ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.10.2015р. Справа№ 914/3235/15

Господарський суд Львівської області у складі судді Сухович Ю.О. при секретарі судових засідань ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, м.Львів

до відповідача ОСОБА_3 акціонерного товариства Ремонтно-інструментальний завод, смт. Івано-Франкове, Яворівський район, Львівська область

про стягнення 79 669,94 грн.

За участю представників сторін:

від позивача ОСОБА_2 фізична особа-підприємець;

від відповідача не зявився.

Права та обовязки сторін передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК України розяснено, заяви про відвід судді не поступали, клопотання про технічну фіксацію судового процесу не надходили. В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суть спору: Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 звернувся із позовом до ОСОБА_3 акціонерного товариства Ремонтно-інструментальний завод про стягнення 79 669,94 грн. заборгованості, з яких 60 000,00 грн. основний борг, 13 019,18 грн. пеня, 6 000,00 грн. штраф та 650,76 грн. три проценти річних.

Ухвалою суду від 09.09.2015р. прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі та призначено її до судового розгляду на 05.10.2015р.

Ухвалою суду від 05.10.2015р. розгляд справи відкладено на 19.10.2015р., з підстав наведених в даній ухвалі.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, просив позов задоволити з підстав викладених в позовній заяві. Позовні вимоги мотивовані невиконанням відповідачем умов укладеного між сторонами договору про надання послуг від 03.08.2014р., у зв»язку з чим виникла заборгованість в сумі 79 669,94 грн., з яких 60 000,00 грн. основний борг, 13 019,18 грн. пеня, 6 000,00 грн. штраф та 650,76 грн. три проценти річних.

Відповідач явку уповноваженого представника у судове засідання повторно не забезпечив. Про відкладення розгляду спору на 19.10.2015р. був належним чином повідомлений, що підтверджується повідомленням про вручення рекомендованого поштового відправлення №79 3 від 08.10.2015р., вручено 13.10.2015р.

Попередньо, представником відповідача було подано письмові пояснення за вих.№23/09-1 від 23.09.2015р. (вх.№42400/15 від 05.10.2015р.), у яких він зазначав, що станом на 23.09.2015р. основна сума боргу перед позивачем не погашена у звязку із відсутністю обігових коштів для проведення розрахунків та просив не застосовувати, та не стягувати з підприємства штрафні санкції нараховані позивачем.

Станом на день розгляду спору (19.10.2015р.) від відповідача на адресу суду відзив, заяви, клопотання, в тому числі про відкладення розгляду справи не надходили.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, суд вважає за можливе розглянути справу відповідно до ст.75 ГПК України при відсутності представника відповідача, за наявними у ній матеріалами, яких достатньо для вирішення спору по суті.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши зібрані докази та заслухавши пояснення позивача, суд,-

встановив:

03.08.2014р. між субєктом підприємницької діяльності фізичною особою ОСОБА_2 (виконавець) та ОСОБА_3 акціонерним товариством Ремонтно-інструментальний завод (замовник) в особі директора ОСОБА_4, що діє на підставі статуту було укладено договір про надання послуг (надалі договір), за умовами якого замовник дає завдання виконавцю та зобов'язувався оплатити її послуги, а виконавець зобов'язувався відповідно до завдання замовника надавати йому зазначені юридичні послуги, виконувати необхідні роботи.

Відповідно до п.1.2. договору на підтвердження факту надання виконавцем замовнику юридичних послуг відповідно до умов цього договору складається акт наданих послуг в строк до 10 числа наступного місяця.

У розділі 2 договору визначений чіткий перелік юридичних послуг, які виконавець зобовязувався надавати замовнику за його окремими дорученнями.

Відповідно до п.4.1. договору за послуги надані виконавцем, замовник щокварталу до 15 числа наступного місяця сплачує шляхом готівкового та/або безготівкового розрахунку суму договору в розмірі, що визначається атом виконаних робіт. Договірна вартість послуг за 1 календарний місяць становить 7 500 (сім тисяч пятсот) грн.00 коп. Фактична вартість визначатиметься актом виконаних робіт, що складатиметься сторонами та є підставою для здійснення розрахунків.

Відповідно до п.5.2. договору у випадку порушення замовником термінів оплати (п.4.1. даного договору), останній зобовязується сплатити виконавцю неустойку у вигляді пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочки а також штраф у розмірі 10% від вартості наданих послуг.

Позивач свої зобовязання згідно договору виконав повністю, надав відповідачу юридичні на загальну суму 60 000,00 грн., про що сторони підписали акти здавання-приймання наданих послуг (виконання робіт), а саме:

від 29.08.2014р. на суму 7 500,00 грн.;

від 30.09.2014р. на суму 7 500,00 грн.;

від 31.10.2014р. на суму 7 500,00 грн.;

від 28.11.2014р. на суму 7 500,00 грн.;

від 31.12.2014р. на суму 7 500,00 грн.;

від 30.01.2015р. на суму 7 500,00 грн.;

від 27.02.2015р. на суму 7 500,00 грн.;

від 31.03.2015р. на суму 7 500,00 грн.

Проте, відповідач оплату за надані послуги не здійснив, внаслідок чого у нього виникла заборгованість в сумі 60 000,00 грн., існування якої відповідач не заперечує.

Вказану суму боргу відображено сторонами у підписаному між ними акті звірки взаєморозрахунків, який був наданий суду позивачем.

Згідно умов ст.625 ЦК України позивач нарахував відповідачу 3% річних, які згідно поданого позивачем розрахунку позовних вимог становлять 650,76 грн.

Крім того, позивач керуючись умовами п.5.2. договору нарахував відповідачу штраф у розмірі 10% на суму 6 000,00 грн. та пеню на суму 13 019,18 грн.

Отже, позивач просить стягнути 79 669,94 грн. заборгованості, з яких 60 000,00 грн. основний борг, 13 019,18 грн. пеня, 6 000,00 грн. штраф та 650,76 грн. три проценти річних.

При прийнятті рішення суд виходить із наступного.

Згідно ст.11 Цивільного кодексу України, однією з підстав виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема є договори та інші правочини. Згідно ст.174 Господарського кодексу України однією з підстав виникнення господарського зобовязання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Положеннями ст.ст.627, 628, 629 ЦК України визначено, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільні в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до умов ч.1 ст.901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Факт виконання позивачем своїх зобовязань по договору підтверджується актами здавання-приймання наданих послуг (виконання робіт) на загальну суму 60 000,00 грн., а саме:

від 29.08.2014р. на суму 7 500,00 грн.;

від 30.09.2014р. на суму 7 500,00 грн.;

від 31.10.2014р. на суму 7 500,00 грн.;

від 28.11.2014р. на суму 7 500,00 грн.;

від 31.12.2014р. на суму 7 500,00 грн.;

від 30.01.2015р. на суму 7 500,00 грн.;

від 27.02.2015р. на суму 7 500,00 грн.;

від 31.03.2015р. на суму 7 500,00 грн., які підписані відповідачем без претензій та зауважень.

Згідно ст.530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до п.4.1. договору за послуги надані виконавцем, замовник щокварталу до 15 числа наступного місяця сплачує шляхом готівкового та/або безготівкового розрахунку суму договору в розмірі, що визначається атом виконаних робіт. Договірна вартість послуг за 1 календарний місяць становить 7 500 (сім тисяч пятсот) грн.00 коп. Фактична вартість визначатиметься актом виконаних робіт, що складатиметься сторонами та є підставою для здійснення розрахунків.

Проте, відповідач оплату за надані послуги не здійснив, внаслідок чого у нього виникла заборгованість в сумі 60 000,00 грн., існування якої відповідач не заперечує, про що свідчить підписання ним акту звірки взаєморозрахунків.

У відповідності із ст.193 ГК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Аналогічно відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

За умовами ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання свого зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Слід зазначити, що згідно ч.1 ст.96 ЦК України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями, як вже було зазначено вище згідно ст.ст. 525, 526 ЦК і ст.193 ГК одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Суд враховуючи вищенаведені норми Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України дійшов висновку про те, що вимоги позивача про стягнення основного боргу в сумі 60 000,00 грн. є обгрунтованими та підлягають задоволенню.

Згідно ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем правомірно нараховано 3% річних, які згідно поданого розрахунку позовних вимог становлять 650,76 грн. та підлягають до стягнення з відповідача.

Щодо заявленої позивачем вимоги про стягнення 13 019,18 грн. пені та 6 000,00 грн. штрафу, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Статтею 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. При цьому пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Зазначені норми Цивільного кодексу України кореспондують приписами, встановленими Господарським кодексом України.

Так, у відповідності із ст.230 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно п.6 ст.231 ГК України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, які визначаються обліковою ставкою НБУ за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до ч.6 ст.232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконано.

У відповідності до п.5.2. договору у випадку порушення замовником термінів оплати (п.4.1. даного договору), останній зобовязується сплатити виконавцю неустойку у вигляді пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочки а також штраф у розмірі 10% від вартості наданих послуг.

Перевіривши розрахунок пені та штрафу суд встановив, що згідно поданого розрахунку позовних вимог, позивачем правомірно нараховано відповідачу пеню на загальну суму 13 019,18 грн. та штраф на загальну суму 6 000,00 грн., які підлягають до задоволення.

Матеріалами справи підтверджено, що відповідач не виконав належним чином свої зобовязання, заборгованість в добровільному порядку не сплатив, заходів щодо погашення заборгованості не вжив, позовних вимог належними та допустимими доказами не спростував, відтак позовні вимоги, з врахуванням вищенаведених правових норм, є обґрунтованими і підлягають до задоволення повністю.

Викладене у письмових поясненнях відповідача клопотання про незастосування до підприємства штрафних санкцій у зв»язку з відсутністю обігових коштів, до задоволення не підлягає, оскільки відповідач всупереч положенням ст.33 ГПК України не довів вказаного факту, а згідно положень Цивільного та Господарського кодексів України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата пені та штрафу.

Інфляційні втрати та 3% річних, у свою чергу, не є штрафними санкціями, а є способом захисту майнового права та інтересу кредитора, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора, отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

В порядку ст. 43 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Згідно ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до абзацу 2 ст. 34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ст.43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Сплата судового збору підтверджується квитанцією №0.0.428073254.1 від 28.08.2015р. на суму 1 827,00 грн.

Однак, згідно змін внесених до Закону України «Про судовий збір», з 01.09.2015р. ставка судового збору за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 150 розмірів мінімальної заробітної плати, тобто не менше 1218,0 грн. та не більше 182 700,0 грн. (п.п.1п.2 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір»).

Зважаючи, що позовна заява подана до суду після 01.09.2015р., ціна позову становить 79669,94 грн. відтак, позивач повинен був сплатити у даній справі мінімальний судовий збір в сумі 1218,00 грн.

Відтак, згідно п.1 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір» судовий збір в сумі 609,00 грн. підлягає поверненню позивачу за його заявою.

Відповідно до ст.49 ГПК України судовий збір в сумі 1218,00 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.7 Закону України «Про судовий збір», ст.ст. 11, 96, 525, 526, 530, 549, 610-612, 625, 627-629, 901 ЦК України, ст.ст. 174, 193, 230-232 ГК України, ст.ст. 43, 33, 34, 43, 49, 82-85, 87, 115, 116 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити повністю.

2. Стягнути з ОСОБА_3 акціонерного товариства Ремонтно-інструментальний завод (81070; Львівська область, Яворівський район, смт. Івано-Франкове, вул.Львівська, буд.55; ) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (79038, АДРЕСА_1; ідентифікаційний номер НОМЕР_1) 60 000,00 грн. основного боргу, 13 019,18 грн. пені, 6 000,00 грн. штрафу, 650,76 грн. три проценти річних та 1 218,00 грн. судового збору.

3. Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили, в порядку ст.116 ГПК України.

4. За заявою позивача, ухвалою суду повернути фізичній особі-підприємцю ОСОБА_2 (79038, АДРЕСА_1; ідентифікаційний номер НОМЕР_1) з Державного бюджету України зайво сплачений судовий збір в сумі 609,00 грн.

5. Рішення набирає законної сили відповідно до ст.Рішення набирає законної сили відповідно до ст.85 ГПК України, може бути оскаржене до Львівського апеляційного господарського суду в порядку і строки, передбачені ст.ст.91-93 ГПК України.

Згідно ст.87 ГПК України повне рішення та ухвали надсилаються сторонам, прокурору, третім особам, які брали участь в судовому процесі, але не були присутні у судовому засіданні, рекомендованим листом з повідомленням про вручення не пізніше трьох днів з дня їх прийняття або за їх зверненням вручаються їм під розписку безпосередньо у суді.

Повний текст рішення

виготовлено 26.10.2015р.

Суддя Сухович Ю.О.