РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.10.2015Справа №923/1164/15

За позовом Міського комунального підприємства «Херсонтеплоенерго»

до Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово інвестиційний банк» в особі філії «Відділення ПАТ Промінвестбанк в м. Херсон»

про стягнення 15684,79 грн.

суддя Пукшин Л.Г.

Представники сторін:

від позивач: Засядько О.Г. - представник за довіреністю № 1519-15 від 04.06.15

від відповідача: Дробоног О.В. - представник за довіреністю № 09-32/7 від 20.01.15

В судовому засіданні 28.10.2015 в порядку ст. 85 ГПК України, було оголошено вступну та резолютивну частини рішення

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Міське комунальне підприємство «Херсонтеплоенерго» звернулось до Господарського суду Херсонської області з позовом до Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» в особі філії «Відділення ПАТ Промінвестбанк в м. Херсон» про стягнення 15 684,79 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 01.20.2011 р. між сторонами було укладено договір № 576 про постачання теплової енергії з додатковою угодою № 5 від 23.01.2013 р., на підставі якого позивач зобов'язався виробити та поставити теплову енергію в обумовлених договором обсягах, а відповідач зобов'язався приймати теплову енергію та оплачувати її за тарифами та у строки передбачені договором. За доводами позивача, відповідачем в порушення умов договору невчасно здійснювалась оплата за отриману теплову енергію, у зв'язку з чим позивачем нараховані штрафні санкції у вигляді пені у розмірі 5 564,91 грн, штрафу у розмірі 4 298,36 грн. Крім цього, позивач просить суд також стягнути з відповідача 3% річних у розмірі 467,39 грн та збитків від інфляції у розмірі 5 364,13 грн.

Ухвалою господарського суду Херсонської області від 14.07.2015 порушено провадження у справі № 923/1164/15 за вказаною позовною заявою.

Ухвалою господарського суду Херсонської області від 24.09.2015 року справу № 923/1164/15 передано за підсудністю до господарського суду міста Києва.

Відповідно до автоматичного розподілу справ господарського суду міста Києва, справу № 923/1164/15 передано для розгляду судді Пукшин Л.Г.

Ухвалою від 05.10.2015 суддя Пукшин Л.Г. прийняла справу № 923/1164/15 до свого провадження та призначила її розгляд у судовому засіданні на 28.10.2015.

23.10.2015 відповідач через зальний відділ діловодства суду подав відзив на позовну заяву, відповідно до якої зазначив, що прострочення оплати за договором, було зумовлене скороченням посади головного спеціаліста сектору забезпечення обласного відділення ПАТ «Промінвестбанк» в м. Херсоні, що займалась проплатою таких рахунків та її недобросовісною передачею справ. Борг, який виник за лютий та березень був повність перерахований відповідачем 16.07.2015 р., що підтверджується платіжними дорученнями, які долучені до відзиву. Щодо нарахування штрафу та пені, відповідач зазначив, що ним вже було сплачено пеню за раніше виставлені позивачем рахунки за сплату штрафних санкцій за листопад-грудень 2014 та січень 2015, а в позовній заяві, позивачем знову наводиться цей період але вже з іншими сумами. Крім цього, відповідач зазначив, що позивачем невірно здійснено інфляційних втрат, надавши свій розрахунок, за яким визнає позовні вимоги в частині 5 318,77 грн - інфляційних нарахувань та 455,99 грн - 3% річних. Також, відповідач просить суд зменшити розмір штрафних санкцій.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та проси суд задовольнити. Представник відповідача надав пояснення по суті спору, з підстав викладених у відзиві, та просив суд задовольнити позовні вимоги в частині 3% річних та інфляційних нарахувань за розрахунком останнього, зменшити пеню та штраф.

Представник відповідача не заперечував щодо вірних розрахунків відповідача в частині 3% річних та інфляційних нарахувань, та наполягав на стягненні штрафу і пені.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив.

01 жовтня 2011 року між Міським комунальним підприємством «Херсонтеплоенерго» (надалі - виробник. Позивач) та Публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» в особі філії «Відділення ПАТ Промінвестбанк в м. Херсон» (надалі - споживач, відповідач) було укладено договір № 576 про постачання теплової енергії (надалі - договір).

Відповідно до 1.1. договору виробник приймає на себе зобов'язання виробити та поставити споживачеві теплову енергію в обумовлених договором обсягах, а споживач зобов'язався приймати теплову енергію і оплачувати її за встановленими тарифами у строки, передбачені цим договором.

Згідно з п. 2.1. договору теплова енергія постачається споживачеві в обсягах, зазначених у додатку № 1 до договору на потреби опалення в опалювальний період.

Споживач зобов'язався виконувати умови і порядок оплати за спожиту теплову енергію в обсягах і в строки, передбачені договором (п. 3.2.1. договору).

Оплата за спожиту теплову енергію здійснюється в грошовій формі за тарифами, затвердженими в установленому законодавством порядку (п.6.1. договору).

На момент укладення цього договору тариф на теплову енергію становить 908,772 грн/Гкал. з урахуванням ПДВ (п. 6.2. договору).

Відповідно до п. 6.6. договору, оплата за теплову енергію здійснюється споживачем згідно умов договору не пізніше 25 числа місяця, що наступає за розрахунковим.

Відповідно до п. 11.1. договору, цей договір діє з 01.10.2011 по 01.10.2012 р. і вважається щорічно продовженим на такий же термін на останніх умовах, якщо за місяць до закінчення строку його дії не надійде письмова мотивована заява від однієї із сторін про наміри розірвання договору.

За доводами позивача, відповідачем в порушення умов договору протягом листопада 2014 - квітня 2015 невчасно здійснювалась оплата за отриману теплову енергію, у зв'язку з чим позивачем нарахована пеня у розмірі 5 564,91 грн, штрафу у розмірі 4 298,36 грн, 3% річних у розмірі 467,39 грн та збитків від інфляції у розмірі 5 364,13 грн.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному і об'єктивному дослідженні в судовому засіданні з урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи їх взаємний зв'язок, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню частково.

Внаслідок укладення договору між сторонами згідно ст. 11 Цивільного кодексу України, виникли цивільні права та обов'язки.

Оскільки між сторонами по справі склалися господарські правовідносини, то до них слід застосовувати положення Господарського кодексу України як спеціального акту законодавства, що регулює правовідносини у господарській сфері.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Договір № 576 про постачання теплової енергії за своєю природою є договором енергопостачання.

Відповідно до частини 1 статті 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Згідно ст. 173 Господарського кодексу України один суб'єкт господарського зобов'язання повинен вчинити певну дію на користь іншого суб'єкта, а інший має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) ( ст. 530 ЦК України).

Частиною першою статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Відповідно до частини сьомої зазначеної статті не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Як вбачається із матеріалів справи та не заперечується сторонами відповідачем було прострочено виконання зобов'язання щодо одплати теплової енергії за лютий-березень 2015 року на загальну суму 61 405,32 грн, що були оплачені відповідачем 16.07.2015, що підтверджується платіжними дорученнями № 94901 на суму 25 873,76 грн та № 94902 на суму 35 531,57 грн.

Пунктом 1 ст. 216 Господарського кодексу України встановлено що, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно п. 1 ст. 218 Господарського кодексу України, підставою господарсько-правової відповідальності учасникагосподарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Відповідно до п. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Частина 2 ст. 551 Цивільного кодексу України визначає, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом зокрема сплата неустойки.

Пунктом 7.3.1. договору передбачено, що споживач несе відповідальність за несвоєчасну оплату за спожиту теплову енергію у встановлений договір термін, згідно ст. 231 ГК України нараховується пеня в розмірі 0,1 відсотка від суми заборгованості за кожен день прострочення платежу, а за прострочення понад 30 днів додатково стягується штраф у розмірі 7 % вказаної суми.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У п. 7.3.2. договору сторонами передбачено, що у разі несплати, або несвоєчасної оплати споживач на вимогу виробника зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 відсотки річних від простроченої суми.

Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Отже, враховуючи факт прострочення відповідачем виконання грошового зобов'язання щодо сплати за теплову енергію за лютий - березень 2015 понад 30 днів, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 3 % річних, пені, штрафу та інфляційних нарахувань.

Перевіривши розрахунки позивача та контразрахунки відповідача, з яким погодився позивач, судом встановлено, що позивачем невірно включено до розрахунку нарахування пені та 3% річних листопад 2014 р., за яким відповідачем вже було оплачено виставлені позивачем рахунки на оплату штрафних санкцій, що підтверджується матеріалами справи. Також суд погоджається із вірним розрахунком інфляційних нарахувань, що здійснений відповідачем.

З огляду на зазначене вище, до стягненню з відповідача підлягає пеня у розмірі 5 547,88 грн, штраф у розмірі 4 298,36 грн, 3 % річних у розмірі 455,99 та інфляційні нарахування у розмірі 5 318,77 грн, в іншій частині слід відмовити.

Щодо заяви відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій, суд зазначає наступне.

Частиною 2 ст. 218 ГК України встановлено, що учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб'єкт господарювання за порушення господарського зобов'язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов'язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов'язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов'язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Відповідачем належними та допустимими доказами не доведено існування підстав та винятковості випадку для реалізації судом права на зменшення розміру пені та штрафу, факту неспіврозмірності пені та штрафу умови щодо нарахування якої обумовлено сторонами у п. 7.3 договору, а посилання на відсутність вини у простроченні оплати вартості за спожиту теплову енергію як на підставу для зменшення розміру пені та штрафу не заслуговують на увагу, з тих підстав що наведені судом вище.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 32, 33, 49, 75, 82 - 85 ГПК України, господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово інвестиційний банк» на користь Міського комунального підприємства «Херсонтеплоенерго» пеня у розмірі 5 547 (п'ять тисяч п'ятсот сорок сім) грн 88 коп.; штраф у розмірі 4 298 (чотири тисячі двісті дев'яносто вісім) грн 36 коп.; 3 % річних у розмірі 455 (чотириста п'ятдесят п'ять) грн 99 коп.; інфляційні нарахування у розмірі 5 318 (п'ять тисяч триста вісімнадцять) 77 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 819 (одна тисяча вісімсот дев'ятнадцять) грн 57 коп.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 29.10.2015 р.

Суддя Л.Г. Пукшин