ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

23.09.2015 Справа № 905/942/15 Господарський суд Донецької області, у складі судді Огороднік Д.М.,розглянувши матеріали

за позовом Товариства з додатковою відповідальністю «Трубопроволочна компанія»
доSTEEL INTERNATIONAL GROUP LLP
стягнення 2189134,53 рос. рубл.
Представники сторін: від позивача: не зявився; від відповідача: не зявився;
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд господарського суду Донецької області передані позовні вимоги Товариства з додатковою відповідальністю «Трубопроволочна компанія» до STEEL INTERNATIONAL GROUP LLP про стягнення 2189134,53 рос. рубл.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач неналежним чином виконав умови договору №SI-TWC/R-2015 від 11.03.2015 в частині поставки товару.

На підтвердження вказаних обставин, позивач надав належним чином завірені копії: договору поставки №SI-TWC/R-2015 від 11.03.2015, додаткової угоди до договору, специфікації №1, платіжних доручень в іноземній валюті, рахунку на оплату, претензії.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі.

В судове засідання призначене на 03.09.2015 зявився представник відповідача, ОСОБА_1, який діє на підставі довіреності, копія якої є в матеріалах справи. Представник відповідача підтримав раніше поданий, через канцелярію суду, відзив на позовну заяву. У відзиві на позовну заяву, відповідач зазначає про невиконання ним умов договору поставки №SI-TWC/R-2015 від 11.03.2015 та не поставку товару позивачу. Відповідач підтверджує наявність заборгованості та вказує не можливість повернути отримані від позивача кошти.

Відповідачем до матеріалів справи, поданий нотаріально засвідчений переклад витягу з реєстру компаній Англії та Уельсу на відповідача.

Як вбачається з матеріалів справи та зі змісту позовних вимог, даний спір виник у звязку з неналежним виконанням продавцем своїх зобовязань по контракту №SI-TWC/R-2015.

Згідно розділу 10 контракту (з урахуванням додаткової угоди від 11.03.2015) всі спори, розбіжності або вимоги, які виникають з цього контракту або у звязку з ним, у тому числі які стосуються його виконання, порушення, припинення та недійсності, підлягають розгляду у господарському суді на території та із застосуванням законодавства країни за місцезнаходженням позивача.

Згідно п.п. 1 п. 1 ст. 76 Закону України "Про міжнародне приватне право" суди можуть приймати до свого провадження і розглядати, будь-які справи з іноземним елементом якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України, крім випадків, передбачених у статті 77 цього Закону.

Відповідно до ст. 123 Господарського процесуального кодексу України, іноземні суб'єкти господарювання мають такі самі процесуальні права і обов'язки, що і суб'єкти господарювання України, крім винятків, встановлених законом або міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Згідно ст. 124 Господарського процесуального кодексу України, підсудність справ за участю іноземних суб'єктів господарювання визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Враховуючи викладене, умови п. 10. Контракту з урахуванням додактової угоди, а також те, що позивач знаходиться за адресою: м. Красноармійськ, то дана справа підвідомча та підсудна господарському суду Донецької області.

Представник сторін клопотання щодо фіксації судового процесу не заявляли, у звязку з чим, розгляд справи здійснювався без застосуванням засобів технічної фіксації судового процесу у відповідності до статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані позивачем та відповідачем документи і матеріали, заслухавши їх пояснення позивача, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд

В С Т А Н О В И В:

11.06.2015 між Фірмою STEEL INTERNATIONAL GROUP LLP, як продавцем (відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Трубопроволочна компанія», як покупцем (позивач) підписаний контракт №SI-TWC/R-2015, відповідно до умов якого продавець зобовязується продати, а покупець зобовязується купити металопродукцію. Асортимент, кількість, ціна та технічні умови та інші вимоги до товару, строки та умови поставки вказуються в специфікаціях, які є невідємною частиною контракту.

11.03.2015 між позивачем та відповідачем підписана специфікація №1 до контракту, відповідно до умов якої: позивач зобовязався поставити відповідачу товар на умовах 100% попередньої оплати на загальну суму 2 600 000,00 рос. рубл. на умовах поставки: DAF Соловей, строк поставки: березень червень 2015.

18.03.2015 між позивачем та відповідачем підписана додаткова угода №1 до специфікації №1 від 11.03.2015, в якій сторони внесли зміни щодо обєму та вартості поставки, а саме поставка товару здійснюється на загальну суму 2189134,53 рос. рубл., та внесли зміни щодо строку поставки, а саме з 20.03.2015-30.04.2015.

На виконання умов договору, відповідач виставив позивачу рахунок- проформу від 11.03.2015 №SI-TWC/R-2015-1 на суму 2 600 000,00 рос. рубл..

Позивач платіжними дорученнями від 11.03.2015 перерахував на рахунок для відповідача 889134,53 рос. рубл., від 18.03.2015 перерахував на рахунок для відповідача 1300000,00 рос. рубл., всього на загальну суму 2189134,53 рос. рубл.

Як зазначає позивач, відповідач товар у строк передбачений договором, а саме до 30.04.2015, не поставив, у звязку з чим позивач звернувся до відповідача з претензію від 05.05.2015, яка отримана відповідачем 15.05.2015 про повернення попередньої оплати.

Проте станом на теперішній час відповідач свої зобовязання не виконав, товар у строк не поставив, кошти на вимогу позивача не повернув. Вказані обставини повністю підтверджені відповідачем.

Оцінивши зміст зазначеної угоди, з якої виникли цивільні права та обов'язки сторін, суд дійшов висновку, що укладений правочин за своїм змістом та правовою природою є договором поставки, який підпадає під правове регулювання норм ст. 712 Цивільного кодексу України та ст.ст. 264-271 Господарського кодексу України. В частині, що не суперечить договору, до вказаного правочину також застосовуються норми Цивільного кодексу України, які регулюють правила купівлі-продажу (ст.ст. 655-697 Цивільного кодексу України).

Статтею 712 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Як визначено положеннями ст. 526 Цивільного кодексу України та ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до умов укладеного договору.

При цьому, приписи ч.7 ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 525 Цивільного кодексу України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов'язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами ст. 629 Цивільного кодексу України щодо обов'язковості договору для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму п.1. ст. 655 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч. 2 ст. 693 Цивільного кодексу України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Судом встановлено, що умовами договору сторонами чітко погоджений строк протягом якого відповідач зобов'язаний поставити позивачу товар, а саме до 30.04.2015 року. Відповідач товар не поставив.

Згідно вказаних норм закону у позивача виникає альтернативне право вимагати передання оплаченого товару або вимагати повернення суми попередньої оплати, що в свою чергу породжує альтернативні обов'язки у відповідача.

Отже, волевиявлення щодо обрання одного з варіантів вимоги покупця має бути вчинено ним в активній однозначній формі такої поведінки, причому доведеної до продавця.

Статті 670 та 693 Цивільного кодексу України як спеціальні норми закону не встановлюють строку виконання грошового зобов'язання по поверненню передоплати за товар у правовідносинах купівлі-продажу (поставки).

Вказаними нормами Цивільного кодексу України передбачається можливість виникнення обов'язку постачальника повернути попередню оплату, але тільки за наявності факту порушення ним строку поставки товару та пред'явлення покупцем вимоги постачальнику повернути сплачені кошти.

Як встановлено судом вище, позивач звернувся до відповідача з вимогою від 05.05.2015, яка отримана відповідачем 15.05.2015, повернути суму попередньої оплати у розмірі 2189134,53 рос. рубл.

Відповідач вимоги позивача не виконав, кошти на теперішній час не повернув, наявність заборгованості визнає.

За таких обставин, позовні вимоги про стягнення суми попередньої оплати у розмірі 2189134,53 рос. рубл. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Судом враховано, що абзацом другим пункту 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року за № 14 "Про судове рішення у цивільній справі" передбачено, що у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення, суд зазначає, що станом на 23.09.2015 заборгованість в сумі 2189134,53 рос. руб. за офіційним курсом НБУ (http://www.bank.gov.ua; 3,2850 грн. за 10 рос. рублів) на цю дату складає 719130,69 грн. Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті з правовідносин, які виникли при здійсненні валютних операцій, у випадках і в порядку, встановлених законом (частина друга статті 192 ЦК, частина третя статті 533 ЦК; Декрет Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року N 15-93 "Про систему валютного регулювання і валютного контролю").

Враховуючи те, що боржником за позовом є особа нерезидент України, то задоволення позовних вимог можливе шляхом стягнення іноземною валюти, а саме російських рублів.

Статтею 3 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що мова господарського судочинства визначається статтею 14 Закону України "Про засади державної мовної політики".

Відповідно до ст. 14 Закону України "Про засади державної мовної політики" судові документи складаються державною мовою.

За таких обставин, рішення по справі складено українською мовою.

Згідно ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Судовими доказами, за визначенням ст.ст. 32-36 Господарського процесуального кодексу України, слід вважати документи, які можуть підтвердити або спростувати обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді всіх обставин справи. Ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Беручи до уваги викладене суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Судовий збір, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, підлягають стягненню з відповідача у розмірі 16987,68грн., (станом на день звернення позивача до суду (15.07.2015) курс рос. рубл. НБУ був 3,8800 грн., отже евівалент суми 2189134,53 рос. рубл. становив 849384,14 грн.*2% =16987,68 грн.).

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 44, 49, ст.ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Steel International Groop LLP (139 Kingston Road, Wimbledon, London, SW19 1LT, Великобританія Partnership №ЩС348698) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Трубопроволочна компанія» (85300 Донецька обл., м.Красноармійськ, вул. Леніна, 111, оф.1, ) попередню оплату у розмірі 2189134 (два мільйони сто вісімдесят дев"ять тисяч сто тридцять чотири) рос. рубл. 53 коп. (еквівалент у гривнях на адату ухвалення рішення 719130,69 грн. ), судовий збір у розмірі 16987 (шістнадцять тисяч дев»ятсот вісімдесят сім) грн. 68 коп.

3. Повернути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Трубопроволочна компанія» (85300 Донецька обл., м.Красноармійськ, вул. Леніна, 111, оф.1, ) надмірно сплачений судовий збір у розмірі 8 (вісім) грн. 32 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня складення повного рішення та може бути оскаржене в порядку та у строки, визначені Господарським процесуальним кодексом України.

Суддя Д.М. Огороднік

Дата складення повного рішення 24.09.2015.