ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

27 жовтня 2015 року Справа № 25/5005/3077/2012

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Головуючого судді:Губенко Н.М.,
суддів:Барицької Т.Л.,
Картере В.І.,
перевіривши касаційну скаргуКомунального підприємства "Теплоенерго" Дніпропетровської міської ради
на постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 16.07.2015
та на рішеннягосподарського суду Дніпропетровської області від 03.03.2015
у справі№25/5005/3077/2012 господарського суду Дніпропетровської області
за позовомПрокурора міста Дніпропетровська в інтересах держави в особі Дніпропетровської міської ради, в особі Комунального підприємства "Теплоенерго" Дніпропетровської міської ради
доОб'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Каверіна 1"
про стягнення 247 901,46 грн.

ВСТАНОВИВ:

Подана 05.08.2015 (відповідно до штампу канцелярії Дніпропетровського апеляційного господарського суду на титульному аркуші касаційної скарги) Комунальним підприємством "Теплоенерго" Дніпропетровської міської ради (далі - скаржник) касаційна скарга №2673 від 05.08.2015 на постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 16.07.2015 та на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 03.03.2015 у справі №25/5005/3077/2012 не відповідає вимогам розділу ХІІ1 Господарського процесуального кодексу України з наступних підстав.

Відповідно до ч. 4 ст. 111 ГПК України до скарги додаються, зокрема, докази сплати судового збору.

Законом України від 08.07.2011 № 3674-VІ "Про судовий збір" (далі - Закон) визначено правові засади справляння судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.

Судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір").

Згідно з підпунктами 1, 5 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону, у редакції, чинній на момент подання касаційної скарги, за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру судовий збір сплачується у розмірі 2 відсотки ціни позову, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 60 розмірів мінімальних заробітних плат; за подання до господарського суду касаційної скарги на рішення суду судовий збір сплачується у розмірі 70 відсотків ставки, що підлягає сплаті при поданні позовної заяви, а у разі подання позовної заяви майнового характеру - 50 відсотків ставки, обчисленої виходячи з оспорюваної суми.

Статтею 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" установлено у 2015 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі з 1 січня - 1 218,00 грн.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 03.03.2015 у справі №25/5005/3077/2012, яке залишено без змін постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 16.07.2015 у задоволенні позовних відмовлено повністю.

Як вбачається із прохальної частини касаційної скарги, скаржник просить скасувати оскаржувані судові акти повністю та прийняти нове рішення, яким позовні щодо стягнення з Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Каверіна-1" заборгованості у розмірі 247901,46 грн. задовольнити в повному обсязі.

Враховуючи вищезазначені норми чинного законодавства та враховуючи, що предметом даного спору є майнова вимога, то на момент звернення скаржника з касаційною скаргою (05.08.2015 - день подачі) розмір судового збору за майновим спором становив 2479,01 грн.

Дослідивши подану Комунальним підприємством "Теплоенерго" Дніпропетровської міської ради касаційну скаргу, колегія суддів встановила, що до неї додані платіжні доручення №519 (#41390732) від 11.10.2012, яким сплачено 751,10 грн. судового збору та №233(#95893339) від 21.07.2015, яким сплачено 1728, 00 грн. судового збору.

Відповідно до пункту 2.21 постанови пленуму Вищого господарського суду України №7 від 21.02.2013 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою додаються до позовної заяви (заяви, скарги) і мають містити відомості про те, яка саме позовна заява (заява, скарга, дія) оплачується судовим збором.

Згідно із п. 2 листа Вищого господарського суду України від 17.09.2012 № 01-06/1260/2012 "Про оформлення платіжних документів на перерахування судового збору", платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою додаються до позовної заяви (заяви, скарги) і мають містити відомості про те, яка саме позовна заява (заява, скарга, дія) оплачується судовим збором.

Отже, виходячи із наведеного, належним доказом сплати судового збору є платіжне доручення (при безготівковому перерахуванні судового збору), квитанція установи банку (при сплаті судового збору готівкою); вказані документи мають містити відповідні відомості, про які вказано вище, і в такому випадку, доданий до касаційної скарги документ буде вважатися належним доказом сплати судового збору

Відповідно до п. 3.8 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 21.01.2004 № 22, реквізит "Призначення платежу" платіжного доручення заповнюється платником так, щоб надавати повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється перерахування коштів отримувачу. Повноту інформації визначає платник з урахуванням вимог законодавства України. Платник відповідає за дані, що зазначені в реквізиті платіжного доручення "Призначення платежу".

Проте, додане до касаційної скарги платіжне доручення №519 (#41390732) від 11.10.2012 не може слугувати належним доказом сплати скаржником судового збору за подання касаційної скарги на постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 16.07.2015, оскільки, по - перше, дата вказаного платіжного доручення передує даті прийняття оскаржуваної скаржником постанови Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 16.07.2015 майже на три роки; по - друге, в графі "Призначення платежу" зазначено: "22030004; Судовий збір (Вищий господарський суд України, 070) символ звітності 254, без ПДВ.".

Враховуючи вищевикладене, платіжне доручення №519 (#41390732) від 11.10.2012 не можна визнати належним доказом, який підтверджує сплату судового збору в установленому порядку та розмірі саме за подання касаційної скарги на постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 16.07.2015 та на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 03.03.2015 у даній справі.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 1113 ГПК України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, якщо до скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі

Платіжне доручення №233(#95893339) від 21.07.2015 також не є належним доказом дотримання скаржником положень п. 4 ч. 1 ст. 1113 ГПК України щодо сплати судового збору у встановленому законом розмірі, оскільки, як вказувалося вище, за даною касаційною скаргою скаржник мав сплатити 2479,01 грн. судового збору, в той час як за вказаним платіжним дорученням скаржником сплачено лише 1728, 00 грн.

Наведене свідчить про те, що Комунальним підприємством "Теплоенерго" Дніпропетровської міської ради не сплачено судовий збір у встановленому порядку та розмірі, що є підставою повернення скаржнику поданої касаційної скарги на підставі п. 4 ч. 1 ст. 1113 ГПК України.

Колегія суддів Вищого господарського суду України звертає увагу заявника касаційної скарги, що з 01.09.2015 набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору" від 22.05.2015 №484VIII.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 86, п. 4 ч. 1 ст. 1113 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Комунального підприємства "Теплоенерго" Дніпропетровської міської ради на постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 16.07.2015 та на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 03.03.2015 у справі №25/5005/3077/2012 повернути скаржнику без розгляду.

Справу №25/5005/3077/2012 повернути до господарського суду Дніпропетровської області.

Головуючий суддя Н.М. Губенко

Судді: Т.Л. Барицька

В.І. Картере