ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

02.11.15р. Справа № 904/8892/15

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агробонус Схід", смт. Ворзель, м. Ірпінь, Київська область

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агроцентр "РАЇВСЬКИЙ", м. Дніпропетровськ

про визнання договору недійсним

Суддя Назаренко Н.Г.

Секретар судового засідання Гриценко І.О.

Представники:

Від позивача: ОСОБА_1 представник - дов. б/н від 15.07.2015р.

Від відповідача: ОСОБА_2 представник - дов. № 17 від 01.06.2015р.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Агробонус Схід" звернулось до господарського суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агроцентр "РАЇВСЬКИЙ", в якому просить визнати недійсним п. 5.2., п. 5.3., п. 5.4. Договору № АЦ-100215-003 від 10 лютого 2015 року укладеного між ТОВ "Агроцентр "РАЇВСЬКИЙ" та ТОВ "Агробонус Схід".

Позивач підтримав позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач проти позову заперечив, у відзиві на позов зазначив, що чинне законодавство не встановлює для учасників господарських відносин обмежень передбачати в договорі одночасне стягнення пені та штрафу, що узгоджується із свободою договору, встановленою статтею 627 Цивільного кодексу коли сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту з урахуванням вимог розумності та справедливості. Одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання за договором, штрафу та пені не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі ст. 549 ЦК України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до статті 230 ГК України - видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій. В укладеному між сторонами договорі визначено лише застосування штрафу в разі порушення грошового зобов'язання, що є цілком законно.

Крім того, Відповідач надав клопотання, в якому просить припинити провадження у справі № 904/8892/15 у зв'язку з тим, що господарським судом Київської області вже розглянуто справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агроцентр "РАЇВСЬКИЙ" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агробонус Схід" про стягнення 509 617,67 грн. за договором № АЦ-100215-003 від 10.02.2015 року.

Відповідач вважає, що господарський суд Київської області розглянув справу № 911/2113/15 між тими ж сторонами, про той же предмет спору і з тих же підстав, що й господарський суд Дніпропетровської області у справі № 904/8892/15р.

Клопотання Відповідача про припинення провадження підлягає відхиленню, оскільки, господарським судом Київської області розглянуто справу № 911/2113/15 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агроцентр "РАЇВСЬКИЙ" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агробонус Схід", предметом якої є стягнення 509 617,67 грн. за Договором № АЦ-100215-003 від 10.02.2015 року, а не визнання цього Договору частково недійсним.

Клопотання про здійснення технічної фіксації судового процесу сторонами не заявлялось.

Відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, в судовому засіданні 02.11.2015р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, оцінивши докази в їх сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

10.02.2015р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Агроцентр "РАЇВСЬКИЙ" (далі - Продавець, Відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Агробонус Схід" (далі - Покупець, Позивач) укладено договір № АЦ-100215-003 (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1. Договору продавець зобов'язаний в строк, вказаний в п. 3.2. цього договору, передати у власність покупця насіння сільськогосподарських культур (далі - товар), а покупець зобов'язаний прийняти та оплатити товар на умовах цього договору: насіння кукурудзи Солонянський 298 СВ - 500 мішків, ціна без ПДВ - 303,75 грн., сума з ПДВ - 151 875,00 грн.; насіння кукурудзи Дніпровський 181 СВ - 100 мішків, ціна без ПДВ - 303,75 грн., сума з ПДВ - 30 375,00 грн.; насіння кукурудзи Подільський 274 СВ - 100 мішків, ціна без ПДВ - 303,75 грн., сума з ПДВ - 30 375,00 грн.; насіння кукурудзи Дніпровський 257 СВ - 300 мішків, ціна без ПДВ - 303,75 грн., сума з ПДВ - 91 125,00грн. Разом - 303 750,00 грн. Сума ПДВ - 60 750,00 грн. Усього з ПДВ - 364 500,00 грн.

Згідно п. 4.1. Договору оплата за цим договором здійснюється покупцем на умовах відстрочення платежу в термін до 15 березня 2015року.

Розділом 5 Договору сторони передбачили відповідальність за невиконання або неналежне виконання ними своїх обовязків за Договором.

Відповідно до п.5.2 Договору при простроченні оплати за п. 4.1. договору покупець сплачує продавцю штраф у розмірі 10% від суми прострочення.

Пунктами 5.3-5.4 Договору сторони узгодили, що при простроченні оплати за п. 4.1. договору більше 7-ми календарних днів, покупець сплачує продавцю штраф у розмірі 15% від суми прострочення. При простроченні оплати за п. 4.1. договору більше 14-ти календарних днів, покупець сплачує продавцю штраф у розмірі 25 % від суми прострочення.

Цей договір набирає, чинності з моменту його підписання сторонами і діє до фактичного виконання сторонами прийнятих на себе зобов'язань (п. 8.1. Договору).

Відповідач вважає, що за прострочення оплати по даному договору може бути стягнуто лише пеню, сума якої не перевищує ту, що обчислена на підставі подвійної облікової ставки НБУ, на підставі чого просить суд визнати недійсними п.п. 5.2 5.4. Договору, якими встановлено розміри штрафу за прострочення оплати.

Заявлені вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Згідно статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою, третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Частинами 1, 3, 5 та 6 статті 203 Цивільного кодексу України встановлено, що зміст правочину не може суперечити актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх та непрацездатних дітей.

Господарське зобов'язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб'єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині (частина 1 статті 207 Господарського кодексу України).

Вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин (пункт 2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 29 травня 2013 року №11 „Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними).

Відповідно до частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Статтями 6 та 627 ЦК України визначено свободу договору, у вигляді того, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

При цьому, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обвязковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України).

Сутність свободи договору розкривається насамперед через співвідношення актів цивільного законодавства і договору: сторони мають право врегулювати ті відносини, які не визначені у положеннях актів цивільного законодавства, а також відступати від положень, що визначені цими актами і самостійно врегулювати свої відносини, крім випадків, коли в актах законодавства міститься пряма заборона відступів від передбачених ними положень або якщо обовязковість положень актів цивільного законодавства випливає з їхнього змісту чи суті відносин між сторонами.

Отже, цивільно-правовий договір є правовою формою узгодження волі сторін, спрямованої на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків і з моменту укладення договору всі його умови стають однаково обовязковими для виконання сторонами.

Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обовязку новим, або у приєднанні до невиконаного обовязку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обовязків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (частина 2 статті 551 Цивільного кодексу України).

За змістом ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають встановлені договором правові наслідки, зокрема сплата неустойки - штрафу, пені, які обчислюється відповідно до ст. 549 цього Кодексу.

Крім того, у відповідності до п.4 ст. 231 Господарського кодексу України штраф, як різновид неустойки, може бути встановлений договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором (п.6 ст.231 ГК України).

Крім того, як роз'яснено у пп. 2.1 п. 2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 р. № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань", пеня, за визначенням частини третьої статті 549 ЦК України, це вид неустойки, що забезпечує виконання грошового зобов'язання і обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожний день прострочення виконання Застосування іншого виду неустойки штрафу до грошового зобов'язання законом не передбачено, що, втім, не виключає можливості його встановлення в укладеному сторонами договорі, притому і як самостійний захід відповідальності, і як такий, що застосовується поряд з пенею. В останньому випадку не йдеться про притягнення до відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення двічі, тому що відповідальність настає лише один раз у вигляді сплати неустойки, яка включає у себе і пеню, і штраф як лише форми її сплати.

Отже, зважаючи на викладене, стягнення з покупця штрафу за несвоєчасну оплату отриманого товару, встановлене п. 5.2 5.4 Договору, яке сторони добровільно узгодили у Договорі, не суперечить вимогам закону.

У силу припису статті 204 Цивільного кодексу України правомірність правочину презюмується. Отже, обов'язок доведення наявності обставин, з якими закон пов'язує визнання господарським судом оспорюваного правочину недійсним, покладається на позивача.

Відповідно до вимог ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

На підставі викладеного, оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд доходить висновку, що Позивачем не доведено підстав для визнання пунктів 5.2 -5.4 Договору недійсними, а саме визначених частиною першою статті 215 Цивільного кодексу України, на яку посилається Позивач, отже суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Згідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати при відмові в позові покладаються на Позивача.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 34,36, 38, 43, 49, 82-87 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Судові витрати у справі покласти на позивача.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційної скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата підписання рішення,

оформленого відповідно

до вимог ст. 84 ГПК України,

- 03.11.2015р.

Суддя ОСОБА_3