ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" жовтня 2015 р.Справа № 922/4549/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Ємельянової О.О.

при секретарі судового засідання Лук'яненко Ю.Ю.

розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "УніКредитЛізинг", м. Київ
до відповідача 1: Публічного акціонерного товариства "Харківський підшипниковий завод", м. Харків відповідача 2: Товариства з обмеженою відповідальністю "УПЕК Трейдинг", м. Харків відповідача 3: Приватного акціонерного товариства "У.П.Е.К.", м. Харків
простягнення коштів
за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 ( дов. б/н від 05.11.2015 року);

від відповідача 1: ОСОБА_2М.( дов. № 12154 від 03.02.2014 року);

від відповідача 2: не з'явився;

від відповідача 3: не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "УніКредитЛізинг" (позивач) звернулось до господарського суду Харківської області із позов до Публічного акціонерного товариства "Харківський підшипниковий завод" (відповідач 1) до Товариства з обмеженою відповідальністю "УПЕК Трейдинг" (відповідач 2) та до Приватного акціонерного товариства "У.П.Е.К." (відповідач 3) про стягнення солідарно коштів у розмірі 298006,22 грн. з яких: 232230,08 грн. - сума основного боргу, 36702,28 - пені, 1860,88- 3% річних, 27212,98 грн. - інфляційних втрат та судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовані до відповідача 1 порушенням зобов'язань за договором фінансового лізингу № 3170L11/00-LD від 25.10.2011 року у частині повного та своєчасного розрахунку, до відповідача 2 порушенням договору поруки № 317L11/01/SUR від 25.10.2011 року та до відповідача 3 порушенням договору поруки № 3170L11/02/SUR від 25.10.2011 року.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 10.08.2015 року порушено провадження у справі та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 21.09.2015 року.

У межах строків передбачених статтею 69 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи неодноразово відкладався.

У судовому засіданні 29.09.2015 року продовжено строк розгляду справи на 15 днів та відкладено розгляд справи на 20.10.2015 року.

16.09.2015 року позивач через канцелярію суду надав заяву вх. № 37013 про збільшення позовних вимог у якій просить суд: стягнути солідарно з Публічного акціонерного товариства «Харківський підшипниковий завод» (ідентифікаційний код 05808853), Товариства з обмеженою відповідальністю «УПЕК Трейдинг» (ідентифікаційний код 31150404) та Приватного акціонерного товариства «У.П.Е.К.» (ідентифікаційний код 23001858) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УніКредитЛізинг» (ідентифікаційний код 33942232) 317 411, 02 грн., в тому числі: 251 634, 88 грн. - основного боргу; 36 702, 28 грн. - пені за прострочення сплати лізингових платежів; 1 860, 88 грн. - 3% річних; 27 212, 98 грн. - інфляційних втрат. Судові витрати, пов`язані з поданням цієї позовної заяви, просить покласти на відповідачів. Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «УніКредит Лізинг» (ідентифікаційний код 33942232) судовий збір у розмірі 1 198,95 грн., зайво сплачених за платіжним дорученням № 1890 від 03.08.2015 року, оригінал якого знаходиться в матеріалах справи № 922/4549/15 (т.1, а.с.71-72).

Суд розглянувши заяву вх. № 37013 позивача про збільшення позовних вимог приймає її до розгляду та подальший розгляд справи ведеться із її урахуванням.

19.10.2015 року відповідач через канцелярію суду надав відзив вх. № 42133 на позовну заяву у якому зазначає, що Публічне акціонерне товариство "Харківський підшипниковий завод" підтверджує факт укладання договору фінансового лізингу № 3170L11/00-LD від 25.10.2011 року між відповідачем 1 та позивачем. Також підтверджує, що станом на 14.09.2015 року (дату складання позивачем заяви про збільшення позовних вимог), заборгованість відповідача 1 складає 251 634, 88 грн. Також зазначає, що 06.10.2015 року відповідачем 1 у добровільному порядку було частково сплачено заборгованість у сумі 10 825, 84 грн. Таким чином, станом на 19.10.2015 року заборгованість складає 240 809, 04 грн. та надав документи для долучення до матеріалів справи (т.1, а.с. 119).

20.10.2015 року позивач через канцелярію суду надав клопотання (факсограму) вх. № 42247 у якій зазначає що станом на 20.10.2015 року прострочена заборгованість відповідача 1, відповідача 2, відповідача 3 по сплаті лізингових платежів, термін сплати яких настав 5.08.2015 року включно, за договором фінансового лізингу № 3170L11/00-LD від 25.10.2011 року становить 240 809, 04 грн. без урахування штрафних санкцій та 20.10.2015 року надав заяву вх. № 42447 у якій просить суд залишити без розгляду вимоги у частині повернення судового збору та надав для долучення до матеріалів справи докази розрахунку лізингового платежу в залежності від курсу валют (т. 1, а.с. 143-148).

Суд розглянувши заяву вх. № 42447 позивача про залишення без розгляду вимог у частині повернення судового приймає до розгляду та подальший розгляд справи веде із її урахуванням.

Відповідач 2 у призначене судове засідання не з'явився, витребувані судом документи не надав, про причину неявки на час розгляду справи суд не повідомив.

Відповідач 3 у призначене судове засідання не з'явився, витребувані судом документи не надав, про причину неявки на час розгляду справи суд не повідомив.

Позивач у судовому засіданні 20.10.2015 року позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд задовольнити позов із урахуванням заяви про збільшення та заяви залишення без розгляду вимог у частині повернення судового.

Відповідач 1 у судовому засіданні 20.10.2015 року позовні вимоги визнав у повному обсязі, але зазначив що 06.10.2015 року відповідачем 1 було у добровільному порядку частково сплачено заборгованість у сумі 10 825, 84 грн. та просив суд врахувати здійснену часткову оплату при винесенні рішення.

У пункті 3.9.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року N 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" господарським судам України надані роз'яснення, що у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Згідно з частиною другою статті 4-3 Господарського процесуального кодексу України та статтею 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Якщо подані сторонами та іншими учасниками судового процесу докази є недостатніми, господарський суд може за їх клопотанням чи за власною ініціативою витребувати в порядку підготовки справи до розгляду необхідні для цього письмові і речові докази, інші матеріали (пункти 3, 4, 6, 8 і 11 статті 65 Господарського процесуального кодексу України), притому не лише від учасників судового процесу, а й від інших підприємств, установ, організацій, державних органів.

При цьому, суд має створити належні умови всім учасникам судового процесу для виконання ними вказаного обовязку по доведенню своєї правової позиції.

Так, наявні в матеріалах справи ухвали суду свідчать, що судом було створено всім учасникам судового процесу належні умови для доведення останніми своїх правових позицій, надання ними доказів, які, на їх думку, є достатніми для обґрунтування своїх вимог та заперечень. Окрім того, судом було вжито всіх заходів, в межах визначених чинним законодавством повноважень, щодо всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи, витребувано в порядку підготовки справи до розгляду необхідні для цього докази.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованою Верховною Радою України (Закон України від 17.07.1997 року № 475/97 - ВР), кожній особі гарантовано право на справедливий і відкритий розгляд при визначенні її громадських прав і обов'язків впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.

Беручи до уваги вищевикладене та те, що норми статті 38 Господарського процесуального кодексу України, щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, пункту 4 частини 3 статті 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом в межах наданих ним повноважень створені належні умови для надання сторонами доказів та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів, та вважає, згідно статті 75 Господарського процесуального кодексу України, за можливе розгляд справи за позовної заявою позивача за наявними у справі матеріалами і документами.

Згідно із статтею 85 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 20.10.2015 року було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та відповідача 1, суд встановив наступне.

Як зазначає позивач, 25.10.2011 року між товариством з обмеженою відповідальністю "УніКредитЛізинг" (далі-позивач, лізингодавець) та публічним акціонерним товариством "Харківський підшипниковий завод" (далі-відповідач, лізингоодержувач) було укладено договір фінансового лізингу № 3170L11/00-LD (т.1, а.с. 23-28).

Відповідно до пункту 1.1. договору, сторони узгодили, що ОСОБА_3 приймає на себе зобов'язання придбати у власність від Продавця, що обраний Лізингоодержувачем, предмет лізингу відповідно до встановлених Лізингоодержувачем умов придбання та технічних характеристик (специфікацій), та передати його у користування Лізингоодержувачу на строк та на умовах, визначених цим Договором. Лізингоодержувач зобовязується прийняти предмет лізингу у користування та сплачувати ОСОБА_3 лізингові платежі, інші комісії, які зазначені в додатку «Тарифи» до цього Договору (надалі ОСОБА_3), який є його невід'ємною частиною, та виконувати інші обов'язки, передбачені цим Договором та чинним законодавством.

Пунктом 1.1.1. договору встановлено, що визначення предмета лізингу, його технічних характеристик (специфікацій), вартість предмета лізингу, графік лізингових платежів, дата та місце поставки предмета лізингу, а також інші умови, що мають безпосереднє відношення до цього договору, визначаються у додатку(-ах) до цього договору. У випадку, коли згідно цього договору у лізинг передається декілька предметів лізингу, сторони укладають відповідну кількість додатків до цього договору, які є в рівній мірі невідєною частиною цього договору.

Відповідно до пунктів 1.2.1 та 1.2.2. договору, строк лізингу починається з дати передачі предмета лізингу у користування Лізингоодержувача що підтверджується підписанням відповідного акту приймання-передачі предмета лізингу. Строк лізингу закінчується: - в день, наступного за останньою датою, що вказана в графі лізингових платежів; - в день, наступний за датою, коли лізингодавець отримав відповідні, в залежності від випадку загибелі (знищення) чи втрати (викрадення) предмета лізингу, документи.

Пунктом 15.1 договору, визначено що, він вступає в дію з моменту підписання його уповноваженими представниками сторін та діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань по ньому. (т. 1, а.с. 28).

Згідно пунктів 2.1., 2.2., 2.3. договору, сторони визначили, що дата та місце поставки предмета лізингу визначаються у відповідному додатку до цього договору. При цьому, у випадку здійснення поставки предмета лізингу раніше визначеної дати лізингоодержувач зобов'язаний достроково прийняти предмет лізингу в порядку, передбаченому цим договором. Передача предмету лізингу здійснюється лізингодавцем виключно за умови виконання лізингоодержувачем наступних вимог: а) належного та своєчасного виконання зобов'язань щодо сплати Авансового платежу та інших комісій згідно з Тарифами; в) укладання договору про внесення змін до цього Договору (зокрема щодо корегування графіку (ів) лізингових платежів) у випадку зміни: - вартості предмету лізингу станом на дату підписання акту прийому передачі; - зміни дати поставки предмету лізингу в порівнянні з тією, що вказана у відповідному додатку до цього Договору; - зміни курсу валют за яким розраховується відшкодування вартості предмету лізингу; - зміни ціни предмета лізингу у зв'язку із зміною курсу Долара США/ОСОБА_2 в порівнянні із курсом, вказаним у відповідному додатку щодо ціни предмету лізингу. При цьому ціна предмета лізингу підлягає перерахунку на вимогу ОСОБА_3.

Передача Лізингоодержувачу предмета лізингу та документів до нього оформляється підписанням сторонами акту приймання-передачі предмета лізингу, впродовж 3-ох (трьох) робочих днів, починаючи з дати відповідного повідомлення Лізингоодержувача продавцем та/або лізингодавцем. При цьому сторони погоджуються, що у випадку одночасної передачі декількох предметів лізингу, достатнім доказом такої передачі буде підписання одного чи декількох актів приймання-передачі предметів лізингу, за умови, що такий(-і) документ(-и) буде(-ть) відображати передачу предметів лізингу, у кількості, обумовленій цим Договором.

Пунктом 5.1, 5.2., 5.3. сторони узгодили, що Лізингоодержувач зобов'язаний сплачувати лізингові платежі. Розмір лізингових платежів, їх складові частини та дати платежів визначаються у графіку лізингових платежів, що містити Додатку(-ах) до цього Договору. Якщо дата платежу припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, датою платежу є перший за нею робочий день. Розмір лізингових платежів та їх складових частин виражається у іноземній валюті (долар США, ОСОБА_2 або інша валюта) та підлягає сплаті у національній валюті України - гривні за курсом визначений цим Договором.

Оплата Лізингоодержуеачем за цим Договором вважається здійсненою в момент зарахування коштів на рахунок ОСОБА_3. Сторони домовились що ОСОБА_3 за цим Договором підлягають перегляду за ініціативою ОСОБА_3 не раніше ніж після спливу дванадцятимісячного строку починаючи з дати укладення цього Договору. Про результати чергового перегляду ОСОБА_3 повідомляє Лізингоодержувача не пізніше ніж за 14 календарних днів до дати запровадження нових переглянутих ОСОБА_3 та направляє Лізингоодержувачу 3 (три і примірники додаткової угоди до цього Договору про внесення відповідних змін (пункти 7.1., 7.2., 7.3. договору).

На виконання умов Договору згідно акту приймання-передачі від 08.11.2011 року, ОСОБА_3 та лізингоодержувач підписали цей акт про приймання обладнання, яке становить предмет лізингу відповідно до договору та визначене у додатку № 317ОL11/01 та додатку № 317OL11/02 до договору, а саме: автоматичний стрiчковий верстат BEHRINGER HPB 340A( 434 719, 18 грн.) та напівавтоматичний стрiчковий верстат BEHRINGER HPB 340 (373 608, 50 грн.) (т. 1 а.с. 37).

Згідно пункту 5.1 Договору фінансового лізингу Лізингоодержувач зобов'язаний сплачувати лізингові платежі.

Однак Лізингоодержувач не виконував зобов'язань з оплати періодичних Лізингових ОСОБА_4 належним чином, що призвело до виникнення заборгованості за Договором фінансового лізингу.

Крім того, виконання зобовязання Лізингоодержувача за Договором фінансового лізингу забезпечено порукою.

Так 25.10.2011 року між товариством з обмеженою відповідальністю «УніКредит Лізинг» (ОСОБА_3), публічним акціонерним товариством «Харківський підшипників завод» (Лізингоодержувач) та товариством з обмеженою відповідальністю «УПЕК ТРЕЙДИНГ» (Поручитель, відповідач 2) було укладено договір поруки № 3170L11/01/SUR від 25.10.2011 року (т. 1. а.с. 42-43).

25.10.2011 року між товариством з обмеженою відповідальністю «УніКредит Лізинг» (Лізиніодавець), публічним акціонерним товариством «Харківський підшипників завод» (Лізингоодержувач) та акціонерним товариством «У.П.Е.К.» (поручитель, відповідач 3) було укладено Договір поруки № 3170L11/02/SUR1 25.10.2011 року(т.1, а.с. 50-51).

Згідно пункту 1.1. Договорів поруки, поручитель як солідарний боржник, зобов'язується безвідклично та безумовно сплатити ОСОБА_3 за його першою вимогою всі необхідні платежі за Договором фінансового лізингу загальною сумою до 123 218, 33 Доларів США, розрахованої із суми в гривнях за безготівковим курсом продажу ПАТ «Укрсоцбанк». що на день укладання цього Договору становить 986 978,82 грн.

Відповідно до пункту 1.2 Договорів поруки, Поручитель зобов'язується сплатити платежі, зазначені в пункті 1.1 Договору, якщо йому надіслана Лізингодавцем письмова вимога - протягом 5 (п'яти) робочих днів з дані такої Вимоги.

Позивач на виконання пунктів 1.2. договорів поруки надіслано відповідачу 2 та відповідачу 3 вимогу від 17.07.2015 року вих. № 1829 за адресою, вказаною в Договорі поруки та Вимогу від 17.07.2015 року вих. № 1830 за адресою, вказаною в Договорі поруки (т. 1, а.с. 44, 52).

Вказаними Вимогами позивач повідомив відповідач 2 та відповідача 3 про те, що станом на 17.07.2015 року заборгованість відповідача 1 за Договором фінансового лізингу складає 204 692,75 грн. та позивач вимагає від Поручителів протягом п'яти днів з дат отримання даної вимоги сплатити вказану суму простроченої заборгованості.

Однак вказану вимогу відповідачем 2 та відповідачем 3 залишено без задоволення.

Відповідач 1 зобов'язання з оплати лізингових платежів за договором фінансового лізингу № 3170L11/00-LD від 25.10.2011 року перед позивачем не виконав, відповідач 2 та відповідач 3 зобов'язання за договором поруки від 25.10.2011 року перед позивачем не виконали, що і стало причиною звернення із позовом до суду про солідарне стягнення коштів у розмірі 317 411,02 грн. з яких: 251 634, 88 грн. - сума основного боргу, 36 702,28 грн. - пені, 1 860,88 грн. - 3% річних, 27 212,98 грн. - інфляційних втрат.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить із наступного.

Згідно з частиною 2 статті 553 Цивільного кодексу України поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Згідно статті 554 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Стаття 543 Цивільного кодексу України містить норму, що у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов'язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов'язаними доти, доки їхній обов'язок не буде виконаний у повному обсязі.

Таким чином відповідач 2 та відповідач 3 солідарно із відповідачем 1 відповідають перед позивачем за виконання зобов'язань за договором фінансового лізингу.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 Цивільного Кодексу України.

Згідно із частиною 2 пунктом 1 статті 11 Цивільного Кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 11, частини 2 статті 509 Цивільного кодексу України та абзац З частини 2 статті 174 Господарського кодексу України укладення між сторонами договору є однією з підстав виникнення зобов'язання.

Згідно статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до частини 7 статті 179 Господарського кодексу України, господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України, з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків ( частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частини 2 статті 1 Закону України "Про фінансовий лізинг" (надалі - Закон), за договором фінансового лізингу лізингодавець зобов'язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).

Згідно з частиною 1 статті 2 названого Закону відносини, що виникають у зв'язку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями Цивільного кодексу України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, поставку з урахуванням особливостей, що встановлюються цим Законом.

Згідно пункту З частини 2 статті 11 Закону України Про фінансовий лізинг Лізингоодержувач зобов'язаний своєчасно сплачувати лізингові платежі.

Відповідно до пункту 5.1 Договору Лізингоодержувач зобов'язаний сплачувати лізингові платежі. Розмір лізингових платежів, їх складові частини та ОСОБА_4 платежів визначаються у графіку лізингових платежів, що міститься у Додатку (-ах) до цього Договору.

Згідно зі статтею 524 Цивільного кодексу України зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті.

З урахуванням викладеної норми закону сторони визначили в Договорі грошовий еквівалент лізингових платежів в доларах США.

Частиною другою статті 533 Цивільного кодексу України встановлено, якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Згідно пункту 5.3.2 та умов Розділу Визначення Договору Періодичні Лізингові ОСОБА_4 сплачуються після передачі Предмета лізингу у користування Лізингоодержувачу за Курсом продажу. Курс продажу - безготівковий курс продажу долара США, встановлений на Офіційному сайті ПАТ Укрсоцбанк (або банку, який буде його правонаступником) на дату, що передує ОСОБА_4 або іншій даті, визначеній в цьому Договорі. Дата платежу означає дату, коли Лізингоодержувач повинен сплатити будь-який платіж, визначений в цьому Договорі(т. 1 , а.с. 23, 25).

Статтею 16 Закону встановлено, що сплата лізингових платежів здійснюється в порядку, встановленому договором. Лізингові платежі можуть включати: суму, яка відшкодовує вартість предмета лізингу; платіж як винагороду лізингодавцю за отримане у лізинг майно; компенсацію відсотків за кредитом; інші витрати лізингодавця, що безпосередньо пов'язані з виконанням договору лізингу.

Отже, під ціною договору лізингу розуміють лізингові платежі, особливістю яких є те, що вони сплачуються не лише за користування річчю, а й відшкодовують вартість предмета лізингу, який, передбачається, у майбутньому буде переданий у власність лізингоодержувачу за умови виконання ним свого зобов'язання зі сплати усіх визначених договором лізингових платежів.

Відповідно до статті 806 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).

До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом.

До відносин, пов'язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом.

Особливості окремих видів і форм лізингу встановлюються законом.

Частиною 2 статті 628 Цивільного кодексу України передбачено, що сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Отже, договір фінансового лізингу поєднує в собі елементи договорів оренди та купівлі-продажу. У зв'язку із цим лізингові платежі включають як плату за надання майна у користування, так і частину покупної плати за надання майна у власність Лізингоодержувачу по закінченні дії договору.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина 1 статті 612 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з приписами статті 193 Господарського кодексу України та статтей 525, 526 Цивільного кодексу України цивільні та господарські зобов'язання мають бути виконані належним чином відповідно до закону та договору. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною другою статті 533 Цивільного кодексу України встановлено, якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Однак відповідач 1 не виконував зобов'язань з оплати періодичних лізингових платежів належним чином, що призвело до виникнення заборгованості по сплаті лізингових платежів за Договором. Доказів здійснення оплати за спірною господарською операцією відповідач 1 суду не надав.

З матеріалів справи вбачається, що під час розгляду справи відповідачем 1 частково сплачена сума основного боргу у розмірі 10 825, 84 грн., про що свідчать платіжні доручення від 06.10.2015 року №166 на суму 5 822, 15 грн., та №167 на суму 5 003, 69 грн. (т. 1, а.с.120 -121) та не заперечується сторонами.

Отже, в даному випадку, суд дійшов висновку, що відповідачем 1 було частково здійснено оплату боргу у сумі 10 825, 84 грн. після направлення позовної заяви на адресу суду та направлення відповідачу 1 копії позовної заяви з додатками, а саме під час розгляду справи, а саме 06.10.2015 року.

Суд, дослідивши надані документи вважає за необхідне провадження у справі в частині стягнення - 10 825, 84 грн. припинити, на підставі пункту 1-1 частини 1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України, оскільки відповідачем 1 платіжними дорученнями від 06.10.2015 року №166 на суму 5 822, 15 грн., та №167 на суму 5 003, 69 грн. сплачено заборгованість перед позивачем в сумі 10 825, 84 грн. після порушення провадження у справі, а саме під час розгляду справи № 922/4549/15.

Суд перевіривши надані позивачем розрахунки суми основного боргу (несплачених періодичних лізингових платежів) за період з 25.01.2015 року по 25.08.2015 року, де наведено суми лізингових платежів згідно Графіків лізингових платежів, суми оплати та сформований борг, дійшов до висновку про його правомірність та обґрунтованість, а тому, сума основного боргу з урахуванням часткової оплати в сумі 10 825, 84 грн., що підлягає солідарному стягненню з відповідачів становить суму у розмірі - 240 809, 04 грн.

У зв'язку із неналежним виконанням відповідачем 1 зобов'язань за договором фінансового лізингу, відповідачем 2 та відповідачем 3 порушенням умов договорів поруки від 25.10.2011 року, позивачем відповідно до умов пункту 12.3. договору фінансового лізингу було нараховано: 36 702,28 грн. - пені; 1 860,88 грн. - 3% річних, 27 212,98 грн. - інфляційних втрат.

Щодо стягнення з відповідача 1, відповідача 2 та відповідача 3, нарахованих позивачем: 1 860,88 грн. - 3% річних та 27 212,98 грн. - інфляційних втрат, суд зазначає наступне.

Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Приймаючи до уваги встановлений факт прострочення відповідачем 1 виконання основного грошового зобов'язання за договором фінансового лізингу, а саме в частині оплати періодичних лізингових платежів, відповідачем 2 та відповідачем 3 умов договору поруки, а саме пункту 1.2. договору поруки, вимоги про стягнення 3% річних у сумі - 1 860,88 грн. за період 26.01.2015 року по 3.08.2015 року та 27 212,98 грн. - інфляційних втрат за період 1.02.2015 року по 30.06.2015 заявлені позивачем обґрунтовано, доведені матеріалами справи, вірно нараховані та підлягають солідарному стягненню.

Щодо солідарного стягнення з відповідача 1, відповідача 2 та відповідача 3 нарахованих позивачем: 36 702,28 грн. - пені за період 26.01.2015 року по 3.08.2015 року, суд зазначає наступне.

Згідно з частини 1 статті 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно з частини 1 статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно зі статтею 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з частиною 4 статті 231 Господарського кодексу України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

Відповідно до пункту 12.3. договору, у випадку несплати Лізингоодержувачем в належний термін будь-якої суми, яка має бути сплачена за цим Договором, Лізингоодержувач сплачує ОСОБА_3 пеню у розмірі подвійної облікової ставки, встановленої Національним банком України, яка діяла протягом періоду прострочення, за кожен день прострочення.

Водночас частиною шостою статті 232 Господарського кодексу України визначено порядок застосування штрафних санкцій та обмеження щодо періоду їх нарахування. Зокрема, частиною шостою цієї статті передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Згідно статті 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань" розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Перевіривши розрахунок пені та період за який її було нараховано, судом встановлено, що позивачем невірно обрано період за який нараховується пеня, а саме з 26.01.2015 року по 3.08.2015 року, оскільки він перевищує встановлений статтею 232 Господарського кодексу України шестимісячний термін.

Таким чином, здійснивши власний перерахунок пені, суд дійшов висновку, що належна до стягнення солідарно з відповідача 1, відповідача 2 та відповідача 3 сума пені складає - 36 520, 50 грн. за період з 26.01.2015 року по 26.07.2015 року (182 дні).

В частині 181, 79 грн. - пені слід відмовити як безпідставно нарахованих.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи вищевикладене, суд вирішив, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується статті 49 Господарського процесуального кодексу України, у зв'язку із чим судові витрати у даній справі покладаються солідарно на відповідачів, пропорційно розміру задоволених позовних вимог у розмірі 5 753, 43 грн.

Керуючись статтями 1, 2, 16 Закону України "Про фінансовий лізинг", статтями 1, 12, 49, пунктом 1-1 статті 80, статтями 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути солідарно з публічного акціонерного товариства "Харківський підшипниковий завод" (61089, м. Харків, пр-т. Фрунзе, 3, ) та з товариства з обмеженою відповідальністю "УПЕК Трейдинг" (61038, м. Харків, вул. Маршала Батицького, 4; 61052, м. Харків, вул. Чоботарська, 23, ) та з приватного акціонерного товариства "У.П.Е.К." (61038, м. Харків, вул. Маршала Батицького, 4, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "УніКредитЛізинг" (04070, м. Київ, вул. Петра Сагайдачного, 22/1, ):суму основного боргу у розмірі - 240 809, 04 грн., 36 520, 50 - пені, 1 860,88 грн. - 3% річних, 27 212,98 грн. - інфляційних втрат.

Стягнути з публічного акціонерного товариства "Харківський підшипниковий завод" (61089, м. Харків, пр-т. Фрунзе, 3, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "УніКредитЛізинг" (04070, м. Київ, вул. Петра Сагайдачного, 22/1, ) 1 917, 81 грн. судового збору.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "УПЕК Трейдинг" (61038, м. Харків, вул. Маршала Батицького, 4; 61052, м. Харків, вул. Чоботарська, 23, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "УніКредитЛізинг" (04070, м. Київ, вул. Петра Сагайдачного, 22/1, ) 1 917, 81 грн. судового збору.

Стягнути з приватного акціонерного товариства "У.П.Е.К." (61038, м. Харків, вул. Маршала Батицького, 4, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "УніКредитЛізинг" (04070, м. Київ, вул. Петра Сагайдачного, 22/1, ) 1 917, 81 грн. судового збору.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

В частині стягнення пені у розмірі - 181, 79 грн. відмовити.

В частині стягнення заборгованості у сумі - 10 825, 84 грн. провадження у справі припинити на підставі пункту 1-1 частини 1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного господарського суду через господарський суд Харківської області. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Повне рішення складено 26.10.2015 р.

Суддя ОСОБА_5