РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.11.2015Справа №910/25499/15

За позовом Комунального підприємства "ШКІЛЬНЕ"

до Управління освіти та інноваційного розвитку Печерської районної в місті Києві державної адміністрації

про стягнення 73515,40 грн.

Суддя Гумега О.В.

Представники

від позивача: Подгорна А.І. - директор, Мішин Ю.С. за довіреністю № 416 від 12.10.2015

від відповідача: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Комунальне підприємство "ШКІЛЬНЕ" (позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою про стягнення з Управління освіти та інноваційного розвитку Печерської районної в місті Києві державної адміністрації (відповідач) заборгованості в розмірі 73 515,40 грн. на підставі Договору № 9 від 22.05.2015.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач належним чином не виконує взяті на себе зобов'язання за Договором № 9 від 22.05.2015, зокрема, не здійснює оплату наданих позивачем послуг за період з 22.05.2015 по 26.05.2015 на загальну суму 73515,40 грн. у встановлені Договором строки.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.09.2015 було порушено провадження у справі № 910/25499/15 та призначено розгляд справи на 02.11.2015 о 12:00 год.

В судове засідання, призначене на 02.11.2015, представники позивача з'явились.

Представник відповідача в судове засідання, призначене на 02.11.2015, не з'явився, про поважні причини неявки суд не повідомив, вимоги ухвали суду від 28.09.2015 не виконав, про розгляд справи був повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Так, поштове відправлення з ухвалою Господарського суду міста Києва про порушення провадження у справі від 28.09.2015 було надіслано за адресою місцезнаходження відповідача (01021, м. Київ, вул. Інститутська, буд. 24/7), вказаною у позовній заяві, належність якої відповідачу підтверджується наявними в матеріалах справи відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців стосовно відповідача (№ 12-8/41/1 від 08.09.2015).

Отримання відповідачем наведеного поштового відправлення за вказаною адресою підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення № 308

Як зазначено у п. 3.9 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання.

Відповідно до п.п. 3.9.1 п. 3.9 вищезазначеної постанови Пленуму Вищого господарського суду України, особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК. Там же зазначено, що в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідач повідомлений про час та місце судового розгляду належним чином.

Статтею 77 ГПК України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному судовому засіданні. Такими обставинами, зокрема, є нез'явлення в засідання представників сторін, інших учасників судового процесу.

Наразі, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Відповідно до абз. 1 п. 3.9.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 визначено, що у випадку нез'явлення в засідання представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Обставин, які б перешкоджали чи не дозволяли розглянути спір в даному судовому засіданні, судом встановлено не було.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи по суті в судовому засіданні 02.11.2015 без участі представника відповідача.

Представники позивача в судовому засіданні 02.11.2015 надали усні пояснення по суті заявлених позовних вимог, позовні вимоги підтримали у повному обсязі.

Відповідно до ст. 75 ГПК України справа розглядалась за наявними в ній матеріалами, оскільки відзив на позовну заяві і витребувані господарським судом документи відповідачем суду не подано.

Після виходу суду з нарадчої кімнати, у судовому засіданні 02.11.2015 було проголошено вступну та резолютивну частину рішення та повідомлено, що повне рішення буде складено у термін, передбачений ч. 4 ст. 85 ГПК України.

Заслухавши пояснення представників позивача, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, оглянувши в судових засіданнях оригінали документів, копії яких знаходяться в матеріалах справи, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

22.05.2015 між Комунальним підприємством "ШКІЛЬНЕ" (виконавець, позивач) та Управлінням освіти Печерської районної в місті Києві державної адміністрації, правонаступником якого є Управління освіти та інноваційного розвитку Печерської районної в місті Києві державної адміністрації (замовник, відповідач) було укладено Договір № 9 (надалі - Договір), відповідно до п. 1.1 якого позивач зобов'язався у 2015 році надати послуги, а відповідач - прийняти і оплатити такі послуги 56.29.2. послуги їдалень (послуги з надання харчування).

Ціна цього Договору становить 79 237,22 грн. без ПДВ. (п. 3.1 Договору).

Відповідно до п. 4.1 Договору сторони погодили, що розрахунки проводяться шляхом: оплата замовником (відповідачем) здійснюється на підставі ст. 631 Цивільного кодексу України та ст. 49 Бюджетного кодексу України на умовах відстрочки платежу до 30 календарних днів. У разі затримки бюджетного фінансування розрахунок за надані послуги здійснюється протягом трьох банківських днів з дати отримання замовником (відповідачем) бюджетного призначення на фінансування послуг на свій реєстраційний рахунок.

Місцем надання послуг сторони визначили загальноосвітні навчальні заклади Печерського району м. Києва (Додаток № 1 до Договору "Дислокація").

Згідно п. 7.1 Договору у разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов'язань за Договором сторони несуть відповідальність, передбачену законами та цим Договором.

Відповідно до п. 10.1 Договору цей Договір набирає чинності з дати підписання і діє до повного використання кошторисів.

Додатковою угодою № 1/9 від 02.07.2015 до Договору сторони вирішили п. 4.1. Договору викласти в наступній редакції: Розрахунки проводяться шляхом: оплата відповідачем здійснюється на підставі ст. 631 Цивільного кодексу України та ст. 49 Бюджетного кодексу України на умовах відстрочки платежу до 30 календарних днів з моменту підписання акту виконаних робіт. У разі затримки бюджетного фінансування розрахунок за надані послуги здійснюється протягом трьох банківських днів з дати отримання відповідачем бюджетного призначення на фінансування послуг на свій реєстраційний рахунок.

Позивач зазначив, що на виконання умов Договору ним було надано відповідачу послуги одноразового харчування учнів 1-4 класів, обідів сиріт та малозабезпечених учнів 5-11 класів, харчування дітей з особливими потребами у спеціалізованих класах (ЗНЗ № 134) на загальну суму 73515,40 грн., що підтверджується Актом № 14 від 29.05.2015 виконаних робіт за період з 22.05 - 26.05.2015 року згідно Договору № 9 від 22.05.2015 року на загальну суму 73 515,40 грн. (далі - Акт № 14 від 29.05.2015).

Відповідачем було прийнято надані позивачем послуги, що підтверджується підписом уповноваженої особи відповідача та відбитком печатки останнього на Акті № 14 від 29.05.2015 та додатково підтверджується Актом звірки взаєморозрахунків за період з 22.05.2015 по 26.05.2015 за Договором № 9 від 22.05.2015, згідно якого відповідач підтвердив заборгованість на користь позивача за надані останнім згідно Акта № 14 від 29.05.2015 послуги в сумі 73 515,40 грн.

У зв'язку з непроведенням відповідачем розрахунку згідно умов та строків Договору, позивач звернувся до Господарського суду міста Києва з даним позовом.

Відповідач в судове засідання не з'явився, відзив на позов та докази на спростування обставин, повідомлених позивачем, суду не подав та не надіслав.

Приписами статей 33, 34 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно із ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Проаналізувавши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю з огляду на таке.

Відповідно до ст.ст. 11, 626 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав та обов'язків.

Судом встановлено, що укладений між сторонами Договір № 9 від 22.05.2015 (разом з Додатковою угодою № 1/9 від 02.07.2015 до нього) за своєю правовою природою є договором про надання послуг.

Відповідно до частини 1 статті 901 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) за договором про надання послуг одна сторона - виконавець, зобов'язується за завданням другої сторони - замовника, надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Виконавець повинен надати послугу особисто (ч. 1 ст. 902 ЦК України).

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. (ч. 1 ст. 903 ЦК України).

Згідно із ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. ст. 525 ЦК України одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

В силу ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог, відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, та відповідно до ст. 629 ЦК України договір, є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 610, 611 Цивільного кодексу України, порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Отже, відповідно до умов Договору, оплата вартості послуг відповідачем повинна була бути здійснена у строк до 30 календарних днів з моменту підписання акту виконаних робіт.

Акт № 14 виконаних робіт за період з 22.05 - 26.05.2015 року згідно Договору на загальну суму 73 515,40 грн. був підписаний уповноваженими представниками сторін 29.05.2015, а тому оплатити вартість послуг в наведеній сумі відповідач повинен був до 28.06.2015 включно.

Щодо пункту Договору, яким передбачено, що у разі затримки бюджетного фінансування розрахунок за надані послуги здійснюється протягом трьох банківських днів з дати отримання відповідачем бюджетного призначення на фінансування послуг на свій реєстраційний рахунок, то суд вважає за необхідне зазначити таке.

Згідно ч. 1 ст. 96 Цивільного кодексу України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями, а ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України і ст. 193 Господарського кодексу України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідна правова позиція з приводу того, що відсутність бюджетних коштів не виправдовує бездіяльність і не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання, викладена у постанові Верховного Суду України №11/446 від 15.05.2012.

Судом також враховано, що відповідно до статті 617 Цивільного кодексу України, частини другої статті 218 Господарського кодексу України та рішення Європейського суду з прав людини у справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" від 18 жовтня 2005 року відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках Державного бюджету України, не виправдовує бездіяльність боржника і не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення договірного зобов'язання.

Крім того, між сторонами виникли господарські відносини, а приписи Господарського кодексу України не передбачають привілейованого становища суб'єктів господарювання, які фінансуються за рахунок бюджету, щодо відповідальності за порушення зобов'язань.

Відповідно до частини 2 статті 252 ЦК України термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Нормами частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Таким чином, затримка бюджетного фінансування, не може розглядатись як встановлення терміну виконання обов'язку замовника з оплати виконаних робіт, з огляду на те, що поняття "термін" передбачає вказівку на подію, яка має неминуче настати, тоді як умова про надходження бюджетного фінансування такої вказівки не містить.

Водночас суд звертає увагу, що листом Фінансового управління Печерської районної в місті Києві державної адміністрації від 17.06.2015 № 105/76-153 повідомлено Управління освіти та інноваційного розвитку Печерської районної в місті Києві державної адміністрації (відповідача), що рішенням сесії Київської міської ради від 28.01.2015 року № 60/925 "Про бюджет міста Києва на 2015 рік" із змінами, доповненнями, головному розпоряднику коштів "Печерська районна в місті Києві державна адміністрація", зокрема, по КЕКВ 2230 "Продукти харчування" для оплати послуг з гарячого харчування у загальноосвітніх навчальних закладах Печерського району Управлінню освіти Печерської районної в місті Києві державної адміністрації передбачені кошти в сумі 7421,1 тис. грн.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем були порушені договірні зобов'язання в частині своєчасної оплати вартості послуг за умовами Договору. Так, станом на час розгляду спору по суті відповідач не оплатив надані позивачем послуги згідно Акту № 14 від 29.05.2015 на суму 73 515,40 грн., докази протилежного в матеріалах справи відсутні.

Крім того, в матеріалах справи міститься Акт звірки взаємних розрахунків за період з 22.05.2015 по 26.05.2015 за Договором № 9 від 22.05.2015, який підписаний уповноваженими представниками обох сторін, згідно якого відповідач повністю підтвердив існування у нього заборгованості перед позивачем в розмірі 73 515,40 грн.

Відповідно до п. 2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 №6 "Про судове рішення" рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: - чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; - чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; - яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору. З огляду на вимоги частини першої статті 4 ГПК господарський суд у прийнятті судового рішення керується (та відповідно зазначає у ньому) не лише тими законодавчими та/або нормативно-правовими актами, що на них посилалися сторони та інші учасники процесу, а й тими, на які вони не посилалися, але якими регулюються спірні правовідносини у конкретній справі (якщо це не змінює матеріально-правових підстав позову).

Отже, враховуючи те, що відповідачем порушено зобов'язання за Договором у частині оплати вартості послуг, заборгованість у розмірі 73 515,40 грн. за даним Договором підтверджується матеріалами справи, а відповідачем не спростовано обставин, викладених у позові, суд дійшов висновку про те, що вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості на підставі Договору № 9 від 22.05.2015 в розмірі 73 515,40 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Згідно ч. 1 ст. 49 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Сплачений позивачем судовій збір в розмірі 1 218,00 грн., відповідно до ст. 49 ГПК України, покладається на відповідача повністю.

Керуючись ст.ст. 22, 32, 33, 34, 43, 44, 49, 75, 82-85, 116 ГПК України, Господарський суд міста Києва

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Управління освіти та інноваційного розвитку Печерської районної в місті Києві державної адміністрації (01021, м. Київ, вул. Інститутська, буд. 24/7; ідентифікаційний код 39833860) на користь Комунального підприємства "ШКІЛЬНЕ" (01042, м. Київ, вул. Миколи Раєвського, 28; ідентифікаційний код 19130066) суму заборгованості в розмірі 73 515,40 грн. (сімдесят три тисячі п'ятсот п'ятнадцять гривень 40 копійки) та судовий збір в розмірі 1218,00 грн. (одна тисяча двісті вісімнадцять гривень 00 копійок).

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до ч. 5 ст. 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги (ч. 1 ст. 93 ГПК України), якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 04.11.2015.

Суддя Гумега О.В.