РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.10.2015Справа №910/23063/15
За позовом Публічного акціонерного товариства «Європейський Газовий Банк»

До Товариства з обмеженою відповідальністю «Сучасні Медіа Технології»

Про стягнення 86,85 грн.

Суддя Лиськов М.О.

Без виклику представників сторін:

від позивача: Дорожинський О.А. (дов. № 7-69/08 від 19.09.2015)

від відповідача: не з'явився

В судовому засіданні 21.10.2015, відповідно до положень ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

01.09.2015 до канцелярії Господарського суду м. Києва надійшла позовна від 27.08.2015 Публічного акціонерного товариства "Європейський Газовий Банк" (надалі - позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сучасні Медіа Технології" (надалі - відповідач) про стягнення стягнення 86,85 грн

Позовні вимоги ограновані тим, що на думку позивача, відповідач неналежним чином виконував взяті на себе зобов'язання за Договором банківського рахунку № 4546 від 28.12.2010 внаслідок чого у останнього утворилась заборгованість перед позивачем в сумі стягнення 86,85 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.09.2015 прийнято позовну заяву до розгляду та порушено провадження по справі № 910/23063/15, розгляд справи призначено на 16.09.2015.

В судове засідання, призначене на 16.09.2015, представник позивача не з'явився, причин не явки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи, був належним чином повідомлений, що підтверджується зворотнім повідомленням про вручення поштового відправлення за номером 01 7, згідно якого 10.09.2015 представник позивача отримав поштове відправлення Господарського суду м. Києва з ухвалою про порушення провадження у справі.

В судове засідання, призначене на 16.09.2015, представник відповідача не з'явився, причин не явки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи, був належним чином повідомлений.

Відповідно до пункту 1, 2 частини першої статті 77 Господарського процесуального кодексу України господарський суд відкладав розгляд справи на 21.10.2015

Представник позивача у судовому засіданні 21.10.2015 надав усні пояснення по суті спору, відповідно до яких позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача у дане судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату та час судового засідання був повідомлений належним чином.

Ухвала суду, позовна заява надсилались відповідачу на юридичну адресу підприємства згідно відомостей єдиного державного реєстру підприємств та організацій України (довідка з ЄДРПОУ наявна в матеріалах справи). У відповідності з положеннями п. 3.6 Роз'яснення Вищого арбітражного суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України" від 18.09.1997 особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною у позовній заяві.

Пунктом 11 "Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 15.03.2007р. (2.04.2009р.)" передбачено, що до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб -учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи.

У відповідності до підпункту 3.6 пункту 3 роз'яснення Вищого арбітражного суду України від 18.09.1997 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України" (з подальшими змінами) у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Згідно із абз. 3 п. 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Оскільки про час та місце судового засідання відповідач був належним чином повідомлений, на підставі статті 75 Господарського процесуального кодексу України справа може бути розглянута за наявними в ній матеріалами.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач повідомлений про час та місце судового розгляду належним чином, а матеріали справи містять достатні докази для її розгляду по суті.

У судових засіданнях складалися протоколи згідно статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Клопотання щодо фіксації судового процесу учасниками процесу не заявлялось, у зв'язку з чим, розгляд справи здійснювався без застосуванням засобів технічної фіксації судового процесу у відповідності до статті 811 Господарського процесуального кодексу України.

Зважаючи на достатність в матеріалах справи доказів, необхідних для повного та об'єктивного вирішення справи, розгляд справи відбувся з урахуванням положень ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд, -

ВСТАНОВИВ:

28.12.2010 між АТ "ЄВРОГАЗБАНК" (надалі по тексту - банк, позивач) та Товариства з обмеженою відповідальністю «Сучасні Медіа Технології» (надалі по тексту - клієнт, відповідач) було укладено договір банківського рахунку № 4546 з наступними змінами та доповненнями до нього, внесеними Додатковою угодою № 1 від 28.12.2010 (надалі по тексту - Договір банківського рахунку), відповідно до Розділу 1 "Предмет договору" якого банк зобов'язався приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнту, грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видавання відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Пунктом 1.2. договору банківського рахунку сторони погодили, що банк відкриває відповідачу поточний рахунок № 46 у національній валюті України та в іноземній валюті відповідно до Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземній валюті та здійснює його розрахунково-касове обслуговування.

Відповідно до п. 2.1.5. договору банківського рахунку банк має право отримувати від клієнта комісійну винагороду за надані послуги в розмірах та строки, що визначені тарифами банку.

Пунктом 2.4.7. договору банківського рахунку передбачено, що клієнт зобов'язаний своєчасно і в повному обсязі здійснювати оплату за надані послуги відповідно до тарифів, а також компенсувати витрати банку у разі, якщо дії при виконанні доручення клієнта пов'язані з витратами, які не передбачені тарифами банку.

В пункті 3.3. договору банківського рахунку сторони погодили, що в разі неможливості здійснення розрахунків в порядку, встановленому п. 3.2. цього договору (шляхом списання коштів з рахунку Клієнта), клієнт розраховується з банком за надані послуги готівкою або через здійснення переказу на користь банку в строки, визначені у тарифах.

Згідно пункту 5.9. Договору банківського рахунку, за прострочення клієнтом розрахунків за послуги, що надаються банком, останній має право стягнути з клієнта пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період такого прострочення.

Відповідно до п. 6.1. договору банківського рахунку, даний договір укладений на невизначений строк і набуває чинності з дня його підписання сторонами.

Додатковою угодою № 1 до договору банківського рахунку (надалі по тексту - Додаткова угода № 1) сторони домовились, що Банк бере на себе забезпечення виконання розрахунково-касового обслуговування за допомогою програмно-технічного комплексу електронних платежів "Клієнт-Банк" за відкритим клієнту поточним рахунком на підставі договору банківського рахунку.

В Розділі 5 "Вартість послуг та порядок розрахунків" Додаткової угоди № 1 сторони визначили, що за послуги розрахункового обслуговування по каналах зв'язку Клієнт сплачує Банку плату не пізніше останнього робочого дня поточного місяця у розмірах, встановлених тарифами банку, на момент оплати.

Тарифи банку є невід'ємною частиною договору банківського рахунку.

Як стверджує позивач, банком взяті на себе зобов'язання було виконано в повному обсязі та відкрито відповідачу рахунок № 46 в АТ "ЄВРОГАЗБАНК", з забезпеченням виконання Банком розрахунково-касового обслуговування Клієнта за допомогою програмно-технічного комплексу електронних платежів "Клієнт-Банк" за відкритим Клієнту поточним рахунком.

Однак відповідач належним чином не виконав умови договору банківського рахунку, у зв'язку з чим у Товариства з обмеженою відповідальністю «Сучасні Медіа Технології» існує прострочена заборгованість по сплаті комісійної винагороди за користування рахунком та за послуги з розрахунково-касового обслуговування, яка станом на 20.08.2015 складає 70 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості.

Враховуючи наведене, позивач у своїй позовній заяві просив суд стягнути з відповідача 70 грн. заборгованості за комісійною винагородою та за послуги з розрахунково-касового обслуговування за Договором, а також 16,85 грн. пені за неналежне виконання умов зазначеного договору.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання -відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог -відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Згідно частини 1 статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Статтею 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 1066 ЦК України визначено, що за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Частиною 4 статті 1068 ЦК України передбачено, що клієнт зобов'язаний сплатити плату за виконання банком операцій за рахунком клієнта, якщо це встановлено договором.

З наявних в матеріалах справи документів вбачається, що банк взяті на себе зобов'язання виконав у повному обсязі та відкрив відповідачу рахунок № 46 в АТ "ЄВРОГАЗБАНК", з забезпеченням виконання Банком розрахунково-касового обслуговування клієнта за допомогою програмно-технічного комплексу електронних платежів "Клієнт-Банк" за відкритим клієнту поточним рахунком.

Однак відповідач належним чином не виконав умови договору банківського рахунку, у зв'язку з чим у Товариства з обмеженою відповідальністю «Сучасні Медіа Технології» існує прострочена заборгованість по сплаті комісійної винагороди за користування рахунком та за послуги з розрахунково-касового обслуговування, яка станом на 20.08.2015 складає 70 грн.

Таким чином, оскільки наявні у справі матеріали свідчать про обґрунтованість вимоги позивача щодо стягнення суми боргу у розмірі 70 грн., а відповідач в установленому законом порядку обставини, які повідомлені позивачем, не спростував та не довів суду належними і допустимими доказами належного виконання ним своїх зобов'язань, то позов ПАТ "Європейський газовий банк" в частині стягнення 70 грн. основного боргу визнається судом таким, що підлягає задоволенню повністю.

Позивач за прострочення строків сплати за надані послуги, керуючись пунктом 8.2 договору нарахував та просить стягнути з відповідача 16,85 грн. пені.

Статтею 546 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання зобов'язань може забезпечуватись згідно з договором неустойкою, яку боржник повинен сплатити в разі неналежного виконання зобов'язань.

Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання за кожний день прострочення виконання.

Частина 2 статті 551 Цивільного кодексу України визначає, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до статті 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно з Законом України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" від 22.11.1996 р. із змінами і доповненнями, розмір пені не може перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період за який нараховується пеня.

Таким чином, для застосування до боржника відповідальності у вигляді стягнення пені, вона має бути передбачена законом або договором.

Згідно пункту 5.9. Договору банківського рахунку, за прострочення клієнтом розрахунків за послуги, що надаються банком, останній має право стягнути з клієнта пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період такого прострочення.

Здійснивши перерахунок пені з урахуванням умов договору, прострочення по сплаті грошового зобов'язання, господарський суд приходить до висновку, що позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню в повному обсязі.

Судові витрати відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на сторін пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись, ст. ст. 32, 33, 49, 82 - 85 ГПК України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Сучасні Медіа Технології» (місцезнаходження: 04119, м. Київ, вулиця Дегтярівська, будинок 25-А, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Європейський газовий банк" (місцезнаходження: 04655, м. Київ, проспект Московський, 16, ) 70 (сімдесят) грн. 75 коп. основного боргу, 16 (шістнадцять) грн. 85 коп. пені.

3. Стягнути з Товариства Товариства з обмеженою відповідальністю «Сучасні Медіа Технології» (місцезнаходження: 04119, м. Київ, вулиця Дегтярівська, будинок 25-А, ) до Державного бюджету України 1 827 (одна тисяча вісімсот двадцять сім) грн. судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 28.10.2015

Суддя М.О. Лиськов