ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"22" жовтня 2015 р.Справа № 916/3516/15

за позовом ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю „Профіпартс

до відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю „ТРАНСПОРТНА КОМПАНІЯ БЛАСКО

про стягнення 26 580,05 грн.

Суддя Власова С.Г.

Представники:

Від позивача: ОСОБА_2 за довіреністю №б/н від 26.09.2015р.;

Від відповідача: не з'явився;

У судове засідання зявилися:

Від позивача: не з'явився;

Від відповідача: не з'явився;

СУТЬ СПОРУ: 25.08.2015р. за вх. № 3695/15 ТОВ „Профіпартс звернулося до господарського суду Одеської області з позовом до ТОВ „ТРАНСПОРТНА КОМПАНІЯ БЛАСКО, в якому просить суд стягнути з останнього заборгованість у розмірі 26 580,05 грн., з яких 13 000,00 грн. основний борг, 2 289,10 грн. пеня, 4 671,25 грн. інфляційні, 119,70 грн. 3% річних, штраф в сумі 6500,00 грн. за неналежне виконання Договору поставки № ОД-.

Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи від 25.08.2015р. між суддями справу №916/3516/15 розподілено до розгляду судді Власовій С.Г.

Ухвалою суду від 26.08.2015р. порушено провадження у даній справі та призначено до розгляду у судовому засіданні.

15.09.2015р. за вх. № 2-5051/15 позивач звернувся до господарського суду Одеської області з заявою про збільшення розміру позовних вимог.

Ухвалою суду від 15.09.2015р. розгляд справи відкладено та зобовязано позивача надати належні докази часткового погашення відповідачем суми основного боргу; уточнити позовні вимоги з урахуванням часткової сплати основного боргу відповідачем, а відповідача зобовязано надати відзив по суті позовних вимог; належним чином засвідчені копії установчих документів на підставі яких діє Відповідач (статут, свідоцтво про державну реєстрацію тощо).

08.09.2015р. за вх. № 2-5534/15 позивач звернувся до господарського суду Одеської області з заявою про уточнення позовних вимог вих.№16/8 від 05.10.2015р., у відповідності до умов якої ТОВ „Профіпартс просить збільшити позовні вимоги та стягнути з відповідача заборгованість 24407,98 грн., з яких 9 000,00 грн. основний борг, 3 961, 44 грн. пеня, 4 741,93 грн. інфляційні, 204,61 грн. 3% річних, штраф у розмірі 6500,00 грн. Крім того, позивач зазначає про часткову оплату заборгованості відповідачем в сумі 4 000,00 грн. у звязку з чим просить суд припинити провадження в частині стягнення з відповідача 4 000,00 грн. основного боргу.

05.10.2015р. за вх. № 24700/15 позивач звернувся до господарського суду Одеської області з клопотанням про розгляд справи без участі представника Позивача у судовому засіданні від 15.10.2015р.

22.10.2015р. за вх. № 26313/15 господарський суд Одеської області одержав лист, у відповідності до якого Відповідач просить суд відкласти розгляд справи у звязку з відрядженням юриста.

Враховуючи закінчення строку вирішення спору по даній справі, господарський суд дійшов висновку про відмову у задоволенні вищезазначеного клопотання Відповідача.

Позивач позовні вимоги підтримує з підстав, які викладені у позові та у заявах про збільшення, уточнення позовних вимог, просить суд позов задовольнити та стягнути з відповідача заборгованість в сумі 24 407,98 грн., з яких 9 000,00 грн. основний борг, 3 961, 44 грн. пеня, 4 741,93 грн. інфляційні, 204,61 грн. 3% річних, штраф у розмірі 6500,00 грн. та припинити провадження в частині стягнення з відповідача 4 000,00 грн. основного боргу.

Відповідач у судові засідання не зявився та витребуваних судом доказів не надав, однак, про час і місце судових засідань повідомлений належним чином.

У судовому засіданні від 22.10.2015р. за відсутністю сторін оголошено вступну та резолютивну частини рішення на підставі ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника позивача, суд в порядку ст. 75 ГПК України, встановив наступне:

У відповідності до умов Договору поставки №ОД- від 11.11.2014р., який укладено між ТОВ „Профіпартс (надалі Постачальник) та ТОВ „ТРАНСПОРТНА КОМПАНІЯ БЛАСКО (надалі Покупець), Постачальник зобовязується протягом дії договору постачати покупцю товар (запасні частини для вантажних автомобілів та напівпричепів (причепів), автохімію мастила (оливи), супутні товари для автотранспорту та інше) за його замовленням окремими партіями за цінами, в асортименті (за номенклатурою) та кількості, що остаточно погоджується Сторонами в видаткових накладних, які є невідємною частиною Договору (надалі Товар), а Покупець зобовязується приймати товар та оплачувати його на встановлених Договором умовах (п. 1.1. Договору).

Загальна сума Договору складає суму ціни товару, вказану в видаткових накладних протягом дії Договору (п. 1.3. Договору).

Договір вступає в дію з моменту його підписання повноважними особами обох Сторін та діє до 31 грудня поточного року включно. У разі відсутності до дати закінчення строку дії договору повідомлення рекомендованим листом від будь-якої із Сторін про небажання продовжити дію Договору, термін дії цього договору вважається кожного разу автоматично продовженим до 31 грудня наступного календарного року (п. 2.1.,2.2. Договору).

Ціна товару вважається остаточно визначеною Сторонами у видатковій накладній на момент постачання (передачі) партії товару, з урахуванням положень п. 5.2 цього Договору (п. 4.1. Договору).

Покупець зобовязаний провести повний розрахунок за отриману по видатковій накладній партію товару у встановлений Сторонами термін (п. 5.1. Договору).

Якщо строк розрахунків у видатковій накладній не зазначений, відстрочка платежу складає 7 календарних днів з дати виписки видаткової накладної (п. 5.1.2. Договору).

Розрахунки за Договором проводяться в безготівковому порядку в гривнях шляхом перерахування вартості товару на банківський рахунок Постачальника (п. 5.3. Договору).

При простроченні оплати товару Покупець, за письмовою вимогою Постачальника, зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за кожен календарний день періоду прострочення платежу, а також пеню, нараховану на суму заборгованості за кожен календарний день періоду прострочення платежу у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період прострочення, без обмеження строків її нарахування та звернення до суду за її стягненням (п. 10.2. Договору).

При простроченні оплати більше одного місяця, Постачальник має право, крім стягнення передбачених п. 10.2 суми боргу та пені, додатково стягнути з Покупця штраф у розмірі 50 % від суми заборгованості (п. 10.5. Договору).

При погашенні простроченої заборгованості Покупцем за поставлений товар, постачальник спочатку зараховує погашення штрафних санкцій, згідно п. 10.5 Договору, потім погашення пені та інфляційних згідно п. 10.2. Договору, в останню чергу Постачальник зараховує погашення основного боргу Покупця з урахуванням п. 2 Договору (п. 10.9. Договору).

Сторони погодили, що позовна давність до вимог щодо оплати за поставлений товар у тому числі і до вимог про стягнення господарських санкцій (неустойки, штрафу, пені, збитків), річних за несвоєчасну оплату за поставлений товар, встановлюється тривалістю у пять років (п. 12.3. Договору).

Позивач зазначає, що у відповідності до умов договору поставив товар на загальну суму 77 763,93 грн., однак, Відповідачем здійснена часткова оплата товару в сумі 63 091,43 грн., водночас Відповідачем повернуто товар на суму 1672,50 грн., що підтверджується видатковою накладною (повернення) ВП -0000002 від 29.01.2015р., у звязку з чим у Покупця утворилася заборгованість за Договором в сумі 13 000,00 грн. Крім того, в ході розгляду даної справи, за твердженням позивача, відповідачем було частково погашено заборгованість за Договором в сумі 4 000,00 грн., проте докази щодо такого погашення у матеріалах справи відсутні, враховуючи часткову оплату заборгованість відповідача на сьогодні складає 9 000,00 грн. за несплату поставленого товару.

У відповідності до видаткових накладних, які наявні у матеріалах справи, №6435 від 07.02.2015р. на суму 2806, 40грн., №7246 від 12.02.2015р. на суму 6581,75 грн., №7305 від 12.02.2015р. на суму 3 100,50 грн., №7571 від 13.02.2015р. на суму 537,00 грн., поставлено ТОВ „ТРАНСПОРТНА КОМПАНІЯ БЛАСКО товар на суму 13 025,65 грн. (- часткова оплата в сумі 25,65 грн. відповідно до розрахунку заборгованості) відповідно до умов Договору. Вищеперелічені Видаткові накладні підписані сторонами та скріплені їх печатками.

Враховуючи неналежне виконання Відповідачем умов Договору, прострочення своїх зобовязань, позивач звернувся до боржника з претензією вих.№0906-01 від 09.06.2015р. щодо оплати основного боргу, пені, 3% річних, інфляції на суму заборгованості та штрафу, однак претензія залишена відповідачем без уваги та борг не сплачено.

З огляду на вищевказані обставини Позивач звернувся до господарського суду з метою захисту своїх прав.

Досліджуючи матеріали справи, аналізуючи норми чинного законодавства, що стосується суті спору, суд дійшов наступних висновків.

Згідно зі ст.ст. 173, 175 Господарського кодексу України цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку, визнається майново-господарським зобов'язанням. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязаний вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з п. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості регулювання укладення та виконання договорів поставки, у тому числі договору поставки товару для державних потреб.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України.

Як встановлено судом вище, між сторонами укладено договір поставки №ОД- від 11.11.2014р., у відповідності до умов якого Позивач зобовязується протягом дії договору постачати Відповідачу товар (запасні частини для вантажних автомобілів та напівпричепів (причепів), автохімію мастила (оливи), супутні товари для автотранспорту та інше) за його замовленням окремими партіями за цінами, в асортименті (за номенклатурою) та кількості, що остаточно погоджується Сторонами в видаткових накладних, які є невідємною частиною Договору (надалі Товар), а Відповідач зобовязується приймати товар та оплачувати його на встановлених Договором умовах. Загальна сума Договору складає суму ціни товару, вказану в видаткових накладних протягом дії Договору.

Згідно з п. 5.1, 5.1.2 Договору Відповідач зобовязаний провести повний розрахунок за отриману по видатковій накладній партію товару у встановлений Сторонами термін. Якщо строк розрахунків у видатковій накладній не зазначений, відстрочка платежу складає 7 календарних днів з дати виписки видаткової накладної.

Враховуючи несплату Відповідачем вартості товару, який поставлений Позивачем за вищепереліченими накладними, у Покупця товару утворилася заборгованість в сумі 9 000, 00 грн. (13 000,00 грн. 4 000,00 грн., з урахуванням часткової оплати товару в сумі 4 000,00 грн., яка здійснена 21.07.2015р.), крім того у відповідності до умов договору та норм чинного законодавства України боржнику нараховано пеню, 3% річних, інфляційні та штраф.

Згідно з п. 10.2. Договору при простроченні оплати товару Покупець, за письмовою вимогою Постачальника, зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за кожен календарний день періоду прострочення платежу, а також пеню, нараховану на суму заборгованості за кожен календарний день періоду прострочення платежу у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період прострочення, без обмеження строків її нарахування та звернення до суду за її стягненням.

Відповідно до п. 10.5. при простроченні оплати більше одного місяця, Постачальник має право, крім стягнення передбачених п. 10.2 суми боргу та пені, додатково стягнути з Покупця штраф у розмірі 50 % від суми заборгованості. У звязку з простроченням платежів щодо оплати за поставлений товар Позивачем нараховано відповідачу штраф у розмірі 50 % від суми заборгованості в сумі 6500,00 грн.

Згідно з ч.2 ст. 218 Господарського Кодексу України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, субєкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Відповідно до ст. 229 ГК України учасник господарських відносин у разі порушення ним грошового зобов'язання не звільняється від відповідальності через неможливість виконання і зобов'язаний відшкодувати збитки, завдані невиконанням зобов'язання, а також сплатити штрафні санкції відповідно до вимог, встановлених цим Кодексом та іншими законами. Штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ст. 230 Господарського Кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно ст. 549 Цивільного Кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Відповідно до статей 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

В силу вимог ч.2 ст.551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюються договором або актом цивільного законодавства.

Вимогами п.3 ч.1 ст.611 ЦК України також передбачено, що одним із наслідків порушення зобовязання є сплата неустойки, зокрема, пені, а в силу вимог ч.1 ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Відповідно до ч.2 ст.551 ЦК України, якщо предметом неустойки (пені) є грошова сума, її розмір встановлюються договором або актом цивільного законодавства.

З наданого Позивачем рахунку заборгованості (наданий до зави про уточнення позовних вимог від 08.10.2015р.) вбачається, що заборгованість за Договором станом на 14.09.2015р. складає 24 407,98 грн., з яких 9 000,00 грн. основний борг, 3 961, 44 грн. пеня, 4 741,93 грн. інфляційні за період з лютого по липень 2015р., 204,61 грн. 3% річних, штраф у розмірі 6500,00 грн.

Проте, наданий розрахунок не відповідає обставинам справи у звязку з чим господарським судом самостійно здійснено розрахунок боргу та штрафних санкцій.

У відповідності до п. 10.9. Договору при погашенні простроченої заборгованості Покупцем за поставлений товар, постачальник спочатку зараховує погашення штрафних санкцій, згідно п. 10.5 Договору, потім погашення пені та інфляційних згідно п. 10.2. Договору, в останню чергу Постачальник зараховує погашення основного боргу Покупця з урахуванням п. 2 Договору.

З огляду на п. 10.9. Договору, часткова оплата простроченого боргу зараховується спочатку в погашення штрафу, а саме 6500, 00 грн. 4 000,00 грн. (часткова оплата), у звязку з чим штраф складає 2500,00 грн.

Розрахунок пені:

Розмір пені за період з 15.02.2015р. по 14.09.2015р. за видатковою накладною №6435 від 07.02.2015р. дорівнює 933,65 грн.

Розмір пені за період з 20.02.2015р. по 14.09.2015р. за видатковою накладною №7246 від 12.02.2015р. дорівнює 2174,68 грн.

Розмір пені за період з 20.02.2015р. по 14.09.2015р. за видатковою накладною №7305 від 12.02.2015р. дорівнює 1024,44 грн.

Розмір пені за період з 21.02.2015р. по 14.09.2015р. за видатковою накладною №7571 від 13.02.2015р. дорівнює 176,86 грн.

Загальна сума пені дорівнює 4309,63 грн.

Частиною 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Розрахунок 3% річних:

- за видатковою накладною №6435 від 07.02.2015р. дорівнює 48,45 грн.

- за видатковою накладною №7246 від 12.02.2015р. дорівнює 111,98 грн.

- за видатковою накладною №7305 від 12.02.2015р. дорівнює 52,75 грн.

- за видатковою накладною №7571 від 13.02.2015р. дорівнює 9,09 грн.

Загальна сума 3% річних дорівнює 222,27 грн.

Загальна сума інфляційних складає 4697,50 грн. (за період з лютого по липень 2015р. на суму 13 000,00 грн. дорівнює 4564,30 грн. та з серпня по вересень на суму 9000, 00 грн. дорівнює 133,20 грн.)

Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно вимог ст.ст. 32, 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. При цьому, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. В свою чергу, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом (ст. 43 ГПК України).

З огляду на вищевикладене, оцінюючи докази у справі в їх сукупності, законодавство, що регулює спірні правовідносини, господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги Позивача підлягають задоволенню частково в сумі 20 729,40 грн., а в іншій частині позову відмовити.

Щодо вимог позивача про припинення розгляду справи щодо сплати частини основного боргу, господарський суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні клопотання з огляду на наступне:

У відповідності до п. 7 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України „Про судове рішення від 23 березня 2012 року N 6 про збільшення або зменшення розміру позовних вимог, якщо відповідну заяву прийнято господарським судом, зазначається в описовій частині рішення, і подальший виклад рішення, в тому числі його резолютивної частини, здійснюється з урахуванням такої заяви. При цьому у господарського суду відсутні підстави для припинення провадження у справі в частині, на яку зменшився розмір позовних вимог.

Витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача пропорційно задоволеним вимогам в сумі 1753,42 грн., згідно ст. ст. 44, 49 ГПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 44, 49, 75, 82-85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю „ТРАНСПОРТНА КОМПАНІЯ БЛАСКО (67663, Одеська обл., Біляївський р-н, село Усатове, вул. Енергетиків, буд.. 11, ) на користь ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю „Профіпартс (04073, м. Київ, вул. Скляренка, 1, , п/р 8000 в ПАТ „УкрСиббанк м. Київ, МФО 351005) основний борг в сумі 9 000 (девять тисяч) 00 грн., штраф в сумі 2 500 (дві тисячі пятсот) грн. 00 коп., пеню в сумі 4309 (чотири тисячі триста девять) грн. 63 коп., 3% річних в сумі 222 (двісті двадцять дві) грн. 27 коп., інфляційні в сумі 4697 (чотири тисячі шістсот девяноста сім) грн. 50 коп. судовий збір в сумі 1753 (одна тисяча сімсот пятдесят три) грн. 42 коп.

3. В іншій частині позову відмовити.

Рішення господарського суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного господарського суду, яка подається через місцевий господарський суд протягом 10-денного строку з моменту складення та підписання повного тексту рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено27 жовтня 2014 року

Суддя С.Г. Власова