ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

27.10.15р. Справа № 904/7947/15

За позовом Публічне акціонерне товариство "АКТАБАНК", м. Дніпропетровськ

до відповідач-1 Товариство з обмеженою відповідальністю "ОМЕГА", м. Дніпропетровськ

відповідач-2 Товариство з обмеженою відповідальністю "МУШКЕТЕР", м. Івано-Франківськ

про стягнення 3 390 598,98 грн. заборгованості

Суддя Бєлік В.Г.

Представники:

від позивача: Оксимчук А.О. представник за довіреністю № б/н від 21.08.2015р.

від відповідача-1: Васильченко О.М. представник за довіреністю № 2 від 02.09.2015р.

від відповідача-2: не з"явився

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство "Актабанк", в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Приходько Юлії Вікторівни звернулось до господарського суду з позовом до відповідача-1: Товариства з обмеженою відповідальністю „Омега" та відповідача-2: Товариства з обмеженою відповідальністю фірми „Мушкетер", в якому просить стягнути:

- з відповідача-1 заборгованості за договором поставки № 60 від 01.03.2013 р. в розмірі 39 661,48 грн.;

- з відповідача-2 грошові кошти від відповідача-1 за договором поставки № 60 від 01.03.2013 р. в розмірі 2 680 750,00 грн.

- з відповідача-2 штраф за генеральною угодою факторингу № 01-1757/Ф/Н від 13.06.2014 р. у розмірі 670 187,50 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідно до укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю фірмою „Мушкетер" (Постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю „Омега" (Покупець) Договору поставки № 60 від 01.03.2014р., відповідачем-2 передано у власність відповідачу-1 товар на загальну суму 2 720 411,48 грн. Відповідачем прийнято продукцію, але у встановлений договором термін оплату за поставлену продукцію не здійснено.

На підставі генеральної угоди факторингу № 01-1757/Ф/Н від 13.06.2014р. Публічним акціонерним товариством "Актабанк" (Фактор) надано кредит, який погашається за рахунок надходження фактору коштів від юридичної чи фізичної особи (далі - дебітор), який має грошову заборгованість Товариству з обмеженою відповідальністю фірми „Мушкетер" (Клієнт) з погашення дебіторської заборгованості та інших зобов'язань дебітора перед клієнтом, що витікають з Договору поставки № 60 від 01.03.2014р.

Враховуючи, що вартість отриманого товару до цього часу не сплачено, позивач просить стягнути з відповідачів заборгованість у загальному розмірі 2 720 411,48 грн. та з відповідача-2 штраф за генеральною угодою факторингу № 01-1757/Ф/Н від 13.06.2014 р. у розмірі 670 187,50 грн.

Відповідач-1 проти позовних вимог в частині стягнення з нього 39 661,48 грн. заперечує, у відзиві на позов зазначив, що станом на час розгляду справи ані позивач, ані відповідач-2 не повідомили про відступлення права грошової вимоги, а саме укладення генеральної угоди факторингу № 01-1757/Ф/Н від 13.06.2014р. відповідно до умов ст. 1082 ЦК України. Також зазначив, що відповідач-1 здійснював розрахунки за договором поставки № 60 від 01.03.2014 р. на рахунок відповідача-2 згідно листа від 31.07.2014 р., та станом на 29.09.2015 р. заборгованість у відповідача-1 за договором поставки № 60 від 01.03.2014 р. відсутня.

Представник відповідача-2 в судовому засіданні, що відбулось 15.10.2015 р., підтвердив наявність порушень за генеральною угодою факторингу № 01-1757/Ф/Н від 13.06.2014р. з боку відповідача-2, проти наявності боргу не заперечив, письмового відзиву на позов не надав.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 07.09.2015р. порушено провадження та призначено до розгляду на 29.09.2015 р.

29.09.2015 р. оглошувалась перерва до 15.10.2015 р., 15.10.2015 р. до 27.10.2015 р.

Представник відповідача-2 в судовому засіданні, що відбулось 15.10.2015 р., підтвердив наявність порушень за генеральною угодою факторингу № 01-1757/Ф/Н від 13.06.2014р. з боку відповідача-2, проти наявності боргу не заперечив, письмового відзиву на позов не надав.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення відповідно до ч.2 ст. 85 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Між Товариством з обмеженою відповідальністю фірмою „Мушкетер" (Постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю „Омега" (Покупець) Договору поставки № 60 від 01.03.2014р., відповідно до п.1.1. якого постачальник зобов'язується у встановлений даним договором строк поставити та передати у власність, а покупець прийняти та сплатити вартість товару, у відповідності з умовами даного договору.

Згідно з п.2.1. договору поставка товару за даним договором здійснюється на умовах DDP (Магазин/ЦС) покупця у відповідності до Міжнародних правил тлумачення термінів „Інкотермс" (в редакції 2010 р.).

Відповідно до п. 4.1. договору загальна вартість договору складається із суми товарів, вказаних в накладних

Покупець здійснює оплату за товар наступним чином:

- через 60 календарних днів від дати отримання товару (кондитерські вироби) Покупцем;

- товар, поставлений за накладними до моменту відкриття нового магазину мережі, а також знову введений товар в період дії даного договору оплачується за 30 днів до моменту закінчення строку дії даного договору, або на протязі 7 днів з моменту вилучення товару із асортименту мережі (п.п. 4.3.1.- 4.3.2. договору).

Як вбачається з матеріалів справи відповідач-2 поставив відповідачу-1 товар, а відповідач-1 вартість товару не сплатив, внаслідок чого виникла заборгованість в розмірі 2 720 411,48 грн.

Згідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту, або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Між Публічним акціонерним товариством "Актабанк" (Фактор) та Товариством з обмеженою відповідальністю фірми „Мушкетер" (Клієнт) укладена генеральна угода факторингу № 01-1757/Ф/Н від 13.06.2014р.

Згідно ст.1077 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов'язання клієнта перед фактором. Зобов'язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов'язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.

Згідно ч.1 ст.1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Відповідно до п.1.1. угоди, предметом цієї угоди є надання фактором послуг з факторингу дебіторської заборгованості клієнта, тобто майнового права клієнта (надалі-права вимоги) вимагати оплату грошовими коштами заборгованості з боку боржника за такими цивільно-правовими угодами з постачання товарів, послуг на умовах відстрочення платежу:

- договір поставки № 60 від 01.03.2014 р., що укладений з ТОВ „ОМЕГА", код платника податків згідно з ;

- договір поставки № 58 від 01.03.2014 р., що укладений з ТОВ „РТЦ", код платника податків згідно з (надалі - угода про поставку, угоди про поставку).

Вказаний у п. 1.1. перелік Угод про поставку є виключним та змінюється або доповнюється за згодою сторін шляхом укладення додаткової угоди до цієї угоди.

Згідно з п.1.2. угоди, під факторингом за цією угодою розуміється надання фактором клієнту кредиту (далі - факторингове фінансування), який погашається за рахунок надходження фактору коштів від юридичної чи фізичної особи (далі - дебітор), який має грошову заборгованість клієнту з погашення дебіторської заборгованості та інших зобов'язань дебітора перед клієнтом, що витікають з угод про поставку. При цьому права вимоги щодо виконання вказаних зобов'язань дебітора перед клієнтом відступаються на користь фактора.

Загальний ліміт заборгованості з факторингового фінансування клієнта за цією угодою складає 4 000 000,00 грн., з кінцевим терміном повернення 12.06.2015 р. включно або достроково у випадках, передбачених цією угодою (далі - генеральний ліміт фінансування) (п.1.3. угоди).

Відповідно до п.1.4. угоди, за здійснення факторингу за цією угодою клієнт сплачує фактору винагороду в порядку та розмірі, визначеному розділом 3 цієї угоди.

В момент здійснення факторингу, права вимоги за угодами про поставку переходять до фактора та фактор стає кредитором за угодами про поставку, а дебітор стає боржником по відношенню до фактора, тобто дебітор є особою, що несе перед фактором зобов'язання щодо своєчасної сплати платежів, передбачених угодами про поставку (п.1.5. угоди).

Згідно ч.3 ст.1079 ЦК України фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.

Відповідно до ч.1 ст.1082 ЦК України боржник зобов'язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

Згідно з п. 2.2. угоди виконання клієнтом своїх зобов'язань за угодою про поставку (передача товару, виконання робіт тощо) та відповідно дійсність прав вимог (тобто виникнення зобов'язань з оплати дебітором грошових коштів на користь клієнта) підтверджується такими документами, що оформлені на підставі угод про поставку, підписані клієнтом та дебітором, та надаються клієнтом фактору для здійснення факторингу:

- видаткова накладна або товарно-транспортна накладна (надалі - базовий документ).

При наданні фактору базові документи об'єднуються клієнтом в реєстри (далі - реєстр базових документів), які після підписання належним чином уповноваженими на те представниками сторін стають невід'ємними додатками до цієї угоди. Реєстри документів мають складатися за формою, наведеною в додатку №1 до цієї угоди. Повідомлення про зміну прав вимог (зміну граничного строку сплати дебітором тощо)після їх прийняття до факторингу мають складатися за формою, наведеною в додатку № 2 до цієї угоди (п. 2.3. угоди).

Відповідно до п.2.4. угоди, права вимоги, виникнення яких підтверджено базовими документами, що включені до реєстру базових документів, вважаються прийнятими до факторингу (відступленими від клієнта до фактора) з моменту підписання сторонами реєстру базових документів (надалі - прийняття до факторингу). Не пізніш ніж у наступний робочий (банківський) день після отримання від клієнта базових документів та відповідного реєстру базових документів, фактор зобов'язаний підписати цей реєстр, або надати клієнту вмотивовану відмову або зауваження щодо його підписання. Прийняття прав вимог до факторингу не накладає на фактора безумовний обов'язок здійснення факторингового фінансування під відступлення цих прав вимог. Фактор може відмовити у наданні факторингового фінансування за прийнятими до факторингу правами вимоги у випадках, передбачених цієї угодою та нормативно-правовими актами України.

До факторингу приймаються права вимоги за їх номінальною вартістю (сума, вказана у базових документах до сплати з ПДВ), вказаною в реєстрі базових документів (надалі - вартість прав вимог) на строк до кінцевого терміну їх задоволення (здійснення дебітором оплати базового документа). Вартість прав вимог, що відступається клієнтом фактору, та строк погашення дебіторської заборгованості, з якої вони випливають, вказуються клієнтом в реєстрі базових документів окремо за кожним базовим документом, яким підтверджується виникнення цих прав вимоги (п. 2.6. угоди).

Згідно з п. 2.9. угоди строк надання факторингового фінансування за кожним базовим документом встановлюється від дати здійснення авансового платежу за правом вимоги, виникнення якого підтверджено цим базовим документом, до граничної дати оплати заборгованості, виникнення якої підтверджено цим базовим документом (надалі - гранична дата оплати базового документу), зазначено в реєстрі базових документів (надалі - основний строк фінансування). Гранична дата оплати базового документа, вказана в реєстрі базових документів, повинна відповідати періоду відстрочки у встановленому відповідною угодою про поставку. У разі, якщо вказана в реєстрі базових документів гранична дата оплати перевищує строк, розрахований згідно умов угоди про поставку, граничною датою оплати вважається дата, розрахована, згідно умов відповідної угоди про поставку. У разі, якщо гранична дата оплати базового документу є небанківським (неробочим) днем, граничною датою оплати базового документу вважається наступний за цією датою банківський (робочий) день, і основний строк фінансування продовжується до цього дня. У разі, якщо протягом 75 днів, починаючи з дня настання авансового платежу заборгованість за факторинговим фінансуванням погашена, з дня, наступного за останнім днем основного строку фінансування, заборгованість з факторингового фінансування за відповідним базовим документом вважається простроченою.

Відповідно до п. 2.17. угоди, у випадку несвоєчасного або неповного виконання дебітором зобов'язань перед фактором по оплаті вартості прав вимог, фактор має право потребувати у строк 10 днів після граничної дати оплати, здійснити клієнтом або третьою особою зворотний викуп у фактора прав вимог, що були відступлені фактору зв цією угодою. При цьому фактор зобов'язаний повідомити дебітора про здійснений зворотний викуп не пізніше ніж протягом трьох робочих (банківських днів) з дня зворотного викупу (не враховуючи цей день).

Позивач, на правах, що випливають із договору факторингу, просить суд стягнути заборгованість за договором поставки № 60 від 01.03.2014 р. у розмірі 2 720 411,48 грн. у наступних розмірах: з відповідача-1 - 39 661,48 грн., з відповідача-2 - 2 680 750,00 грн. у зв'язку з тим, що відповідач здійснив часткову оплату в розмірі 2 680 750,00 грн. на користь відповідача-2.

Відповідач-1 проти позовних вимог в частині стягнення з нього 39 661,48 грн. заперечує, у відзиві на позов зазначив, що станом на час розгляду справи ані позивач, ані відповідач-2 не повідомили про відступлення права грошової вимоги, а саме укладення генеральної угоди факторингу № 01-1757/Ф/Н від 13.06.2014р. відповідно до умов ст. 1082 ЦК України. Також зазначив, що відповідач-1 здійснював розрахунки за договором поставки № 60 від 01.03.2014 р. на рахунок відповідача-2 згідно листа від 31.07.2014 р., та станом на 29.09.2015 р. заборгованість у відповідача-1 за договором поставки № 60 від 01.03.2014 р. відсутня.

Відповідно до наданих відповідачем-1 актів звірки взаєморозрахунків станом на 29.09.2015 р. заборгованість у відповідача-1 перед відповідачем-2 відсутня (т.1, а.с.60-135).

Враховуючи, що відповідач-1 сплатив суму боргу за договором поставки № 60 від 01.03.2014 р., а також те, що позивачем не надано доказів повідомлення ним або відповідачем-2 відповідача-1 про укладення генеральної угоди факторингу № 01-1757/Ф/Н від 13.06.2014р. відповідно до умов ст. 1082 ЦК України, вимоги щодо стягнення 39 661,48 грн. з останнього є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Також зважаючи на наявність в матеріалах справи доказів наявності боргу відповідача-2 перед позивачем у сумі 2 680 750,00 грн., та враховуючи визнання відповідачем-2 в судовому засіданні 15.10.2015 р. наявності порушень умов угоди факторингу № 01-1757/Ф/Н від 13.06.2014р. та наявності боргу, суд вважає цю вимогу позивача обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Згідно ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантiєю, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до ч.1 ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Відповідно до ст.551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до п.6.1. генеральної угоди факторингу № 01-1757/Ф/Н від 13.06.2014р., в разі, якщо фактором буде доведено факт свідомого перекручення, приховування клієнтом інформації з метою завищення суми відступлених прав вимог, або свідомого неповідомлення фактору інформації щодо прав вимог з метою відступлення фактору прав вимог, що є повністю або частково недійсними, клієнт сплачує фактору неустойку в розмірі 25% від суми свідомого завищення суми прав вимог від вартості прав вимог, що є недійсними.

Позивачем за свідоме неповідомлення фактору інформації щодо прав вимог з метою відступлення фактору прав вимог відповідачем-2 нараховано штраф у розмірі 25% від суми свідомого завищення суми прав вимоги у розмірі 670 187,50 грн. від 2 680 750,00 грн.

Перевіривши розрахунки, суд вважає їх вірними, а вимогу такою, що підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Таким чином, вимоги позивача підлягають частковому задоволенню у наступних сумах: з відповідача-2 - 2 680 750,00 грн. - основного боргу, 670 187,50 грн. - штрафу, а разом 3 350 937,50 грн., в частині стягнення з відповідача-1 суми боргу в розмірі 39 661,48 грн. - відмовити.

Згідно ст. 49 ГПК України судові витрати стягуються з відповідача-2 в доход бюджету пропорційно розміру задоволених вимог в розмірі 50 264,06 грн..

Керуючись ст.ст.47, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю фірми "Мушкетер" (76005, м. Івано-Франківськ, вул. Петлюри, б. 1, кв. 90, ) на користь Публічного акціонерного товариства "АКТАБАНК" (49000, м. Дніпропетровськ, вул. Шевченка, б.53, ) 2 680 750,00 грн. (два мільйони шістсот вісімдесят тисяч сімсот п'ятдесят грн. 00 коп.) - основного боргу, 670 187,50 грн. (шістсот сімдесят тисяч сові сімдесят сім грн. 50 коп.) - штрафу.

Видати наказ.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю фірми "Мушкетер" (76005, м. Івано-Франківськ, вул. Петлюри, б. 1, кв. 90, ) в доход Державного бюджету України в особі управління Державної казначейської Служби України у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Дніпропетровської області (49027, м. Дніпропетровськ, пл. Шевченка, 7, , рахунок 3005 в Відділенні банку ГУДКУ у Дніпропетровській області, МФО 805012, КБКД 22030001) судового збору в розмірі 50 264,06 грн. (п'ятдесят тисяч двісті шістдесят чотири грн. 06 коп.).

Видати наказ.

В решті позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання рішення, оформленого відповідно до ст.84 ГПК України.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено

02.11.2015р.

Суддя В.Г. Бєлік