмове звернення уповноваженого органу (посадової особи) такої юридичної особи до другої сторони правочину чи до її представника (лист, телефонограма, телеграма, телетайпограма тощо) або вчинення зазначеним органом (посадовою особою) дій, які свідчать про схвалення правочину (прийняття його виконання, здійснення платежу другій стороні, підписання товаророзпорядчих документів і т. ін.).

З матеріалів справи вбачається, що ФГ «ЛАН» протягом 2006-2015років користується спірною земельною ділянкою та сплачує орендні платежі за користування земельною ділянкою, переданою за договором оренди землі від 05.01.2006р., що підтверджується довідкою Дергачівської ОДПІ ГУ ДФС у Харківській області від 12.10.2015р. №1426/10/20-13-01/55 (а.с.224).

Таким чином, відповідач за первісним позовом по факту виконання умов оспорюваного договору вчинив ряд дій, спрямованих на схвалення цього договору, а саме користувався спірною земельною ділянкою та сплачував орендні платежі.

За таких обставин, враховуючи виконання ФГ «ЛАН» умов договору оренди щодо сплати орендної плати на протязі 9 років, суд апеляційної інстанції вважає, що сторонами вчинені дії, які свідчать про схвалення договору, а тому відсутні підстави для визнання його недійсним з причин підписання спірного договору неуповноваженою особою.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Золочівською районною державною адміністрацією інших доводів, з якими б вона пов'язувала недійсність спірного правочину, не надано, а судом апеляційної інстанції встановлено, що при укладенні спірного договору між сторонами було досягнуто згоди щодо всіх його істотних умов та він укладений у відповідності до вимог законодавства, чинного на момент його укладення, яке регулює спірні правововідносини.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що ФГ «ЛАН» в суді першої інстанції заявлено клопотання про застосування позовної давності, оскільки спірний договір був укладений 05.01.2006р., а отже строк позовної давності сплив.

Відповідно до статті 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно з частинами 1,2 статті 258 Цивільного кодексу України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.

Загальний строк позовної давності встановлюється тривалістю у три роки (ст.257ЦК України).

Відповідно до частин 3,4 статті 267 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту (частина 5 статті 267 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до пункту 2.2 та п.п.4.4.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013р. N10 «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів» перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Місцевим господарським судом правомірно встановлено початок перебігу строку позовної давності та його закінчення. Також, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про сплив позовної давності, та відсутність наданих належних та допустимих доказів в розумінні статті 34ГПК України в підтвердження поважності причин пропуску позовної давності, проте не встановив наявність порушеного права Золочівською районної державної адміністрації на момент її звернення до суду.

Крім того, суд апеляційної інстанції не приймає доводи Золочівської районної державної адміністрації Харківської області про безпідставне застосування судом позовної давності у зв'язку з тим, що про порушення її прав вона дізналась лише 31.07.2015р., тобто коли отримала витяг з ЄДР, оскільки вона навпаки була зобов'язана вчинити такі дії при підписанні оскаржуваного договору з метою встановлення особи, яка підписує угоду, а отже могла довідатись про порушення її права.

Відповідно до пункту 12 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011р. № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України" не підлягає скасуванню судове рішення, якщо апеляційною інстанцією буде з'ясовано, що його резолютивна частина є правильною, хоча б відповідні висновки місцевого господарського суду й не були належним чином обґрунтовані у мотивувальній частині рішення.

Отже, прийняття рішення про відмову Золочівській районній державній адміністрації в задоволенні зустрічної позовної заяви про визнання недійсним договору оренди землі від 05.01.2006р. у зв'язку зі спливом позовної давності не призвело до прийняття неправильного судового рішення в цій частині.

Таким чином, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду вважає доводи, викладені в апеляційній скарзі, обґрунтованими, апеляційну скаргу Фермерського господарства "ЛАН" - такою, що підлягає до задоволення. Рішення господарського суду Харківської області від 17.08.2015р. у справі №922/3543/15 слід скасувати в частині відмови ФГ «ЛАН» у задоволенні первісного позову про визнання недійсною угоди від 30.01.2015р. про розірвання договору оренди земельної ділянки від 05.01.2006р., як таке, що прийняте з неповним зясуванням всіх обставин справи та з порушенням норм матеріального права, та прийняти в цій частині нове рішення, яким позов ФГ «ЛАН» задовольнити, визнати недійсною угоду від 30.01.2015р. про розірвання договору оренди земельної ділянки від 05.01.2006р., в решті рішення місцевого господарського суду слід залишити без змін.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по справі покладаються на відповідача Золочівську районну державну адміністрацію.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101, п.2 ст.103, п.п.1, 4 ч.1 ст.104, ст.105 Господарського процесуального кодексу України, Харківський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Фермерського господарства, смт. Золочів, задовольнити.

2.Рішення господарського суду Харківської області від 17.08.2015р. у справі № 922/3543/15 скасувати в частині відмови у задоволенні первісного позову ФГ «ЛАН» та прийняти в цій частині нове рішення, яким задовольнити первісний позов ФГ «ЛАН». Визнати недійсною угоду від 30.01.2015р. про розірвання договору оренди земельної ділянки від 05.01.2006р., укладену між Фермерським господарством «ЛАН» та Золочівською районною державною адміністрацією Харківської області.

3. В решті рішення господарського суду Харківської області від 17.08.2015р. у справі №922/3543/15 залишити без змін.

4. Стягнути з Золочівської районної державної адміністрації Харківської області (Харківська область, смт. Золочів, пл. Леніна,5 () на користь Фермерського господарства «ЛАН» (Харківська область, смт. Золочів, вул. Кущова,7 () витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви у розмірі 1218грн. та за подання апеляційної скарги у розмірі 609грн.

Доручити господарському суду Харківської області видати відповідний наказ.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови складений 30.10.2015р.

Головуючий суддя Бородіна Л.І.

Суддя Лакіза В.В.

Суддя Шутенко І.А.