ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

27 жовтня 2015 р. Справа № 918/1045/15

Господарський суд Рівненської області у складі головуючого - судді Торчинюка В.Г., розглянувши матеріали справи

за позовом: Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

до відповідача: Рівненський державний гуманітарний університет

про стягнення заборгованості в сумі 20 962 грн. 13 коп.

В засіданні приймали участь:

від позивача: Ященко Р.Ю. за довіреністю від 13 травня 2014 року № 14 - 135;

від відповідача: Якубець К.М. за довіреністю від 6 жовтня 2015 року № 01-09/843.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач - Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернувся до господарського суду Рівненської області з позовною заявою до відповідача Рівненського державного гуманітарного університету, в якій просить суд стягнути заборгованість в сумі 20 962 грн. 13 коп., з яких: 15 885 грн. 83 коп. основного боргу, 1 175 грн. 26 коп. пені, 1 112 грн. 01 коп. сім відсотків штрафу, 778 грн. 32 коп. 3% річних та інфляційних втрат у розмірі 2 010 грн. 72 коп.

Ухвалою суду від 4 вересня 2015 року порушено провадження по справі № 918/1045/15, розгляд якої призначено на 15 вересня 2015 року.

Ухвалою суду від 15 вересня 2015 року розгляд справи відкладено на 29 вересня 2015 року.

Ухвалою суду від 23 вересня виправлено описку, допущену в ухвалі суду від 15 вересня 2015 року та відкладено розгляд даної справи на 6 жовтня 2015 року.

У судовому засіданні 6 жовтня 2015 року було оголошено перерву до 20 жовтня 2015 року.

6 жовтня 2015 року через відділ канцелярії та документального забезпечення суду уповноважений представник відповідача подав відзив на позовну заяву від 6 жовтня 2015 року, в якому зазначає, що позовні вимоги позивача не відповідають фактичним обставинам, викладеним у позові, оскільки невиконання відповідачем своїх зобов'язань сталося не з вини Рівненського державного гуманітарного університету. Університет посилався на те, що всупереч вимогам діючого законодавства позивач не дотримався норми та не відкрив в установах уповноважених банків поточні рахунки зі спеціальним режимом використання для зарахування коштів, що надходять як плата за спожитий природний газ від відповідних категорій споживачів (підтверджується листом Національної комісії, що здійснює регулювання у сфері енергетики від 20 лютого 2013 року за вих. № 1338/16/47-13, а.с. 62).

Так, відповідач зазначив, що був позбавлений можливості розрахуватись за поставлений газ, тому, на думку відповідача, його вина у несвоєчасному виконанні зобов'язання відсутня, як і відсутні підстави для стягнення штрафних санкцій.

У судовому засіданні 20 жовтня 2015 року було оголошено перерву до 27 жовтня 2015 року.

22 жовтня 2015 року через відділ канцелярії та документального забезпечення суду уповноважений представник відповідача подав додаткові пояснення, в додатках до яких долучив докази, які на думку останнього підтверджують викладені факти у відзиві на позовну заяву.

27 жовтня 2015 року через відділ канцелярії та документального забезпечення суду уповноважений представник позивача подав пояснення по даній справі, які на думку останнього підтверджують викладені факти у позовній заяві.

У судовому засіданні 27 жовтня 2015 року уповноважений представник позивача підтримав вимоги, викладені у позовній заяві, та наполягав на їх задоволенні.

Представник відповідача у судовому засіданні 27 жовтня 2015 року визнав основний борг в повному обсязі, проте в частині стягнення з останнього пені, 3% річних, 7% штрафу та інфляційних втрат просив суд відмовити.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд -

ВСТАНОВИВ:

22 жовтня 2012 року між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (надалі - Продавець) та Рівненським державним гуманітарним університетом (надалі - Покупець) укладено договір купівлі-продажу природного газу № 53-ТЕ-28 (надалі договір, а.с. 11-16), відповідно до умов якого Продавець зобов'язався передати у власність Покупця у 2012 році природний газ, ввезений на митну територію України ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, а Покупець прийняти та оплатити поставлений природний газ на умовах даного договору (пункт 1.1. договору).

Газ, що продається за цим договором, використовується відповідачем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням (пункт 1.2 договору).

Відповідно до пункту 3.1 договору Продавець передає Покупцю газ у пунктах приймання - передачі газу на вхідній запірній/відключаючій арматурі Покупця.

Приймання-передача газу, переданого Продавцем Покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу (пункт 3.3 договору). Не пізніше 5-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, Покупець зобов'язався надати Продавцеві підписані та скріплені печатками відповідача та газотранспортного підприємства три примірники акта приймання-передачі газу, у якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу, його фактична ціна та вартість. Продавець не пізніше 8-го числа зобов'язався повернути відповідачу та газотранспортному підприємству по одному примірнику оригіналу акта, підписаного уповноваженим представником та скріпленого печаткою, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта. Акти є підставою для остаточних розрахунків між сторонами (пункт3.4 договору).

Умовами пункту 6.1 договору сторони погодили порядок розрахунків, а саме: оплата за газ здійснюється відповідачем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця наступного за місяцем поставки газу.

Цей договір набуває чинності з дати його підписання уповноваженими представниками та скріплення їх підписів печатками Сторін, поширює дію на відносини, що фактично склалися Сторонами з 1 серпня 2012 року і діє в частині поставки газу до 31 грудня 2012 року, а в частині розрахунків - до повного їх здійснення (пункт 11.1. договору).

Оригінал договору від 22 жовтня 2012 року № 53 - ТЕ - 28 купівлі-продажу природного газу було оглянуто судом в судовому засіданні 20 жовтня 2015 року, про що є відповідний запис у протоколі судового засідання від 20 жовтня 2015 року № 918/1045/15.

Вказана угода підписана уповноваженими представниками сторін та скріплена печатками цих суб'єктів господарювання.

Статтею 204 ЦК України презумується правомірність правочину.

На час розгляду справи доказів недійсності чи розірвання Договору від 22 жовтня 2012 року № 53 - ТЕ - 28 купівлі-продажу природного газу, зокрема відповідних судових рішень з цього приводу, господарському суду не надано.

Судом встановлено, позивач на виконання умов договору протягом жовтня-грудня 2012 року поставив відповідачу природний газ в об'ємі 12,134 тис.куб.м. на загальну суму 15 885 грн. 83 коп. Факт поставки газу підтверджується актами приймання-передачі природного газу, підписаними представниками сторін без будь-яких зауважень та заперечень (а.с. 18 - 20).

Про належне виконання позивачем своїх зобов'язань за цим договором щодо поставки газу також свідчить відсутність з боку відповідача претензій та повідомлень про порушення постачальником умов даної угоди.

Про належне виконання позивачем своїх зобов'язань за цим договором щодо поставки газу також свідчить відсутність з боку Рівненського державного гуманітарного університету претензій та повідомлень про порушення постачальником умов даної угоди, що також не заперечувалось уповноваженим представником відповідача у судових засіданнях.

Відтак, станом на момент звернення позивача з позовом до суду заборгованість відповідача за договором складає 15 885 грн. 83 коп.

Факт наявності заборгованості на вказану суму підтверджується належними доказами, наявними у справі.

Частинами 1 та 2 статті 509 ЦК України встановлено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За частиною 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до частини 1 статті 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом (стаття 43 Господарського процесуального кодексу України).

Враховуючи вказані обставини та те, що відповідач не надав суду доказів на підтвердження сплати ним заборгованості перед позивачем за поставлений природний газ у жовтні - грудні 2012 року в сумі 15 885 грн. 83 коп., суд дійшов висновку, що позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

Що стосується позовних вимог в частині стягнення з відповідача 1 175 грн. 26 коп. пені, 1 112 грн. 01 коп. 7% штрафу, 778 грн. 32 коп. 3% річних та 2 010 грн. 72 коп. інфляційних втрат за неналежне виконання відповідачем зобов'язань за договором купівлі-продажу природного газу від 22 жовтня 2012 року № 53 - ТЕ-28 суд встановив наступне.

Суд вважає обґрунтованими посилання відповідача на те, що позивачем не були своєчасно відкриті спеціальні рахунки, що позбавило можливості відповідача здійснити своєчасно розрахунки за отриманий за договором природний газ.

Згідно пунктів 2-4 Постанови Кабінету Міністрів України від 03 грудня 2008 року № 1082 "Питання удосконалення схем розрахунків за використану електроенергію та природний газ" плата за теплову енергію від усіх категорій споживачів зараховується виключно на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за використаний природний газ комунальними підприємствами теплоенергетики, тепловими електростанціями, теплоелектроцентралями, котельнями та іншими суб'єктами господарювання, які провадять діяльність, пов'язану з постачанням теплової енергії, крім підприємств, що належать до системи автономного та децентралізованого теплопостачання.

Визначено уповноваженими банками, які обслуговують поточні рахунки із спеціальним режимом використання підприємств теплоенергетики та їх відокремлених підрозділів, Відкрите акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" та Публічне акціонерне товариство акціонерний банк "Укргазбанк" (далі - уповноважений банк).

Затверджено Порядок відкриття поточних рахунків із спеціальним режимом використання для зарахування коштів, що надходять як плата за послуги з теплопостачання, та проведення розрахунків за спожитий природний газ, що додається.

Відповідно до пункту 1, 3, 6, 7 Порядку відкриття поточних рахунків із спеціальним режимом використання для зарахування коштів, що надходять як плата за послуги з теплопостачання, та проведення розрахунків за спожитий природній газ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 грудня 2008 року № 1082 суб'єкти господарювання, що провадять діяльність, пов'язану з постачанням теплової енергії (далі - підприємства теплоенергетики), та їх відокремлені підрозділи відкривають у десятиденний строк з дати набрання чинності цією постановою в установах ВАТ "Державний ощадний банк України" та ПАТ АБ "Укргазбанк" (далі - уповноважений банк) поточний рахунок із спеціальним режимом використання для зарахування коштів, що надходять як плата за послуги з теплопостачання, в порядку, визначеному Національним банком.

Базовий норматив відрахування коштів та норматив відрахування коштів, скоригований Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" з урахуванням розрахунків підприємств теплоенергетики за природний газ, спожитий у попередніх періодах, оформлюються як реєстр нормативів відрахування коштів, що надходять від усіх категорій споживачів теплової енергії на поточні рахунки із спеціальним режимом використання, який подається щомісяця до 10 числа поточного місяця до Мінрегіону разом з документами, зазначеними у пункті 2 цього Порядку.

Усі категорії споживачів теплової енергії сплачують вартість отриманих ними послуг з теплопостачання шляхом перерахування коштів на поточні рахунки із спеціальним режимом використання, відкриті в установах уповноваженого банку.

У разі коли в платіжному дорученні/касовому документі споживача теплової енергії реквізити рахунка одержувача коштів за теплову енергію не відповідають реквізитам спеціального рахунка, відкритого підприємством теплоенергетики або його відокремленим підрозділом в уповноваженому банку, установа, що приймає платіжний документ (установа банку, підприємство поштового зв'язку або орган Казначейства) повертає такий документ без виконання визначених у ньому вимог з надісланням відповідного повідомлення споживачеві.

Згідно пункту 54.2 "Переліку поточних рахунків із спеціальним режимом використання, відкритих в установах ПАТ "Державний ощадний банк України" гарантованими постачальниками та їх структурними підрозділами, а також підприємствами, що здійснюють продаж природного газу гарантованим постачальникам, для зарахування коштів, що надходять за спожитий газ від усіх категорій споживачів", затвердженого постановою НКРЕ від 23 січня 2012 року № 37, таким рахунком позивача для зарахування коштів, що надходять за спожитий природний газ від бюджетних установ є поточний рахунок № 21 в ГОУ АТ "Ощадбанк", МФО 300465.

Судом встановлено, що під час укладання спірного договору позивачем у договорі було вказано інший рахунок № 1 в ГОУ АТ "Ощадбанк", МФО 300465, що унеможливило проведення відповідачем розрахунків за отриманий природний газ.

Судом вбачається, що відповідач неодноразово звертався на адресу позивача та інших установ (а.с. 56 - 72), які є компетентними у даній сфері діяльності та просив вжити заходи, щодо відкриття рахунків зі спеціальним режимом використання, а також з пропозицією укласти додаткову угоду до договору з метою приведення його у відповідність до вимог чинного законодавства в частині реквізитів поточного рахунку (а.с. 60).

Проте, зазначені листи залишені позивачем без відповіді та задоволення.

Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідач вчинив всі залежні від нього дії для належного виконання умов договору в частині оплати вартості природного газу, однак внаслідок незалежних від нього обставин був позбавлений можливості вчасно розрахуватись за поставлений позивачем природний газ.

За приписами частини 1 статті 613 Цивільного кодексу України кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов'язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов'язку.

Боржник за грошовим зобов'язанням не сплачує проценти за час прострочення кредитора (частина 4 статті 613 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 614 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи вищевикладене, та те, що відповідач як боржник довів, що він зробив всі залежні від нього дії для належного виконання ним свого обов'язку щодо оплати заборгованості, суд дійшов висновку, що в діях відповідача не має вини в порушенні виконання грошового зобов'язання, а тому позовні вимоги в частині стягнення 1 175 грн. 26 коп. пені, 1 112 грн. 01 коп. 7% штрафу, 778 грн. 32 коп. 3% річних та 2 010 грн. 72 коп. інфляційних втрат є безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають.

За таких обставин, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог в частині стягнення суми основного боргу в розмірі 15 885 грн. 83 коп.

За частиною 1 статті 49 ГПК України витрати по сплаті судового збору у спорах, що виникають при виконанні договорів, покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Виходячи з викладеного та керуючись статтями 32-34, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Рівненського державного гуманітарного університету (33028, Рівненська область, місто Рівне, вулиця Степана Бандери, будинок 12, ідентифікаційний код: 25736989) на користь Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" (01001, місто Київ, вулиця Богдана Хмельницького, будинок 6, ідентифікаційний код: 20077720) 15 885 (п'ятнадцять тисяч вісімсот вісімдесят п'ять) грн. 83 коп. основного боргу, а також 1 384 (одна тисяча триста вісімдесят чотири) грн. 56 коп. судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. В задоволенні позовних вимог в частині стягнення 1 175 грн. 26 коп. пені, 1 112 грн. 01 коп. 7% штрафу, 778 грн. 32 коп. 3% річних, 2 010 грн. 72 коп. інфляційних втрат та 442 грн. 43 коп. судового збору відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено "28" жовтня 2015 року

Суддя Торчинюк В.Г.