номер провадження справи 5/98/15
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.10.2015 Справа № 908/4651/15

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю МІК (69006, Запорізька область, м. Запоріжжя, вул. Північне шосе, 69-а)

До відповідача: Публічного акціонерного товариства Запорізький завод феросплавів (69035, Запорізька область, м. Запоріжжя, вул. Діагональна, 11)

про стягнення 91 974, 03 грн.

Суддя Проскуряков К.В.

Представники сторін:

Від позивача: не зявився

Від відповідача: ОСОБА_1, довіреність № 18-157 від 23.12.2014

СУТНІСТЬ СПОРУ:

19.08.2015 до господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю МІК до Публічного акціонерного товариства Запорізький завод феросплавів про стягнення 91 974, 03 грн.

Ухвалою суду від 19.08.2015 позовну заяву прийнято до розгляду та порушено провадження у справі №908/4651/15, справі присвоєно номер провадження 5/98/15, розгляд якої призначено на 21.09.2015. У судовому засіданні оголошувалась перерва. У судовому засіданні 19.10.2015 судом оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

За письмовим клопотанням представника відповідача розгляд справи відбувався без фіксації судового процесу за допомогою технічних засобів.

Позивач у судове засідання 19.10.2015 не зявився, про причини неявки суд не повідомив. Про дату, час та місце призначеного судового засідання був повідомлений своєчасно та належним чином у судовому засіданні 21.09.2015. Клопотань про розгляд справи без уповноваженого представника позивача або про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило. Документи, витребувані судом у судовому засіданні 21.09.2015 не надано. Неможливість виконання вимог суду не обґрунтував.

Наявні матеріали справи дозволяють розглянути справу по суті.

Відповідач підтримав доводи, викладені у відзиві на позовну заяву від 17.09.2015 №18/044, відповідно до якого просить суд в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

В п. 3.9.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 зазначено, що у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

З огляду на положення ст. 69 ГПК України, відповідно до якої спір має бути вирішено господарським судом у строк не більше двох місяців від дня одержання позовної заяви. Позовна заява надійшла до господарського суду Запорізької області 19.08.2015, тобто кінцевий строк розгляду справи 19.10.2015. Сторонами не було надано клопотання про продовження строку розгляду справи в порядку ч. 3 ст. 69 ГПК України. Суд вважає за можливе розглянути справу по суті.

Розглянувши та дослідивши матеріали справи, заслухавши представника відповідача, суд

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язань. Аналогічні норми містяться в ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України.

Відповідно до загальних умов виконання зобовязань, встановлених ст. 526 ЦК України, зобовязання повинно виконуватися належним чином згідно з умовами договору.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Договір, укладений сторонами з дотримання вимог, необхідних для чинності правочину, у тому числі відповідно до чинних нормативно-правових актів, має обов'язкову силу для сторін. Будучи пов'язаними взаємними правами та обов'язками (зобов'язаннями), сторони не можуть в односторонньому порядку відмовлятись від виконання зобов'язання.

Як вбачається з матеріалів справи, 09.01.2014 між Товариством з обмеженою відповідальністю «МІК» (далі - постачальник) та Публічним акціонерним товариством «Запорізький феросплавний завод» (далі - покупець) було укладено договір постачання №84 (далі договір з усіма змінами, додатками та доповненнями), відповідно до п. 1.1. якого постачальник зобовязується в порядку та на умовах, визначених цим договором, поставити, а покупець прийняти та оплатити продукцію (далі - товар), в асортименті та за цінами, вказаними у додатках та додаткових угодах до цього договору, які є його невідємними частинами.

Пунктами 2.2., 2.3. договору передбачено, що ціна на узгоджений обсяг та період поставки товару вказується у додатках та додаткових угодах до цього договору.

Загальна сума договору на момент його складання становить 72 814, 20 грн., з урахуванням ПДВ. Сума договору збільшується на суму наступної (наступних) поставки (поставок) товару шляхом підписання додаткових угод до цього договору, які є його невідємною частиною.

Відповідно до п.п. 4.1.1, 4.1.5. 4.1.7. договору постачальник зобовязаний разом з поставкою товару надати покупцеві наступні оригінали документів, оформлені державною мовою:

Рахунок накладну на відпуск товару, оформлені відповідно до вимог п. 2.4. «Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку» від 24.05.1995 № 88;

Податкову накладну, оформлену відповідно до вимог ст.ст. 187, 201 Податкового кодексу України, «Порядку заповнення податкових накладних» № 1379 від 01.11.2011;

Сертифікат якості виробника товару (на українській мові або на мові країни-виробника, завірений печаткою постачальника);

Копію сертифіката погодження товару СТІ на мові країни-виробника, завірену печаткою постачальника (у разі необхідності);

У разі, якщо товар підлягає сертифікації гігієнічний, екологічний сертифікат (оригінали або належним чином завірені копії);

Товарно-транспортну накладну (ТТН) форми N 1-ТН, затверджений наказом Міністерства інфраструктури України «Про затвердження Змін до Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні» від 05.12.2013 № 983.

У разі, якщо постачальник є виробником товару, надавати покупцю оригінал сертифікату якості. У разі, якщо постачальник не є виробником товару, то він надає покупцю завірену копію сертифікату якості виробника товару.

У разі поставки підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України надати документи, за якими можливо ідентифікувати походження товару (сертифікат якості, сертифікат походження, паспорт, ВМК тощо); оформити податкові накладні із зазначенням коду товару згідно з УКТ ЗЕД.

У випадках, передбачених законодавством України, зареєструвати податкову накладну в Єдиному державному реєстрі податкових накладних, а саме якщо сума ПДВ перевищує 10 тисяч гривень та/або податкова накладна оформлена на поставку підакцизних товарів та товарів, які ввозяться на митну територію України, незалежно від розміру суми ПДВ в одній податковій накладній.

Пунктами 5.1., 5.2. договору передбачено, що покупець здійснює оплату за цим договором постачання шляхом оформлення на адресу постачальника гарантованого платежу за датою виконання у майбутньому.

Гарантований платіж з датою виконання у майбутньому (далі - ГП) фінансовий інструмент ПАТ КБ «Приватбанк», який гарантує одержувачу оплату коштів від платника в зазначену у гарантованому платежу дату.

Дата відправки ГП дата створення і підписання електронного цифрового підпису (ЕЦП) гарантованого платежу в Інтернет-банку Приват-24.

Дата виконання ГП дата зарахування безготівкових коштів на поточний рахунок постачальника.

Гарантійний лист електронний документ, що формується одночасно з гарантованим платежем, який містить в собі гарантійний лист від імені ПАТ КБ «Приватбанк», що гарантує обовязкове зарахування грошових коштів на зазначену в гарантованому платіж дату.

Покупець відправляє ГП на адресу постачальника.

Дата відправки ГП на 7-й календарний день за фактичну кількість поставленого товару за умовами виконання постачальником п. 4.1.1, 4.1.5. 4.1.7. цього договору.

Дата виконання ГП 38-й календарний день від дати відправки ГП.

Пунктом 8.4. договору передбачено, що у разі порушення постачальником будь-якого зі своїх зобовязань за договором, в т.ч. недопоставки або прострочення поставки товару постачальником в терміни, обумовлені умовами цього договору, покупець має право в односторонньому порядку відмовитись від виконання своїх зобовязань за договором та/або розірвати його.

Позивач просить суд стягнути з відповідача суму основного боргу у розмірі 64 894,07 грн., втрати від інфляції у розмірі 25 643,26 грн. та 3 % річних у розмірі 1 439,70 грн.

На підтвердження факту поставки та отримання відповідачем товару позивачем надано видаткові накладні на суму 67 027,71 грн. та довіреності, які містяться в матеріалах справи (а.с. 14 - 20).

Також в матеріалах справи містяться рахунки-фактури на суму 76 276, 71 грн., які не підписані уповноваженою особою, а містять лише відбиток печатки позивача (а.с.50 - 57).

Відповідно до п. 4.1.1. договору постачальник зобовязаний разом з поставкою товару надати покупцеві наступні оригінали документів, оформлені державною мовою:

Рахунок накладну на відпуск товару, оформлені відповідно до вимог п. 2.4. «Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку» від 24.05.1995 № 88;

Податкову накладну, оформлену відповідно до вимог ст.ст. 187, 201 Податкового кодексу України, «Порядку заповнення податкових накладних» № 1379 від 01.11.2011;

Сертифікат якості виробника товару (на українській мові або на мові країни-виробника, завірений печаткою постачальника);

Копію сертифіката погодження товару СТІ на мові країни-виробника, завірену печаткою постачальника (у разі необхідності);

У разі, якщо товар підлягає сертифікації гігієнічний, екологічний сертифікат (оригінали або належним чином завірені копії);

Товарно-транспортну накладну (ТТН) форми N 1-ТН, затверджений наказом Міністерства інфраструктури України «Про затвердження Змін до Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні» від 05.12.2013 № 983.

Документи, витребувані судом у судовому засіданні 21.09.2015, а саме: весь пакет документів, які було надано відповідачу разом з видатковими накладними з урахуванням пунктів 4.1.1., 4.1.5. 4.1.7. договору поставки № 84 від 09.01.2014, докази часткової оплати відповідачем заборгованості за отриманий товар позивачем суду не надано.

Пунктами 5.1., 5.2. договору передбачено, що покупець здійснює оплату за цим договором постачання шляхом оформлення на адресу постачальника гарантованого платежу за датою виконання у майбутньому.

Покупець відправляє ГП на адресу постачальника.

Дата відправки ГП на 7-й календарний день за фактичну кількість поставленого товару за умовами виконання постачальником п. 4.1.1, 4.1.5. 4.1.7. цього договору.

Дата виконання ГП 38-й календарний день від дати відправки ГП.

Відповідно до п.п. 2.2. 2.4. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» передбачено, що письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії (стаття 36 ГПК). Якщо документи, які мають значення для правильного вирішення спору, і підписи на них виготовлені стороною за допомогою будь-яких технічних засобів, то такі документи повинні прийматись господарським судом як письмові докази, досліджуватись та оцінюватись за загальними правилами ГПК.

Якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом (частина перша статті 38 ГПК), то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами, і в такому разі у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування судового рішення з мотивів неповного з'ясування місцевим господарським судом обставин справи.

У разі неподання оригіналів документів на вимогу суду справа розглядається за наявними доказами, оцінка яких здійснюється відповідно до вимог статей 32, 33, 43 ГПК України.

Згідно з якими: доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими і речовими доказами, висновками судових експертів; поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі. В необхідних випадках на вимогу судді пояснення представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі, мають бути викладені письмово.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Письмовими доказами є документи i матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Оригінали документів подаються, коли обставини справи відповідно до законодавства мають бути засвідчені тільки такими документами, а також в інших випадках на вимогу господарського суду.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим.

Доказів звернення до відповідача з вимогою про сплату суми боргу позивачем також суду не надано.

Посилання позивача як на доказ надання усіх документів разом з видатковою накладною на напис, який на них міститься, а саме про те, що: «Товар отриманий в повному обсязі. Претензій по якості, кількості та комплектності отриманого товару, а також що до відповідності його ГОСТу та ТУ не маю. Усі відповідні документи на товар отримані», скріплений підписами осіб, що отримували товар, суд оцінює критично, оскільки оригінали вказаних документів на вимогу суду позивачем без поважних причин у судове засідання не надано, а відповідач заперечив проти факту їх отримання.

Оскільки умова надання усіх документів, визначених у п.п. 4.1.1, 4.1.5. 4.1.7. договору є обовязковою передумовою для здійснення відповідачем гарантованого платежу (п.п. 5.1., 5.2. договору), то суд приходить до висновку, що у звязку з невиконанням позивачем умов п.п. 4.1.1., 4.1.5. 4.1.7. договору, у відповідача не виник обовязок щодо оплати отриманого товару.

З огляду на вищевикладене суд дійшов висновку, що позивач не довів належними та допустимими доказами обставини, викладені у позовній заяві, а тому позов не підлягає задоволенню.

Судові витрати відносяться на позивача.

Керуючись ст.ст. 49, 82- 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог відмовити.

Суддя К.В. Проскуряков

Рішення господарського суду набирає чинності протягом 10 днів із дня його підписання

Рішення оформлено у повному обсязі та підписано 26.10.2015.