РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.10.2015Справа №910/23797/15
Господарський суд міста Києва у складі судді Чебикіної С.О., розглянувши справу за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Уніка" до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Нова" про відшкодування шкоди в порядку регресу 22 009,43 грн., за участю представників позивача - не з'явився, відповідача - не з'явився,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2015 року позивач звернувся до господарського суду міста Києва з вимогою до відповідача про відшкодування шкоди в порядку регресу у розмірі 22 009,43 грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 29.05.2015 року в м. Києві на перехресті вул. Козацька - вул. Амурська сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Фольксваген», д.н. НОМЕР_1 (застрахований транспортний засіб) під керуванням ОСОБА_1, та автомобіля НОМЕР_2, яким керував ОСОБА_2.

Позивачем було виплачено страхове відшкодування в розмірі 22 009,43 грн.

Цивільну відповідальність винної особи у ДТП - гр. ОСОБА_2 було застраховано ПрАТ "Страхова компанія "Нова".

Ухвалою господарського суду міста Києва від 07.09.2015 року порушено провадження у справі та призначено до розгляду на 18.09.2015 року.

Представник позивача 18.09.2015 року через канцелярію суду надав суду клопотання з проханням розглянути справу у його відсутності.

Представник позивача 26.10.2015 року через канцелярію суду надав суду клопотання з проханням розглянути справу у його відсутності.

Представник відповідача 26.10.2015 року через канцелярію суду надав відзив на позовну заяву, в якому просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог в частині стягнення страхового відшкодування у розмірі 187,50 грн. (вартість мийки з ПДВ).

Представники позивача та відповідача в судове засідання 26.10.2014 року не з'явилися, про час і місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином.

Враховуючи те, що нез'явлення представників позивача та відповідача не перешкоджає розгляду справи по суті, а матеріали справи є достатніми для вирішення спору в даному судовому засіданні, суд вважає за можливе розглянути позов за відсутності представників позивача та відповідача, за наявними у справі матеріалами згідно з вимогами статті 75 Господарського процесуального кодексу України.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з довідки ВДАІ Голосіївського РУГУМВС України в м. Києві та постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 23.06.2015 року у справі №752/9405/15-п, 29.05.2015 року в м. Києві на перехресті вул. Козацька - вул. Амурська, ОСОБА_2, керуючи автомобілем НОМЕР_2, перед початком руху не впевнився, що це буде безпечно, не виконав вимогу дорожнього знаку «Дати дорогу», внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «Фольксваген», д.н. НОМЕР_1.

Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 23.06.2015 року у справі №752/9405/15-п, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Внаслідок вказаної ДТП було пошкоджено автомобіль «Фольксваген», д.н. НОМЕР_1.

Пошкоджений автомобіль був застрахований у позивача на підставі договору добровільного страхування наземних транспортних засобів № 030348/4002/0000429 від 06.02.2015 року.

Відповідно до рахунку №-2 від 18.06.2015 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля «Фольксваген», д.н. НОМЕР_1, в результаті його пошкодження при ДТП склала 24 123,53 грн.

Як вбачається з страхового акту №00169480 від 25.06.2015 року, позивачем встановлено факт настання страхового випадку та вирішено виплати страхове відшкодування на загальну суму 22 009,43 грн.

Зазначені кошти в розмірі 22 009,43 грн. позивачем були виплачені, що підтверджується наявним в матеріалах справи платіжним дорученням № 022517 від 30.06.2015 року.

Статтею 27 Закону України «Про страхування» та статтею 993 ЦК України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Як вбачається з матеріалів справи, транспортним засобом - автомобілем НОМЕР_2, який спричинив ДТП та заподіяв збитки автомобілю «Фольксваген», д.н. НОМЕР_1, керував ОСОБА_2.

Частинами першою та другою статті 1187 Цивільного кодексу України встановлено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Таким чином, за змістом вказаної норми, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципу вини.

Вина особи, яка керувала автомобілем НОМЕР_2, ОСОБА_2 встановлена у судовому порядку.

Тому, ОСОБА_2 є особою, відповідальною за збиток, заподіяний автомобілю «Фольксваген», д.н. НОМЕР_1, у результаті пошкодження цього автомобіля при ДТП.

Відповідно до статті 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з статтею 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність за шкоду заподіяну внаслідок експлуатації автомобіля НОМЕР_2 була застрахована в Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Нова», про що було укладено договір (поліс) № АІ/4742852 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відповідно до якого відповідач взяв на себе зобов'язання відшкодувати шкоду заподіяну, зокрема, майну третім особам під час ДТП, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу «Ауді», д.н. НОМЕР_3 і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди. Вказаним договором передбачено франшизу у розмірі 00,00 грн.

Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно з статтею 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Розглядаючи спір по суті суд також зазначає, що частиною п'ятою статті 1187 ЦК України передбачено, що особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Оскільки, відповідач не довів факт того, що шкоду автомобілю «Фольксваген» д.н. НОМЕР_1, було завдано внаслідок непереборної сили або умислу його водія, та не надав доказів сплати відшкодування заподіяної шкоди на користь власника зазначеного автомобіля та беручи до уваги те, що розмір збитків розраховується, виходячи із вартості матеріального збитку та ліміту відповідальності, за вирахуванням суми франшизи 00,00 грн. передбаченої договором (полісом) № АІ/4742852.

Судом було надано належну оцінку відзиву відповідача на позовну заяву, проте доводи відповідача про те, що відповідач не зобов'язаний відшкодовувати вартість мийки, судом не приймаються, оскільки страховик має право на відшкодування суми страхового відшкодування в межах суми фактичних витрат страхувальника.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 15.04.2015 по справі № 910/7163/14, правовий висновок у якій має враховуватись іншими судами в силу ч. 1 ст. 111-28 ГПК України.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Таким чином, суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню у розмірі 22 009,43 грн. (22 009,43 грн. (розмір виплаченого страхового відшкодування) мінус 00,00 грн. (франшиза).

Судові витрати відповідно до вимог статті 49 Господарського процесуального кодексу України підлягають стягненню з відповідача пропорційно до задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 33, 49, 75, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Нова" (02660, м. Київ, вул. Марини Раскової, 11, код 31241449) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» (01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 70-А; код 20033533) 22 009 (двадцять дві тисячі дев'ять) грн. 33 коп. страхового відшкодування та 1 827 (одна тисяча вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп. судового збору.

Після вступу рішення в законну силу видати наказ.

Рішення набирає законної сили відповідно до вимог ст. 85 ГПК України.

Повне рішення складено 02.11.2015р.

Суддя С.О. Чебикіна