ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.10.2015р. Справа№ 914/1325/15

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Агроплантеко», м. Луцьк

від відповідача: Приватної агрофірми «Селекціонер», с. Скоморохи, Сокальський район, Львівська область

про стягнення 37 975,01 грн.

В судове засідання зявились:

від позивача: ОСОБА_1 - представник

від відповідача: ОСОБА_2 - адвокат

Суддя Березяк Н.Є.

Секретар судового засідання Кравець О.І.

Суть спору: Подано позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Агроплантеко» до Приватної агрофірми «Салекціонер» про стягнення 37 975,01 грн.

Ухвалою суду від 24.04.2015 р. було порушено провадження у справі та призначено судове засідання на 18.05.2015 р.

Судовий розгляд справи відкладався з підстав зазначених в попередніх ухвалах господарського суду.

08.10.2015 року позивачем подано заяву про зменшення позовних вимог в звязку із сплатою відповідачем суми основного боргу, в якій він просить стягнути з відповідача 9010,58 грн. пені, 18134,54 грн. 50 відсотків річних, 8829,89 грн. інфляційних та 1827,00 грн. судових витрат.

В судовому засіданні 26.10.2015 року представник позивача позов підтримав, просив задоволити позовні вимоги з мотивів наведених в позовній заяві, матеріалах справи та поясненнях наданих в судовому засіданні. В обґрунтування своїх вимог посилається на порушення відповідачем строків оплати придбаного товару, що стало причиною звернення з позовом до суду про стягнення пені, інфляційних і річних, нарахованих за порушення грошового зобовязання.

Відповідач в судове засідання 26.10.2015 року явку повноважного представника забезпечив, проти позовних вимог заперечив частково з підстав зазначених у поданому відзиві (вх. 43529/15) та наданих поясненнях. В обґрунтування своїх заперечень відповідач посилається на неправильність проведення позивачем розрахунку інфляційних, нарахування штрафних санкцій без врахування здійсненої в серпні поставки зернових, просить зменшити розмір пені на 95 відсотків з огляду на важкий фінансовий стан підприємства та занадто великий розмір пені в порівнянні із збитками позивача.

В судовому засіданні 26.10.2015 року оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Суд заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, та оцінивши докази в їх сукупності, встановив наступне:

24.03.2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Агроплантеко» (надалі Продавець) та Приватною агрофірмою «Селекціонер» (надалі Покупець) укладено Договір поставки № 32, згідно умов якого визначено умови поставки засобів захисту рослин, мінеральних добрив (надалі товар), який належить Продавцю на момент укладення Договору або буде набутий Продавцем у майбутньому.

Згідно до умов договору, асортимент товару, його ціна і кількість, місце передачі та термін поставки визначаються в додатках до даного Договору, рахунках та видаткових накладних, що є не відємною частиною цього Договору. Всі рахунки та видаткові накладні, що виписані в період дії даного договору, є його не відємною частиною.

Відповідно до п. 3.2 договору, Продавець повідомляє Покупця про дату поставки Товару та/або його частини (партії) не пізніше ніж за 4 дні до передачі, вказуючи найменування, його кількість.

Згідно п. 4.7 договору, право власності на товар, переходить до Покупця після передачі Товару та підписання відповідних документів (накладних), що свідчать про прийом Покупцем товару.

Відповідно до п. 5.3 договору, оплата за товар проводиться 100 % від вартості товару відпущеного згідно договору та оплачується Покупцем протягом 20-ти днів з дня отримання товару.

Згідно умов договору Продавець поставив, а Покупець прийняв товар за період з 27.03.2014 року по 19.09.2014 року на загальну суму 86 461,62 грн., що підтверджується видатковими накладними долученими до матеріалів справи, який оплатив не в повному обсязі з порушенням строків оплати, передбачених умовами договору.

Станом на день подання позову заборгованість відповідача перед позивачем зпа поставлений товар складала 2000,00 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України за період з квітня 2014 року по лютий 2015 року позивачем нараховані інфляційні втрати в розмірі 8 829,89 грн. Крім цього, відповідно до п. 8.2 Договору, позивачем нарахована пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ яка складає 9 010,58 грн. та 50 % річних в сумі 18 134,54 грн., які просить стягнути з відповідача.

Проаналізувавши всі обставини та матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача суд прийшов до висновку, що зменшені позовні вимоги підлягають до задоволення частково.

При прийнятті рішення, суд виходив з наступного:

Згідно зі статтею 509 ЦК України зобов'язання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Аналогічне положення містить ст. 193 Господарського кодексу України, де зазначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Як вбачається із матеріалів справи, на виконання договору поставки № 32, Позивач поставив, а Відповідач прийняв товар за період з 27.03.2014 року по 19.09.2014 року на загальну суму 86 461,62 грн., що підтверджується видатковими накладними долученими до матеріалів справи.

Згідно п. 5.3 договору, оплата за товар проводиться 100 % від вартості товару відпущеного згідно договору та оплачується Покупцем протягом 20-ти днів з дня отримання товару.

Як стверджує позивач, відповідачем порушувались строки оплати придбаного товару, що призвело до виникнення заборгованості в розмірі 2000,00 грн.

Станом на день прийняття рішення дана заборгованість відповідачем погашена, про що зазначив позивач у заяві про зменшення позовних вимог. Цей факт підтверджує посиланням на платіжне доручення № 87 від 17.04.2015 року.

Нормами ст. 625 ЦК України передбачена відповідальність за порушення грошового зобовязання, а саме: сплата суми боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно п. 8.2 Договору, у випадку порушення термінів або умов оплати товару Покупець сплачує на користь Продавця пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, діючої у відповідний період прострочення платежу, від суми прострочення або неналежно здійсненого платежу за кожний день прострочення розрахунку, а також проценти за користування грішми у розмірі 50 % річних від простроченої суми.

На підставі ст..625 ЦК України, за несвоєчасне виконання грошових зобовязань позивачем нараховані інфляційні втрати за період з квітня 2014 року по лютий 2015 року в розмірі 8 829,89 грн. та 50 відсотків річних за період з 17 квітня 2014 року по 31 березня 2015 року в розмірі 18134,54 грн. Суд перевіривши правильність нарахованих позивачем інфляційних і відсотків річних встановив, що до стягнення з відповідача за зазначений період підлягає сума інфляційних нарахувань в розмірі 7755,73 грн. та 18134,54 грн. 50 % річних.

За порушення строків оплати відповідно до п.8.2 Договору за період з 17 квітня 2014 року по 31.03.2015 року позивачем нарахована пеня, що в не перевищує подвійної облікової ставки НБУ і нарахована в межах шестимісячного строку складає 9010,58 грн.

Що стосується клопотання відповідача про зменшення на 95 відсотків розміру пені з огляду на ті обставини, що він є бюджетоутворюючим підприємством Сокальського району Львівської області, то слід зазначити наступне:

Відповідно до статей 610, 611 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до частини 1 статті 230 ГК України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Пунктом 1 ст. 233 ГК України закріплено, що суд має право зменшити розмір санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Частина 3 ст. 551 ЦК України встановлює, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. При цьому відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника.

Стаття 83 ГПК України надає господарському суду право, приймаючи рішення, зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Правовий аналіз названих статей свідчить, що вони не є імперативними та застосовуються за визначених умов на розсуд суду.

Вирішуючи питання про зменшення розміру пені, яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання, суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов'язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення у виконанні зобов'язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків.

З огляду на ті обставини, що на час розгляду справи відповідачем вжито заходів по погашенню суми заборгованості, а також забезпечення виконання зобовязання шляхом нарахування 50 відсотків річних, суд вважає за можливе частково задоволити клопотання відповідача та зменшити розмір пені до 4500,00 грн.

Статтею 33 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи вище наведене, суд вважає, що зменшенні позовні вимоги обґрунтовані та підлягають до задоволення частково.

Судові витрати слід віднести на відповідача в порядку ст. 49 ГПК України.

Керуючись 3,4,41,42,43, 44;45,46,12,32,33,34,35,36,43,49,82,84,85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Зменшені позовні вимоги задоволити частково.

2. Стягнути з Приватної агрофірми «Селекціонер» (80022, Львівська область, Сокальський район, с. Скоморохи, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Агроплантеко» (43022, Волинська область, м. Луцьк, вул. Ранкова, 26А, ) 4 500,00 грн. пені, 18134,54 грн. 50 % річних, 7 755,73 грн. інфляційних втрат та 1 543,35 грн. судового збору.

3.В решта частині зменшених позовних вимог відмовити.

4. Рішення суду може бути оскаржено протягом 10 днів до Львівського апеляційного господарського суду.

Наказ видати у відповідності до ст. 116 ГПК України.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 27.10.2015 року.

Суддя Березяк Н.Є.