номер провадження справи 3/130/15
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.10.2015 Справа № 908/4905/15

За позовом: Запорізької міської ради (69105, м. Запоріжжя, пр. Леніна, 206, ідентифікаційний код 04053915)

до відповідача: Приватного підприємця ОСОБА_1 (69096, АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки фізичної особи - платника податків НОМЕР_1)

про внесення змін до договору оренди земельної ділянки

Суддя Соловйов В.М.

при секретарі Осоцькому Д.І.

Представники:

від позивача: Бондаренко С.П., головний спеціаліст відділу з питань адміністративно-правових відносин управління з питань правового забезпечення роботи галузей міського господарства Запорізької міської ради, довіреність № 01/02-17 від 06.04.2015р.

від відповідача: ОСОБА_3, довіреність № б/н від 16.09.2015р.

Запорізька міська рада звернулась до господарського суду Запорізької області з позовом від 14.07.2015р. до відповідача ПП ОСОБА_1 про внесення змін до договору оренди землі від 02.01.2008р.

Позовні вимоги мотивовані обставинами, викладеними у позовній заяві, та обґрунтовані ст. 142, 144 Конституції України, ст. 632, 651, 652 ЦК України, ст. 1, 2, 54, 57, 84 ГПК України, ст. 10, 12, 14, 265, 271, 274, 288, Податкового кодексу України, ст. 69 Бюджетного кодексу України, ст. 18, 20, 23 Закону України "Про оцінку землі", ст. 21, 30 Закону України "Про оренду землі", ст. 10, 26, 59, 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні".

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 04.09.2015р. позовна заява прийнята до розгляду, порушено провадження у справі № 908/4905/15, справу до розгляду в засіданні суду призначено на 21.09.2015р. об 11 год. 00 хв.

В судовому засіданні 21.09.2015р. оголошено перерву до 30.09.2015р. о 12 год. 30 хв.

В судовому засіданні 30.09.2015р. оголошено перерву до 20.10.2015р. о 14 год. 30 хв.

В судовому засіданні 20.10.2015р. за клопотання позивача здійснено фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та оголошено перерву до 28.10.2015р. об 11 год. 30 хв.

В судовому засіданні 28.10.2015р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повідомлено, що повне рішення буде складено 02.11.2015р.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги з підстав, наведених у позовній заяві (а.с.3-5), просить суд:

змінити п. 5 Договору оренди землі, зареєстрованого 25 січня 2008р. за № 39, укладеного між Запорізькою міською радою та Приватним підприємцем ОСОБА_1, щодо земельної ділянки площею 0,0417 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3, надана для розташування магазину, виклавши його в наступній редакції: "5. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить: 688567 грн. (шістсот вісімдесят вісім тисяч п'ятсот шістдесят сім грн. 08 коп.) в цінах 2015 року";

змінити п. 9 Договору оренди землі, зареєстрованого 25 січня 2008р. за № 39, укладеного між Запорізькою міською радою та Приватним підприємцем ОСОБА_1, щодо земельної ділянки площею 0,0417 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3, надана для розташування магазину, виклавши його в наступній редакції: "9. Орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі та в розмірі 20657 грн. (двадцять тисяч шістсот п'ятдесят сім грн. 01 коп.), що складає 3 % від нормативної грошової оцінки землі за календарний рік в цінах 2015 року".

Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що в договорі оренди землі від 02.01.2008р., який укладений між Запорізькою міською радою та ПП ОСОБА_1, нормативна грошова оцінка земельної ділянки вказана в цінах 2007 року і становить 91610,73 грн. (п.5 Договору).

Пунктом 9 Договору встановлено, що орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі та в розмірі 1832,21 грн., що складає 2 % нормативної грошової оцінки за календарний рік в цінах 2007 року.

На думку позивача, Договір в цій частині потребує внесення змін, оскільки положення пунктів 5, 9 суперечить Податковому кодексу України, Закону України "Про оренду землі", а також рішенням Запорізької міськради від 26.06.2012р. № 37 "Про внесення змін до рішення міської ради від 27.07.2011р. № 16 "Про затвердження розмірів орендної плати за земельні ділянки певного функціонального призначення у м. Запоріжжя".

Запорізькою міською радою з метою визначення бази розрахунку орендної плати за земельну ділянку, надану в користування відповідачу, отримано в Головному управлінні Держземагенства витяг з технічної документації щодо нормативної грошової оцінки земельної ділянки від 25.02.2015р. № 371/1, відповідно до якого нормативна грошова оцінка земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_2, загальною площею 0,0417 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3, складає 688567,08 грн.

30.03.2015р. Запорізька міськрада на адресу відповідача направила пропозицію про необхідність внесення змін до договору оренди землі, проте між сторонами згоди щодо внесення таких змін досягнуто не було.

Представник відповідача в судовому засіданні 28.10.2015р. проти позовних вимог заперечила з підстав, наведених у відзиві на позовну заяву від 30.09.2015р., зокрема зазначила наступне:

Позивачем в порушення ст. 188 ГК України направлено відповідачу 30.03.2015р. пропозицію щодо зміни до договору оренди землі на адресу: АДРЕСА_2.

Проте, відповідач дану пропозицію не отримував, оскільки за вказаною адресою він не перебуває та не зареєстрований. Згідно витягу з ЄДРПОУ відповідач проживає за адресою: 69096, АДРЕСА_1.

На думку відповідача позивачем не доведено належними доказами, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки, яку орендує відповідач, дійсно складає 688657,08 грн., а нормативна оцінка землі проведена з порушеннями.

Окрім цього відповідач звертає увагу суду на те, що до істотних умов договору відноситься цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду.

Як зазначено в п. 15 договору оренди, цільове призначення земельної ділянки (категорія земель): землі житлової та громадської забудови.

У Витязі з технічної документації щодо нормативної грошової оцінки земельної ділянки, на яку посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог в частині розміру нормативної оцінки землі, зазначено, що спірна земельна ділянка відноситься до категорії земель: землі комерційного використання.

Відповідні зміни до договору оренди не внесено.

Відповідач, проаналізувавши норми Закону України "Про оцінку земель", Положення про Держземагенство України, Методики нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення та населених пунктів та Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", вважає, що технічна документація з нормативної грошової оцінки земельних ділянок (а отже і функціональний коефіцієнт окремої земельної ділянки) затверджується міською радою, при цьому Держземагенство уповноважене видавати лише витяги з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель.

Таким чином, при видачі витягу ГУ Держземагенства у Запорізькому районі Запорізької області зобов'язане використовувати відомості нормативної грошової оцінки земельних ділянок, затвердженої відповідно до рішення Запорізької міської ради від 03.03.2008р. за № 79 "Про затвердження нормативної грошової оцінки земель м. Запоріжжя", оскільки таке рішення є обов'язковим до виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади. Витяг, в своє чергу, є технічним розрахунком, який заповнюється виключно на підставі відповідного рішення органу місцевого самоврядування та наявної технічної документації на земельну ділянку, тому при заповненні витягу територіальний орган Держкомзему не наділений повноваженнями перевіряти обґрунтованість визначення показників нормативної грошової оцінки земельної ділянки.

Відповідач зазначає, що Порядком нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення та населених пунктів, який затверджений наказом Державного комітету України по земельних ресурсах, Міністерства аграрної політики України, міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України, Української академії аграрних наук від 27.01.2006р. № 18/15/21/11, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 05.04.2006р. № 388/12262 передбачено, що під час розрахунку нормативної грошової оцінки земель населених пунктів ураховується коефіцієнт функціонального використання земель.

Відповідно до Витягу з технічної документації щодо нормативної грошової оцінки земельної ділянки від 20.02.2015р. коефіцієнт функціонального використання земель для земельної ділянки НОМЕР_2, загальною площею 0,0417 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3, встановлений на рівні 2,5.

Проте, з урахуванням категорії земель, визначену у договорі оренди земельної ділянки відповідач доходить до висновку, що коефіцієнт функціонального призначення повинен бути встановлений на рівні 1,0 (землі житлової та громадської забудови).

Також відповідач додав, що рішення Запорізької міської ради № 79 від 03.03.2008р., № 16 від 27.07.2011р., № 37 від 26.06.2012р., на які посилається позивач в обґрунтуваннях своїх вимог, не підписано міським головою.

На підставі вищезазначеного відповідач просить суд в задоволенні позову відмовити повністю.

Крім того від відповідача надійшли клопотання від 20.10.2015р., 22.10.2015р. про зупинення провадження у справі до вирішення адміністративної справи № 808/8350/15 за позовом ПП ОСОБА_1 до Головного управління Держземагенства у Запорізькому районі Запорізької області про визнання дій протиправними та скасування Витягу з технічної документації щодо нормативної грошової оцінки земельної ділянки від 20.02.2015р. та до вступу рішення в адміністративній справі в законну силу.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

Між Запорізькою міською радою (Орендодавець) та ПП ОСОБА_1 (Орендар) укладений договір оренди землі від 02.01.2008р., за умовами якого Орендодавець, відповідно до рішення чотирнадцятої сесії п'ятого скликання Запорізької міської ради № 77/186 від 29.08.2007р., надає, а Орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку для розташування магазину, яка знаходиться: АДРЕСА_3 (п. 1 Договору).

Договір зареєстровано у Запорізькій регіональній філії Державного підприємства "Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах", про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 25.01.2008р. за № 39.

Відповідно до п. 2 Договору, в оренду передається земельна ділянка загальною площею 0,0417 га.

Як зазначено в п. 5 Договору, нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 91610,73 грн. (в цінах 2007 року).

Договір укладається на дев'ятнадцять років (п. 8 Договору).

Пунктом 9 Договору визначено, що орендна плата вноситься Орендарем у грошовій формі та в розмірі 1832 грн. 21 коп. (одна тисяча вісімсот тридцять дві грн. 21 коп.) за календарний рік в цінах 2007 року.

Обчислення розміру орендної плати за земельну ділянку державної або комунальної власності здійснюється з урахуванням їх цільового призначення та коефіцієнтів індексації, визначених законодавством, за затвердженими Кабінетом Міністрів України формами, що заповнюються під час укладення або зміни умов договору чи продовження його дії. (п.10 Договору).

За умовами п. 12 Договору, розмір орендної плати переглядається один раз на рік у разі:

зміни умов господарювання, передбачених договором оренди землі;

зміни розмірів земельного податку, підвищення цін і тарифів, зміни коефіцієнтів індексації, визначених законодавством;

погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини орендаря, що підтверджено документами;

прийняття орендодавцем рішення про збільшення або зменшення орендної плати; в інших випадках, передбачених законом.

Цільове призначення земельної ділянки (категорія земель): землі житлової та громадської забудови (п.15 Договору).

Згідно п. 19 Договору, передача земельної ділянки Орендарю здійснюється Орендодавцем на умовах, що визначені у договорі, за актом прийому-передачі земельної ділянки, який підписується сторонами і є невід'ємним додатком до договору.

Передача земельної ділянки орендарю здійснюється у п'ятиденний термін після державної реєстрації цього договору за актом її приймання-передачі.

На підставі акту прийому - передачі земельної ділянки за договором оренди землі від 25.01.2008р. № 39 Запорізька міська рада (Орендодавець) передала земельну ділянку кадастровий номер № НОМЕР_2, загальною площею 0,0417 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3, а ПП ОСОБА_1 (Орендар) прийняв вищевказану земельну ділянку в оренду.

У відповідності з п. 32 Договору, зміна умов договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору спір розглядається у судовому порядку.

Запорізька міська рада звернулась до ПП ОСОБА_1 з пропозицією від 27.03.2015р. № 01/02-32/00884 "Про внесення змін до договору оренди землі", що підтверджується фіскальним чеком від 30.03.2015р. № 7878 (а.с.24).

Разом із пропозицією відповідачу були направлені розрахунок розміру орендної плати за земельну ділянку в 2 примірниках та додатковий договір до договору оренди від 25.01.2008р. за № 39 в 2 примірниках.

Зокрема, відповідачу пропонувалось внести зміни до договору оренди землі від 25.01.2008р. за № 39 шляхом викладення пунктів 5, 9 Договору в наступній редакції:

"5. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить: 688567 грн. 08 коп. (в цінах 2015 року)";

"9. Орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі в розмірі: 20657 грн. 01 коп. (двадцять тисяч шістсот п'ятдесят сім гривень 01 коп.), що складає 3 % від нормативної грошової оцінки землі за календарний рік в цінах 2015 року".

Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення № 002 пропозицію від 27.03.2015р. № 01/02-32/00884 "Про внесення змін до договору оренди землі" направлено за адресою: АДРЕСА_2 та вручено особисто ОСОБА_1 16.04.2015р.

Згідно Витягу з технічної документації щодо нормативної грошової оцінки земельної ділянки від 20.02.2015р. (Додаток до листа № 371/1 від 25.02.2015р.), наданому Головним Управлінням Держземагенства у Запорізькій області, нормативна оцінка земельної ділянки:

кадастровий номер: НОМЕР_2;

назва земельної ділянки: розташування магазину;

категорія земель за функцією використання: землі комерційного використання;

місцезнаходження: АДРЕСА_3;

документ, який посвідчує право на земельну ділянку: договір оренди землі, зареєстрований за № 39 від 25.01.2008р.;

власник (користувач): ПП ОСОБА_1, НОМЕР_1;

місцезнаходження власника (користувача): Україна, АДРЕСА_2;

площа земельної ділянки: 417,00 кв.м.;

середня вартість земельної ділянки: 190,18 грн/кв.м;

економіко-планувальна зона: 85;

Коефіцієнт Км2 = 2,59;

Коефіцієнт Кф = 2,50;

Коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки К(і): 1.152 х 1.059 х 1 х 1 х 1 х 1.249;

Нормативна грошова оцінка кв.м земельної ділянки під забудовою: 1651,24 грн.;

Площа земельної ділянки під забудовою: 417,00 кв.м;

Нормативна грошова оцінка земельної ділянки під забудовою: 688567,08 грн.;

Загальна площа земель: 417,00 кв.м.;

Нормативна грошова оцінка земельної ділянки: 688567,08 грн.

Оцінивши представлені докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю з наступних підстав.

Правовідносини сторін є господарськими.

Згідно ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Підстави виникнення господарських зобов'язань визначені в ст. 174 ГК України. Зокрема, господарські зобов'язання можуть виникати:

з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать;

внаслідок заподіяння шкоди суб'єкту або суб'єктом господарювання, придбання або збереження майна суб'єкта або суб'єктом господарювання за рахунок іншої особи без достатніх на те підстав;

внаслідок подій, з якими закон пов'язує настання правових наслідків у сфері господарювання.

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 175 ГК України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, що визначено ч. 2 ст. 175 ГК України.

Частинами 1-3 ст. 193 ГК України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Застосування господарських санкцій до суб'єкта, який порушив зобов'язання, не звільняє цього суб'єкта від обов'язку виконати зобов'язання в натурі, крім випадків, коли інше передбачено законом або договором, або управнена сторона відмовилася від прийняття виконання зобов'язання.

Згідно ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є:

договори та інші правочини;

завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі;

інші юридичні факти.

У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду.

В даному випадку підставою виникнення цивільних прав і обов'язків (зобов'язань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору, є договір оренди земельної ділянки від 02.01.2008р., який зареєстровано у Запорізькій регіональній філії ДП "Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах", про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 25.01.2008р. за № 39.

За змістом ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Способи захисту цивільних прав та інтересів судом передбачені у ч.2 ст.16 ЦК України.

Так, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути:

1) визнання права;

2) визнання правочину недійсним;

3) припинення дії, яка порушує право;

4) відновлення становища, яке існувало до порушення;

5) примусове виконання обов'язку в натурі;

6) зміна правовідношення;

7) припинення правовідношення;

8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди;

9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди;

10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.2 ст.20 ГК України, кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб'єктів захищаються шляхом:

визнання наявності або відсутності прав;

визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб'єктів, що суперечать законодавству, ущемлюють права та законні інтереси суб'єкта господарювання або споживачів; визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом;

відновлення становища, яке існувало до порушення прав та законних інтересів суб'єктів господарювання;

припинення дій, що порушують право або створюють загрозу його порушення;

присудження до виконання обов'язку в натурі;

відшкодування збитків;

застосування штрафних санкцій;

застосування оперативно-господарських санкцій;

застосування адміністративно-господарських санкцій;

установлення, зміни і припинення господарських правовідносин;

іншими способами, передбаченими законом.

За таких обставин, між сторонами наявний спір щодо зміни договору, який відповідно до ст. 188 ГК України, ст.11 ГПК України може вирішити господарський суд.

Відповідно до ст.1 Закону України від 06.10.1998р. N 161-XIV "Про оренду землі", оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Статтею 2 Закону України "Про оренду землі" визначено, що відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Відповідно до ч. 1 ст. 124 Земельного кодексу України, передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Згідно ст. 13 Закону України "Про оренду землі", договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до ст. 21 Закону України "Про оренду землі", орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).

Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.

Відповідно до ст. 30 Закону України "Про оренду землі", зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін.

У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору оренди землі спір вирішується в судовому порядку.

Пунктом 12 договору оренди земельної ділянки від 02.01.2008р. передбачено, що розмір орендної плати переглядається один раз на рік у разі зміни умов господарювання, передбачених договором оренди землі, зміни розмірів земельного податку, підвищення цін і тарифів, зміни коефіцієнтів індексації, визначених законодавством, погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини орендаря, що підтверджено документами, прийняття орендодавцем рішення про збільшення або зменшення орендної плати; в інших випадках, передбачених законом.

У відповідності до п. 32 Договору, зміна умов договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін.

У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору спір розглядається у судовому порядку.

За приписами ст. 188 ГК України, зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором.

Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором.

Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду.

У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Статтею 651 ЦК України також встановлено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

У відповідності до ч. 1 ст. 652 ЦК України, у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання.

Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

З моменту укладення спірного договору оренди землі законодавцем було змінено розмір нормативної грошової оцінки землі та ставки за якими обраховується розмір орендної плати.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 632 ЦК України, ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін.

У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування.

Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом.

Відповідно до ст. 13 Закону України від 03.07.1992р. N 2535-XII "Про плату за землю" (який втратив чинність з 01.01.2011р. у зв'язку з прийняттям Податкового кодексу України), підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру, а орендної плати за земельну ділянку, яка перебуває у державній або комунальній власності, - договір оренди такої земельної ділянки.

Отже, договір оренди землі від 02.01.2008р. є підставою для нарахування земельного податку.

Пунктом 1.1 статті 1 Податкового кодексу України (ПКУ) встановлено, що цей Кодекс регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до п.14.1.72, 14.1.73 ст. 14 ПКУ, земельний податок - обов'язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів (далі - податок для цілей розділу XIII цього Кодексу);

землекористувачі - юридичні та фізичні особи (резиденти і нерезиденти), яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності, у тому числі на умовах оренди.

Пунктом 14.1.147 ст. 14 ПКУ передбачено, що плата за землю - це загальнодержавний податок, який справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Згідно п.14.1.136, 14.1.137 ст. 14 ПКУ, орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов'язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (далі у розділі XIII - орендна плата);

Відповідно до ст. 274.1 ПКУ, ставка податку за земельні ділянки, нормативну грошову оцінку яких проведено, встановлюється у розмірі не більше 3 відсотків від їх нормативної грошової оцінки, а для сільськогосподарських угідь - не більше 1 відсотка від їх нормативної грошової оцінки.

274.2. Ставка податку встановлюється у розмірі не більше 12 відсотків від їх нормативної грошової оцінки за земельні ділянки, які перебувають у постійному користуванні суб'єктів господарювання (крім державної та комунальної форми власності).

Питання щодо орендної плати врегульовано ст. 288 ПКУ, а саме:

288.1. Підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки оформлений та зареєстрований відповідно до законодавства.

288.2. Платником орендної плати є орендар земельної ділянки.

288.3. Об'єктом оподаткування є земельна ділянка, надана в оренду.

288.4. Розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем.

288.5. Розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу:

288.5.1. не може бути меншою 3 відсотків нормативної грошової оцінки;

288.5.2. не може перевищувати 12 відсотків нормативної грошової оцінки.

288.6. Плата за суборенду земельних ділянок не може перевищувати орендної плати.

288.7. Податковий період, порядок обчислення орендної плати, строк сплати та порядок її зарахування до бюджетів застосовується відповідно до вимог статей 285 - 287 цього розділу.

Правові засади проведення оцінки земель, професійної оціночної діяльності у сфері оцінки земель в Україні та спрямований на регулювання відносин, пов'язаних з процесом оцінки земель, забезпечення проведення оцінки земель, з метою захисту законних інтересів держави та інших суб'єктів правовідносин у питаннях оцінки земель, інформаційного забезпечення оподаткування та ринку земель визначає Закон України від 11.12.2003р. N 1378-IV "Про оцінку земель".

Так, відповідно до ст. 1 цього Закону, нормативною грошовою оцінкою земельних ділянок є капіталізований рентний дохід із земельної ділянки, визначений за встановленими і затвердженими нормативами.

Згідно ст. 2 Закону України "Про оцінку земель", правове регулювання оцінки земель здійснюється відповідно до Конституції України, Земельного кодексу України, Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні", цього Закону, законів України, інших нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до них.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України "Про оцінку земель", залежно від мети та методів проведення оцінка земель поділяється на такі види:

бонітування ґрунтів;

економічна оцінка земель;

грошова оцінка земельних ділянок.

За приписами ч. 4, 5 ст. 5 Закону України "Про оцінку земель", грошова оцінка земельних ділянок залежно від призначення та порядку проведення може бути нормативною і експертною.

Нормативна грошова оцінка земельних ділянок використовується для визначення розміру земельного податку, державного мита при міні, спадкуванні (крім випадків спадкування спадкоємцями першої та другої черги за законом (як випадків спадкування ними за законом, так і випадків спадкування ними за заповітом) і за правом представлення, а також випадків спадкування власності, вартість якої оподатковується за нульовою ставкою) та даруванні земельних ділянок згідно із законом, орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, вартості земельних ділянок площею понад 50 гектарів для розміщення відкритих спортивних і фізкультурно-оздоровчих споруд, а також при розробці показників та механізмів економічного стимулювання раціонального використання та охорони земель.

Як вказано в ст. 13 Закону N 1378-IV, нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться, зокрема, у разі:

визначення розміру земельного податку;

визначення розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності.

Підставою для проведення оцінки земель (бонітування ґрунтів, економічної оцінки земель та нормативної грошової оцінки земельних ділянок) є рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування (ст. 15 Закону N 1378-IV).

Нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться відповідно до державних стандартів, норм, правил, а також інших нормативно-правових актів на землях усіх категорій та форм власності.

Нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться:

розташованих у межах населених пунктів незалежно від їх цільового призначення - не рідше ніж один раз на 5-7 років

Нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться юридичними особами, які є розробниками документації із землеустрою відповідно до Закону України "Про землеустрій" (ст. 18 Закону N 1378-IV).

Відповідно до ст. 20 Закону України "Про оцінку земель", за результатами нормативної грошової оцінки земельних ділянок складається технічна документація.

Дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель.

Розробники технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок зобов'язані безоплатно передавати копії матеріалів у Державний фонд документації із землеустрою.

Користування матеріалами Державного фонду документації із землеустрою здійснюється в порядку, встановленому законодавством України.

У відповідності до ч.1, 3 ст. 23 Закону України "Про оцінку земель", технічна документація з нормативної грошової оцінки земельних ділянок у межах населених пунктів затверджується відповідною сільською, селищною, міською радою.

Витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки видається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Як зазначено в ст. 14.1.125 ПКУ, нормативна грошова оцінка земельних ділянок для цілей розділу XIII, глави 2 розділу XIV цього Кодексу - капіталізований рентний дохід із земельної ділянки, визначений відповідно до законодавства центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Згідно ст. 271.1 ПКУ, базою оподаткування є:

271.1.1. нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом;

Постановою Кабінету Міністрів України від 23.03.1995р. № 213 затверджено Методику нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення та населених пунктів (в редакції постанови КМУ № 492 від 23.05.2012).

Згідно цієї Методики, нормативна грошова оцінка земельних ділянок здійснюється з метою визначення розміру земельного податку, державного мита при міні, спадкуванні та даруванні земельних ділянок згідно із законом, орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, а також під час розроблення показників та механізмів економічного стимулювання раціонального використання та охорони земель (п.1).

Інформаційною базою для нормативної грошової оцінки земель населених пунктів є їх генеральні плани та проекти планування і забудови населених пунктів, матеріали економічної оцінки території (п.2).

Дані за результатами проведення нормативної грошової оцінки земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земель, що видається територіальним органом Держземагентства за місцезнаходженням земельної ділянки у строк, що не перевищує семи робочих днів з дати надходження відповідної заяви (п.2-1).

Отже, Витяг з технічної документації щодо нормативної грошової оцінки земельної ділянки від 20.02.2015р. (Додаток до листа № 371/1 25.02.2015р.), на який позивач посилається в обґрунтування позовних вимог, наданий Головним управлінням Держземагенства у Запорізькій області в межах повноважень та відповідно до вищезазначених приписів нормативно-правових актів.

26.06.2012р. Запорізькою міською радою прийнято рішення № 37 "Про внесення змін до рішення міської ради від 27.07.2011р. № 16 "Про затвердження розмірів орендної плати за земельні ділянки певного функціонального призначення у м. Запоріжжя", згідно якому вирішено, внести зміни до рішення міської ради від 27.07.2011р. № 16 "Про затвердження розмірів орендної плати за земельні ділянки певного функціонального призначення у м. Запоріжжя" шляхом викладення в новій редакції додатка до рішення.

Також зобов'язано орендарів земельних ділянок, у яких розмір орендної плати, встановлений в договорі оренди землі, не відповідає даному рішенню або розрахований без урахування рішення міської ради від 03.03.2008р. № 79 "Про затвердження нормативної грошової оцінки земель міста Запоріжжя", укласти додаткові угоди на збільшення орендної плати.

Відповідно до ст. 144 Конституції України, рішення прийняті органом місцевого самоуправління є обов'язковими до виконання на певній території.

Відповідно до п. 2.19 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011р. № 6 "Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин", оскільки орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності є регульованою ціною, то законодавча зміна граничного розміру цієї плати є підставою для перегляду розміру орендної плати, встановленої умовами договору. При цьому надсилання відповідачеві пропозицій щодо внесення змін до договору оренди є правом, а не обов'язком позивача, тому недотримання останнім вимог частини другої статті 188 ГК України щодо надсилання іншій стороні пропозицій про зміну умов договору не позбавляє його права звернутися до господарського суду з позовом про зміну умов договору.

При перегляді рішень господарських судів з аналогічних спорів, зокрема в постанові від 04.07.2011р. по справі № 41/81пд, Верховний Суд України зазначив, що оскільки сторонами в договорі оренди передбачено можливість збільшення розміру орендної плати, а орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності є регульованою ціною, то законодавча зміна граничного розміру цієї плати є підставою для перегляду розміру орендної плати, встановленої умовами договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 111-28 ГПК України, висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 111-16 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Таким чином, нормами чинного законодавства передбачено можливість зміни умов договору за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у випадках, встановлених договором або законом.

3 % від 688567,08 грн. складає 20657,01 грн.

З огляду на вище зазначене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

Заперечення відповідача спростовуються вищенаведеним.

Зокрема, посилання представника відповідача ОСОБА_3 на те, що її довіритель ПП ОСОБА_1 не отримував від Запорізької міської ради пропозицію від 27.03.2015р. № 01/02-32/00884 "Про внесення змін до договору оренди землі", оскільки він за адресою АДРЕСА_2 не перебуває та не зареєстрований, спростовується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 002, згідно якому пропозиція від 27.03.2015р. № 01/02-32/00884 отримана особисто ОСОБА_1 16.04.2015р., що засвідчено підписом працівника поштового зв'язку.

Крім того, як вже наголошувалось судом, надсилання відповідачеві пропозицій щодо внесення змін до договору оренди є правом, а не обов'язком позивача.

Не приймаються судом і посилання відповідача на не відповідність у витягу з технічної документації щодо нормативної грошової оцінки земельної ділянки від 20.02.2015р. (Додаток до листа № 371/1 від 25.02.2015р.), наданому Головним Управлінням Держземагенства у Запорізькій області, категорії землі за функцією використання, яку визначено як "землі комерційного використання" цільовому призначенню землі, вказаному в п. 15 договору оренди землі від 02.01.2008р., як "землі житлової та громадської забудови".

Статтею 19 Земельного кодексу України землі України за основним цільовим призначенням поділені на такі категорії:

а) землі сільськогосподарського призначення;

б) землі житлової та громадської забудови;

в) землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення;

г) землі оздоровчого призначення;

ґ) землі рекреаційного призначення;

д) землі історико-культурного призначення;

е) землі лісогосподарського призначення;

є) землі водного фонду;

ж) землі промисловості, транспорту, зв'язку, енергетики, оборони та іншого призначення.

Цільове призначення земельної ділянки є більш ширшим поняттям, ніж категорії земель за функцією використання і має власну структуру та правовий режим.

Визначення земель житлової та громадської забудови вказано у ст. 38 ЗК України згідно якої до земель житлової та громадської забудови належать земельні ділянки в межах населених пунктів, які використовуються для розміщення житлової забудови, громадських будівель і споруд, інших об'єктів загального користування.

На орендованій земельній ділянці розташований магазин, тобто об'єкт загального користування.

У Витягу з технічної документації щодо нормативної грошової оцінки земельної ділянки від 20.02.2015р. (Додаток до листа № 371/1 від 25.02.2015р.), наданому ГУ Держземагенства у Запорізькій області, зазначено категорію земель за функцією використання, а саме як "землі комерційного використання".

Категорії земель за цільовим призначенням є більш ширшим поняттям, ніж категорії земель за функцією використання і має власну структуру та правовий режим.

Віднесення земель до категорії за функціональним використанням проводиться згідно з Інструкцією з заповнення державної статистичної звітності з кількісного обліку земель (форма NN 6-зем, 6а-зем, 6б-зем, 2-зем), затвердженою наказом Держкомстату України від 05.11.1998р. № 377, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 14.12.1998р. за № 788/3228, відповідно до видів економічної діяльності, зазначених у довідках, що надають юридичним особам органи державної статистики. На підставі зазначеної інформації Держземагенство застосовує відповідний коефіцієнт для розрахунку нормативної грошової оцінки.

Таким чином, категорія функціонального призначення земельної ділянки визначається уповноваженим державним органом (Держземагенством) в залежності від видів економічної діяльності, в даному випадку - відповідача. Віднесення земельної ділянки до певних категорій здійснюється на підставі даних, отриманих від органів статистики.

Щодо посилань відповідача на відсутність підпису міського голови під рішеннями Запорізької міської ради № 79 від 03.03.2008р., № 16 від 27.07.2011р., № 37 від 26.06.2012р., на які посилається позивач в обґрунтуваннях своїх вимог, суд доводить до відома, що вимоги до змісту та розташування реквізитів документів встановлені п.5 Уніфікованої системи організаційно-розпорядчої документації (ДСТУ 4163-2003), затвердженої Наказом Держспоживстандарту України 07.04.2003 року № 55.

Пунктом 5.27 цієї Уніфікованої системи встановлено, що відмітку про засвідчення копії документа складають зі слів "Згідно з оригіналом", назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії і проставляють нижче реквізиту 23.

Зазначені копії рішень Запорізької міської ради, які надані позивачем, виготовлені у відповідності до п. 5.27 Уніфікованої системи організаційно-розпорядчої документації та роздруковані з електронної бази нормативно-правових документів Запорізької міської ради. Отже, і підпису міського голови ОСОБА_6 на них бути не може.

Крім того, рішення Запорізької міської ради № 79 від 03.03.2008р., № 16 від 27.07.2011р., № 37 від 26.06.2012р. були оприлюднені в засобах масової інформації, а саме в газеті "Запорізька січ", як того вимагають норми діючого законодавства (ст. 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", тобто такі рішення визнаються таким, що в ступили у законну силу.

Клопотання відповідача про зупинення провадження у справі від 20.10.2015р., 22.10.2015р. до вирішення адміністративної справи № 808/8350/15 та до вступу рішення в адміністративній справі в законну силу, задоволенню не підлягають.

В обґрунтування клопотання відповідач посилається на те, що станом на час розгляду справи у Запорізькому окружному адміністративному суді розглядається справа № 808/8350/15 за позовом ПП ОСОБА_1 до ГУ Держземагенства у Запорізькому районі Запорізької області про визнання дій протиправними та скасування Витягу з технічної документації щодо нормативної грошової оцінки земельної ділянки від 20.02.2015р.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 19.10.2015р. відкрито провадження в адміністративній справі № 808/8350/15, справу до розгляду в засіданні суду призначено на 02.11.2015р. об 11 год. 00 хв.

Як вважає відповідач, у випадку задоволення його позовних вимог у адміністративній справі № 808/8350/15 та скасування Витягу з технічної документації щодо нормативної грошової оцінки земельної ділянки від 20.02.2015р. № 371/1, це буде підставою для відмови у задоволенні позовних вимог Запорізької міської ради по справі № 908/4905/15, оскільки пункти 5 та 9 договору оренди землі від 02.01.2008р., змінити які позивач просить суд, виклавши їх у запропонованій редакції, ґрунтуються на інформації, яка викладена у Витягу з технічної документації щодо нормативної грошової оцінки земельної ділянки від 20.02.2015р. № 371/1.

Таким чином, відповідач вважає, що розгляд справи № 908/4905/15 є неможливим до прийняття Запорізьким окружним адміністративним судом рішення у справі № 808/8350/15 та до вступу рішення в адміністративній справі в законну силу.

Відповідно до ч. 1 ст. 79 ГПК України, господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом, а також у разі звернення господарського суду із судовим дорученням про надання правової допомоги до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави.

Суд вважає, що розгляд Запорізьким окружним адміністративним судом справи № 808/8350/15 не перешкоджає розгляду спору по справі № 908/4905/15, оскільки визначення категорії земель за цільовим призначенням провадиться згідно норм Земельного кодексу України, а визначення категорії земель за функцією використання провадиться згідно Інструкції з заповнення державної статистичної звітності з кількісного обліку земель.

Відповідачем не доведено жодним доказом те, що дії ГУ Держземагенства у Запорізькому районі Запорізької області при складенні Витягу з технічної документації щодо нормативної грошової оцінки земельної ділянки від 20.02.2015р. (Додаток до листа № 371/1 від 25.02.2015р.), були протиправними.

На даний час вказаний Витяг є чинним.

Суд звертає увагу також на те, що Витяг з технічної документації щодо нормативної грошової оцінки земельної ділянки складений 20.02.2015р., направлявся відповідачу та вручений ПП ОСОБА_1 особисто ще 16.04.2015р.

Проте, оскаржений цей Витяг відповідачем лише 08.10.2015р. (майже через півроку).

Господарський суд також враховує, що права відповідача в будь-якому випадку не будуть порушені, оскільки у разі задоволення його позовних вимог та вступу рішення у адміністративній справі № 808/8350/15 в законну силу, ПП ОСОБА_1 набуде права звернутися до господарського суду Запорізької області з заявою про перегляд судового рішення у справі № 908/4905/15 за нововиявленими обставинами.

Відповідно до вимог ст. 44, 49 ГПК України, судові витрати покладаються на відповідача повністю, оскільки відповідач безпідставно ухилявся від прийняття пропозиції позивача щодо зміни умов договору.

Керуючись ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Змінити пункти 5 та 9 договору оренди землі від 02.01.2008р., зареєстрованого 25.01.2008р. за № 39, укладеного між Запорізькою міською радою (69105, м. Запоріжжя, пр. Леніна, 206, ідентифікаційний код 38025409) та Приватним підприємцем ОСОБА_1 (69096, АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки фізичної особи - платника податків НОМЕР_1) щодо земельної ділянки площею 0,0417 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3, надана для розташування магазину, виклавши їх в наступній редакції:

"5. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить: 688567 (шістсот вісімдесят вісім тисяч п'ятсот шістдесят сім) грн. 08 коп. в цінах 2015 року";

"9. Орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі та в розмірі 20657 (двадцять тисяч шістсот п'ятдесят сім) грн. 01 коп., що складає 3 % від нормативної грошової оцінки землі за календарний рік в цінах 2015 року".

3. Стягнути з Приватного підприємця ОСОБА_1 (69096, АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки фізичної особи - платника податків НОМЕР_1) на користь Запорізької міської ради (69005, м. Запоріжжя, пр-т. Леніна, 206, ідентифікаційний код 04053915) 1218 (одну тисячу двісті вісімнадцять) грн. 00 коп. витрат на судовий збір.

4. Повне рішення складено 02.11.2015р.

Суддя В.М. Соловйов