УХВАЛА

13.10.2015Справа № 910/11433/13
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Євро - Реконструкція"

До Товариства з обмеженою відповідальністю "Рада 2"

Про стягнення 268 009,52 грн.

За скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Рада 2"

На дії Відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у місті Києві

Суддя Прокопенко Л.В.

Представники:

Від позивача Полумиско В.І. - представник

Гогітидзе В.Ф. - представник

Від відповідача Дементьєв Я. Т. - представник

Від ДВС не з'явився

Суть спору:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Євро-Реконструкція" (далі-позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Рада - 2" про стягнення 268 009,52 грн.

Вимоги позивача обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем грошового зобов'язання за договором на постачання теплової енергії у гарячій воді № 450413 від 02.07.2012 у зв'язку з чим у відповідача виникла заборгованість у розмірі 252 650,72 грн. за спожиту теплову енергію у гарячій воді. Крім того, відповідачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача пені у розмірі 12 649,41 грн., 3% річних у розмірі 2 448,27 грн. та інфляційних втрат у розмірі 261,12 грн. за прострочення виконання грошового зобов'язання.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.06.2013 порушено провадження у справі. Розгляд справи призначено на 05.07.2013.

Рішенням від 16.08.2013 позовні вимоги задоволено частково. Провадження у справі в частині стягнення заборгованості у розмірі 5 000,00 грн. припинено. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Рада - 2" (02099, м. Київ, вул. Бориспільська, 8, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Євро-Реконструкція" (02660, м. Київ, вул. Червоногвардійська, 20, ) заборгованість у розмірі 247 650 (двісті сорок сім тисяч шістсот п'ятдесят) грн. 72 коп., пеню у розмірі 12 216 (дванадцять тисяч двісті шістнадцять) грн. 89 коп., 3% річних у розмірі 2 448 (дві тисячі чотириста сорок вісім) грн. 27 коп., інфляційні втрати у розмірі 261 (двісті шістдесят одна) грн. 12 коп. та судовий збір у розмірі 5 351 (п'ять тисяч триста п'ятдесят одна) грн. 54 коп. В іншій частині позову відмовлено.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 16.01.2014 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Рада-2" залишено без задоволення, Рішення господарського суду міста Києва від 16.08.2013 без змін.

22.04.2015 відділом діловодства суду від представника відповідача отримано скаргу № 02-0342 від 22.04.2015 на дії Відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у місті Києві. За змістом скарги скаржник просить визнати дії ВДВС Дарницького РУЮ м. Києва в частині направлення платіжної вимоги № 2559/1 від 31.03.2015 року незаконними, а саме платіжну вимогу № 2559/1 від 31.03.2015 року недійснию.

Ухвалою суду від 22.04.2015 скаргу призначено до розгляду на 19.05.2015.

19.05.2015 розгляд справи не відбувся, у зв'язку із перебуванням судді Прокопенко Л.В. на лікарняному.

Ухвалою від 25.05.2015 розгляд справи призначено на 30.06.2015.

Ухвалою від 30.06.2015 розгляд справи відкладено на 04.08.2015.

03.08.2015 відділом діловодства суду від представника позивача отримано клопотання про зупинення провадження у справі.

В судовому засіданні 04.08.2015 оголошено перерву до 11.08.2015.

В судове засідання 11.08.2014 представник позивача з'явився.

В судове засідання 11.08.2015 представник відповідача з?явився.

В судове засідання 11.08.2015 представник державної виконавчої служби не з?явився.

Ухвалою суду від 11.08.2015 відкладено розгляд скарги на 13.10.2015.

В судове засідання 13.10.2015 представник скаржника з'явився, просив суд задовольнити скаргу на бездіяльність державної виконавчої служби.

Скаржник в своєму зверненні зазначає, що 31.03.2015 Відділом державної виконавчої служби Дарницького РУЮ м. Києва було оформлено платіжну вимогу № 2559/1 щодо стягнення в примусовому порядку з ТОВ "РАДА 2" 267928,54 гр., яку скаржник вважає недійсною, в зв'язку із добровільним виконанням рішення станом на 31.03.2015

В судове засідання 13.10.2015 представник позивача з'явився, просив суд задовольнити клопотання про зупинення провадження у справі.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши представників сторін суд відмовляє в задоволенні клопотання.

Представник позивача надав суду усні пояснення по справі, просив суд відмовити в задоволенні скарги.

Позивач зазначив, що між ТОВ «Євро-Реконструкція» (далі - Позивач) та ТОВ «Рада 2» (далі - Скаржник), укладений договір на постачання теплової енергії у вигляді гарячої води № 450413 від 02.07.2012. Відповідно до п. 6.7 вищезазначеного договору при здійсненні розрахунків за спожиту теплову енергію «Покупець» обов'язково повинен зазначити у платіжному доручені номер договору на постачання теплової енергії, а також місяць та рік, в якому була поставлена теплова енергія, що оплачується «Покупцем».

Умови договору відповідають діючому законодавству, при здійсненні розрахунків Скаржник зобов'язаний виконувати інструкцію Національного банку від 21.01.2004 № 22 "Про затвердження Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті» (далі - Інструкція).

Відповідно до п. 2.3 Інструкції відповідальність за правильність заповнення реквізитів розрахункового документа несе особа, яка цей документ оформила.

Пункт 3.1 передбачає форму платіжного доручення.

Як зазначає п. 3.8 реквізити «Призначення платежу» заповнюється платником, щоб надавати повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється перерахування коштів отримувачу, повноту інформації визначає платник з урахуванням вимог законодавства України. Платник також відповідає за дані, що зазначені в реквізиті платіжного доручення.

Пунктом 1.3 ст. 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» визначено, що датою валютування є дата зазначена платником у розрахунковому документі або в документі на переказ готівки, починаючи з якої кошти, переказані платником отримувачу, переходять у власність отримувача (у цій справі Позивача). Аналогічна норма дублюється пунктом 1.4 Інструкції про безготівкові документи.

Позивач зазначив, що на підставі вищезазначених правових норм у зв'язку з не чітким зазначенням призначення платежу в платіжних дорученнях №№ 1251, 1613, 1474, 784, 1799, 2145, 2033, 650 , ним було розглянуто лист Скаржника № 02-0778 від 11,09.2014 про зарахуваня коштів сумою 214 044,45 грн. в рахунок судового рішення Господарського суду м. Києва № 910/11433/13 від 16.01.2013. Позивач надав згоду про часткове зарахування сум в погашення поставленої теплової енергії та наказу Господарського суду м. Києва № 910/11433/13 від 13.02.2014, який знаходиться на виконанні у ВДВС Дарницького РУЮ у м. Києві.

Скаржник не погодившись із таким зарахуванням суми частково в оплату поставленої теплової енергії, а частину в погашення боргу згідно рішення № 910/11433/13 від 16.01.2013 Скаржник звернувся з позовом до Господарського суду м. Києва (справа № 910/3424/15-г) про припинення дії. яка порушує право.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 13.10.2015 в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Згідно п. 9.13. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" № 9 від 17.10.2012 року, за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

На підставі вищевикладеного, з урахуванням обставин встановлених під час судового розгляду скарги, Господарський суд міста Києва не вбачає правових підстав для задоволення скарги на дії державної виконавчої служби

Відповідно до ст.ст. 34, 43 Господарського процесуального кодексу України докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення для господарського суду не є обов'язковим.

Керуючись ст. ст. 86, 121-2 Господарського процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В :

1.В задоволенні скарги Вих № 02-0342 від 22.04.2015. Товариства з обмеженою відповідальністю "РАДА 2" відмовити.

2. Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції у встановленому законом порядку та строки.

Суддя Л. В. Прокопенко