ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" листопада 2015 р.Справа № 922/5610/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Калініченко Н.В.

при секретарі судового засідання Каюков Ю.В.

розглянувши справу

за позовом Публічне акціонерне товариство "Харківгаз", м. Харків
до Товариство з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_1 Трейд", смт. Золочів
про стягнення коштів у розмірі 12 044,95 грн.
за участю представників:

позивача - ОСОБА_2, за дов. № 2642 від 13.07.2015 року

відповідача - не з'явився

за відсутності клопотання технічна фіксація судового процесу не здійснювалась

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Публічне акціонерне товариство "Харківгаз", звернувся з позовною заявою до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_1 Трейд", про 8 440,18 грн. основної заборгованості, 2 065,88 грн. пені, 104,06 грн. 3% річних, 1 434,83 грн. інфляційних втрат. Також позивач просить суд покласти на відповідача судові витрати у розмірі 1 218,00 грн.

Позовні вимоги вмотивовано неналежним виконанням відповідачем свого грошового зобов'язання за договором № 03 П-ПРГ-10-2013/82 на постачання природного газу за регульованим тарифом (промисловим та комунально-побутовим споживачам) від 28 грудня 2012 року.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 09 жовтня 2015 року вказану позовну заяву було прийнято до розгляду, порушено провадження у справі № 922/5610/15 і призначено її до слухання у судовому засіданні на 19 жовтня 2015 року.

19 жовтня 2015 року ухвалою господарського суду Харківської області відкладено розгляд даної справи до 02 листопада 2015 року.

В призначене судове засідання 02 листопада 2015 року з'явився представник позивача, який позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд долучити до матеріалів справи супровідним листом документи, дані документи судом долучено до матеріалів справи з подальшою реєстрацією в канцелярії суду за вх. № 43998 від 02 листопада 2015 року.

Відповідач свого повноважного представника в судове засідання не направив, витребувані судом документи не надав, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи поштовими повідомленнями про вручення поштового відправлення (арк. спр. 35, 38).

Судом перевірено адресу відповідача: згідно Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та осіб фізичних осіб підприємців, місцезнаходження відповідача - 62203, Харківська область, Золочівський район, селище міського типу Золочів, вулиця Піонерська, будинок 40, саме на цю адресу судом надсилались процесуальні документи. Відповідно до вимог частини 1, 3 ст. 18 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних та фізичних осіб-підприємців", якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного держаного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін.

Як визначено у п. п. 3.9. та 3.9.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26 грудня 2011 року, розпочинаючи судовий розгляд суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не зявилися у засідання. Необхідно мати на увазі, що розгляд справи за відсутності будь-якої із сторін, не повідомленої належним чином про час і місце засідання суду, є безумовною підставою для скасування рішення місцевого або постанови апеляційного господарського суду. Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК України. За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомлення суду стороною, а у разі ненадання суду відповідної інформації адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб підприємців), і не повернуто підприємством звязку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважаються, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Так, процесуальні документи у даній справі (ухвала суду про порушення провадження у справі та про відкладення) направлялися всім учасникам судового процесу, що підтверджуються штампом канцелярії на зворотній стороні відповідних документів.

Таким чином, суд вважає, що сторони повідомлені належним чином про час і місце розгляду справи, але відповідач не зявився у засідання суду, водночас судом вжито всі заходи для належного повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи.

Згідно з частиною другою статті 4-3 ГПК та статтею 33 ГПК України сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Якщо подані сторонами та іншими учасниками судового процесу докази є недостатніми, господарський суд може за їх клопотанням чи за власною ініціативою витребувати в порядку підготовки справи до розгляду необхідні для цього письмові і речові докази, інші матеріали ( пункт 3, 4, 6, 8 і 11 статті 65 ГПК України), притому не лише від учасників судового процесу, а й від інших підприємств, установ, організацій, державних органів.

При цьому, суд має створити належні умови всім учасникам судового процесу для виконання ними вказаного обовязку по доведенню своєї правової позиції.

Згідно ч. 3 ст. 22 ГПК України сторони зобовязані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та обєктивного дослідження всіх обставин справи

Так, наявні в матеріалах справи ухвали суду про порушення провадження у справі та про відкладення розгляду справи свідчить, що судом було створено всім учасникам судового процесу належні умови для доведення останніми своїх правових позицій, надання ними доказів, які, на їх думку, є достатніми для обґрунтування своїх вимог та заперечень. Окрім того, судом було вжито всіх заходів, в межах визначених чинним законодавством повноважень, щодо всебічного, повного та обєктивного дослідження всіх обставин справи, витребувано в порядку підготовки справи до розгляду необхідні для цього докази.

В судовому засіданні 02 листопада 2015 року представник позивача не вияв наміру подавати додаткові докази чи пояснення по справі в обґрунтування своїх позовних вимог, а матеріали справи свідчать про достатність наявних в ній доказів для встановлення в повному обсязі фактичних обставин справи.

Розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, всебічно та повно зясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

28 грудня 2012 року між позивачем (постачальник) та відповідачем (споживач) було укладено договір № 03 П-ПРГ-10-2013/82 на постачання природного газу за регульованим тарифом (промисловим та комунально-побутовим споживачам) до якого 01 квітня 2014 року між сторонами укладено додаткову угоду № 2/767, якою затверджено нову редакцію даного договору.

Відповідно до п.п. 1.1, 1.2 договору, постачальник протягом 2013-2014 року здійснює споживачу постачання природного газу (газ) в обсяг та порядку, передбачених договором для забезпечення потреб споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість наданих послуг у розмірах, строках, порядку та на умовах, передбачених договором. Передача газу за цим договором здійснюється на межах балансованої належності об'єктів споживача відповідно до розмежування ділянок обслуговування (пункти призначення). Перелік комерційних вузлів обліку газу, газоспоживчого обладнання визначається сторонами в додатку № 1 до договору.

Послуги з постачання газу документально оформлюються підписаним сторонами актом приймання-передачі газу, оформлюються згідно з даними вузлів обліку, визначених у додатку № 1 до договору (п. 2.6 договору).

Розрахунки за реалізований Споживачеві газ здійснюються за цінами, що встановлюються національною комісією здійснює державне регулювання у сфері енергетики. У випадках, передбачених законодавством, до ціни на природний газ додаються: збір у вигляді цільової надбавки до діючого тарифу на природний газ; тариф на транспортування газу магістральними трубопроводами; тариф на транспортування газу розподільними трубопроводами; тариф на постачання газу за регульованим тарифом; податок на додану вартість (п.п 4.1, 4.2 договору).

Ціна за 1000 куб.м, природного газу з 01 березня 2015 року становить 8 900,09 грн. з урахування податку на додану вартість, збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу, крім того: збір у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ (2%) - 178,00 грн.; тариф на постачання природного газу за регульованим тарифом - 46,50 грн.; тариф на транспортування природного газу магістральними трубопроводами (ПАТ "Укртрансгаз" ПАТ "Укргазвидобування", ПАТ Укрнафта" - 24,90 грн.; тариф на транспортування природного газу розподільними мережами ПАТ "Харківгаз" - 341,80грн.; ПДВ за ставкою (20%). До сплати за 1000 м3 природного газу - 9 491,20 грн., крім того ПДВ (20%) - 1 898,24 грн. всього з ПДВ - 11 389,44 грн. (відповідно до додаткової угоди № 10/693 до спірного договору від 27 лютого 2015 року).

Загальна сума вартості договору складається з місячних сум вартості договірних обсягів постачання газу Споживачу. Оплата вартості послуг з постачання газу здійснюється Споживачем авансовими платежами із розрахунку договірного обсягу постачання газу згідно з додатком № 2. У випадку недоплати вартості послуг з постачання газу за розрахунковий період Споживач проводить остаточний розрахунок не пізніше десятого числа місяця, наступного за розрахунковим. Оплата вартості послуг з постачання газу за Договором здійснюється Споживачем виключно грошовими коштами, перераховуються на поточний рахунок із спеціальним режимом використання Постачальника (п. п. 4.5.2., 4.6, 4.6.1, 4.7 договору).

За невиконання або неналежне виконання своїх зобов'язань за договором сторони несуть відповідальність згідно із договором та чинним законодавством України. У разі порушення споживачем строків оплати, передбачених розділом 4 договору, із споживача стягується пеня в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від простроченого платежу за кожен день прострочення платежу (п.п. 6.1, 6.2.2 договору).

Згідно п.п. 10.1, 10.1.1 договору, цей договір набуває чинності з дати його підписання та діє до 31 грудня 2014 року. Договір вважається продовженим на аналогічний період, якщо за місяць до закінчення терміну дії Договору жодні Сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов. При цьому Сторони мають переоформити додаток № 2 щодо договірних обсягів постачання газу, у якому визначити планові обсяги газу на продовжений термін.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач свої зобов'язання за договором виконав належним чином, даний факт підтверджується наявним в матеріалах справи Актом № ХА000000184 приймання-передачі природного газу до договору на постачання природного газу за регульованим тарифом від 28 грудня 2012 року № 03П-ПРГ-10-2013 від 31 березня 2015 року на суму 8 473,76 грн., який підписано представниками сторін та скріплено печатками сторін (арк. спр. 26). Втім відповідач лише частково оплатив вартість отриманого природного газу у розмірі 33,58 грн., даний факт й став підставою для звернення позивача з даним позовом до суду.

Надаючи правову кваліфікацію доказам, які надані сторонами та викладеним обставинам з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог і заперечень проти них суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Зокрема, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 174 Господарського кодексу України господарський договір є підставою виникнення господарських зобов'язань.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків; договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору.

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України).

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Статтею 712 ЦК України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 692 ЦК України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару; договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Таким чином, дослідивши умови договору № 03 П-ПРГ-10-2013/82 на постачання природного газу за регульованим тарифом (промисловим та комунально-побутовим споживачам) від 28 грудня 2012 року, суд вважає, що вказаний договір за своєю правовою природою є договором поставки та до якого повинні застосовуватись положення Цивільного кодексу України, що регулюють загальні умови виконання зобов'язання, а також положення параграфу 1, 3 глави 54 Цивільного кодексу України.

Згідно ст. 526 ЦК України та ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 2 ст. 193 ГК, України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Враховуючи вище викладене, беручи до уваги порушення відповідачем умов договору № 03 П-ПРГ-10-2013/82 на постачання природного газу за регульованим тарифом (промисловим та комунально-побутовим споживачам) від 28 грудня 2012 року щодо проведення розрахунку (строк на оплату - до 10 квітня 2015 року виходячи з п. 4.6.1 договору, у відповідача перед позивачем наявна заборгованість за поставлений природний газ у розмірі 8 440,18 грн. З огляду на наведене, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості за договором 03 П-ПРГ-10-2013/82 на постачання природного газу за регульованим тарифом (промисловим та комунально-побутовим споживачам) від 28 грудня 2012 року у розмірі 8 440,18 грн. є обґрунтованими, підтверджуються наданими суду доказами та підлягають задоволенню.

Розглянувши позовні вимоги в частині стягнення пені в розмірі 2 065,88 грн., суд зазначає наступне.

Статтею 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Відповідно до п. 6.2.2 договору, у разі порушення споживачем строків оплати, передбачених розділом 4 договору, із споживача стягується пеня в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем був наданий обґрунтований розрахунок пені (за період з 11 квітня 2015 року по 07 вересня 2015 року), відповідно до якого сума пені складає 2 065,88 грн. Перевіривши правомірність нарахування позивачем пені, суд встановив, що дане нарахування не суперечить вимогам чинного законодавства та умовам договору, в зв'язку з чим позовні вимоги позивача в частині стягнення 2 065,88 грн. пені (за період з 11 квітня 2015 року по 07 вересня 2015 року) також підлягають задоволенню.

Крім того, з посиланням на статтю 625 ЦК України, позивачем пред'явлено до стягнення 3% річних (за період з 11 квітня 2015 року по 07 вересня 2015 року) у розмірі 104,06 грн. та інфляційних втрат (за період квітень-серпень 2015 року) у розмірі 1 434,83 грн.

Розглянувши позовні вимоги в частині стягнення 3% річних (з 11 квітня 2015 року по 07 вересня 2015 року) у розмірі 104,06 грн. та інфляційних втрат (за період квітень-серпень 2015 року) у розмірі 1 434,83 грн., суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Як свідчать матеріали справи, періоди нарахування позивачем 3% річних та інфляційних втрат за розрахунком визначено вірно, згідно діючого законодавства, однак при перевірці розміру інфляційних втрат за допомогою калькулятору підрахунку заборгованості та штрафних санкцій "Ліга:Еліт Закон 9.1.3", судом встановлено, що сума інфляційних втрат за період квітень-серпень 2015 року становить 1 257,59 грн. за таких обставин позов в частині стягнення на користь позивача з відповідача сум 3% річних (за період з 11 квітня 2015 року по 07 вересня 2015 року) у розмірі 104,06 грн. та інфляційних втрат у розмірі 1 257,59 грн. (за період квітень-серпень 2015 р. включно) є обґрунтованими, правомірним та задовольняється судом. В частині стягнення з відповідача 177,24 грн. інфляційних втрат суд відмовляє в зв'язку з безпідставним предявленням.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаючи судові витрати в даній справі на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог у розміру 1 200,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 173, 174, 193 Господарського кодексу України, ст. ст. 6, 11, 509, 525, 526, 625, 626, 627, 629, 655, 692, 712 Цивільного кодексу України, ст. ст. 1, 4, 4-2, 4-3, 12, 22, 32, 33, 34, 43, 44, 49, 69, 75, 82-85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_1 Трейд" (62203, Харківської області, Золочівський район, смт. Золочів, вул. Піонерська, 40, в тому числі з рахунку № 1601 "Слобожанське РУ" АТ Банк "Фінанси та Кредит", МФО 350697, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Харківгаз" (61109, м. Харків, вул. Безлюдівська, 1, рахунок № НОМЕР_1 АБ "Клірінговий дім" м. Київ, МФО 300647, код 03359500) 8 440,18 грн. основної заборгованості, 2 065,88 грн. пені, 104,06 грн. 3% річних, 1 257,59 грн. інфляційних втрат та 1 200,00 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В решті позову відмовити.

На рішення господарського суду, яке не набрало законної сили, сторони мають право подати апеляційну скаргу, а прокурор апеляційне подання протягом десяти днів з дня прийняття (підписання) рішення через місцевий господарський суд.

Повне рішення складено 03.11.2015 р.

Суддя ОСОБА_3

справа № 922/5610/15