КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

"22" жовтня 2015 р. Справа №910/28463/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Яковлєва М.Л.

суддів: Куксова В.В.

Ільєнок Т.В.

розглянувши апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Ферозіт" на рішення господарського суду міста Києва від 17.02.2015 року та додаткове рішення від 21.09.2015 року у справі № 910/28463/14 (суддя Шкурдова Л.М.)

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Ферозіт"

до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

про стягнення 20 000,00 грн.

в с т а н о в и в :

Товариство з обмеженою відповідальністю "Ферозіт" звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення 20 000,00 грн., з яких 10 000,00 грн. - сума передоплати та 10 000,00 грн. - сума штрафу.

Рішенням господарського суду міста Києва від 17.02.2015 року у справі № 910/28463/14 у позові відмовлено.

21.09.2015 року господарським судом міста Києва прийнято додаткове рішення по справі № 910/28463/14, яким стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю "Ферозіт" на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 2 000,00 грн. витрат відповідача на послуги адвоката.

Не погоджуючись із вказаними рішеннями суду першої інстанції, позивач, товариство з обмеженою відповідальністю "Ферозіт", звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду міста Києва від 17.02.2015 року по справі № 910/28463/14 повністю та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити. Додаткове рішення скасувати.

Відповідно до автоматичного розподілу справ між суддями апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Ферозіт" по справі № 910/28463/14 передано на розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді Яковлєва М.Л., суддів Ільєнок Т.В., Куксов В.В.

Перевіривши матеріали справи, апеляційний господарський суд зазначає наступне.

Відповідно до положень ст. 91 ГПК України, сторони у справі, прокурор, треті особи, особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення місцевого господарського суду, яке не набрало законної сили.

Статтею 93 ГПК України визначено, що апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів, а на ухвалу місцевого господарського суду - протягом п'яти днів з дня їх оголошення місцевим господарським судом. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу.

З апеляційною скаргою позивач звернувся, згідно штемпелю поштового відділення на конверті 05.10.2015 року, тобто з пропуском строку, встановленого ст. 93 Господарського процесуального кодексу України.

В ст. 53 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що за заявою сторони, прокурора чи з своєї ініціативи господарський суд може визнати причину пропуску встановленого законом процесуального строку поважною і відновити пропущений строк.

Тобто, виходячи зі змісту ст. 53 Господарського процесуального кодексу України, поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій.

У відповідності до ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Згідно з вимогами ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

З вищенаведеного слідує, що закон встановлює рівні можливості сторін і гарантує їм право на захист своїх інтересів. Принцип рівності учасників судового процесу перед законом і судом є важливим засобом захисту їх прав і законних інтересів, що унеможливлює ущемлення будь-чиїх процесуальних прав. Це дає змогу сторонам вчиняти передбачені законодавством процесуальні дії, реалізовувати надані їм законом права і виконувати покладені на них обов'язки. Особи, які беруть участь у справі, вправі вільно розпоряджатися своїми матеріальними і процесуальними правами, в тому числі подавати докази на підтвердження обставин, на які вони посилаються.

Частиною 2 ст. 93 ГПК України передбачено, що апеляційна скарга, яка подана після закінчення строків, установлених цією статтею, повертається скаржнику, якщо апеляційний господарський суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для відновлення строку, про що постановляється ухвала.

Отже, наведена норма пов'язує можливість відновлення процесуального строку з обов'язковою наявністю поважної причини (чи причин) пропуску відповідного строку.

Питання про відновлення пропущеного процесуального строку розглядається судом за заявою сторони, прокурора або з власної ініціативи. При цьому, у заяві повинно міститися обґрунтування поважності причин пропуску процесуального строку, в разі необхідності - з поданням доказів цього за загальними правилами розділу V Господарського процесуального кодексу України.

У кожному випадку суд повинен з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінити доводи, що наведені на обґрунтування клопотання про його відновлення, та зробити мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку.

В обґрунтування пропуску строку на апеляційне оскарження рішення скаржник зазначає, що останній рішення господарського суду міста Києва від 17.02.2015 року не отримав, а додаткове рішення отримав лише 24.09.2014 року.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, 17.02.2015 року було оголошено вступну та резолютивну частину рішення, 23.02.2015 року було підписано його повний тест та 27.02.2015 року з рекомендованим повідомленням рішення було надіслано скаржнику.

02.03.2015 року зам бухгалтера товариства з обмеженою відповідальністю "Ферозіт" Свірська отримала спірне рішення господарського суду міста Києва від 17.02.2015 року, що підтверджується її підписом на повідомленні про вручення (а.с. 64).

Скаржником ані в апеляційній скарзі, ані в самому клопотанні про відновлення строку на подання апеляційної скарги не обґрунтовано поважність причин, які зумовили неможливість подання апеляційної скарги в строк та не надано апеляційному суду належних та допустимих доказів в розумінні ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, які б підтверджували поважність таких причин.

Отже, Київський апеляційний господарський суд зазначає, що строк оскарження обчислюється з дня їх оголошення місцевим господарським судом. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу, а не з моменту отримання повного тексту рішення чи його роз'яснення.

Інших доводів в обґрунтування клопотання про відновлення пропущеного строку для подання апеляційної скарги скаржник не надав, а суд апеляційної інстанції не встановив.

Таким чином, колегія суддів апеляційного суду вважає за необхідне зазначити, що клопотання скаржника не містить обґрунтувань та посилань, які б свідчили про наявність об'єктивно непереборних обставин для подання апеляційної скарги. Також не надано доказів того, що скаржник не мав можливості вчасно здійснити відповідні процесуальні дії, оскільки, можливість вчасного подання апеляційної скарги залежала виключно від волевиявлення самого скаржника, тобто мала суб'єктивний характер, а тому підстав для відновлення пропущеного процесуального строку у даному випадку колегія суддів не вбачає.

Аналогічна позиція викладена в постанові Вищого господарського суду України від 18.03.2014 року по справі № 910/8694/13.

Крім того, в апеляційній скарзі скаржник просить скасувати додаткове рішення, яке було оголошено 21.09.2015 року та набрало законної сили 01.10.2015 року, а з апеляційною скаргою, як було зазначено вище, скаржник звернувся 05.10.2015 року без клопотання про відновлення строку не додання скарги в даній частині.

Колегія суддів звертає увагу на те, що в даній апеляційній скарзі оскаржується два процесуальних документа з різними датами прийняття та відповідно з різними строками оскарження, а тому колегі суддів не може частково відмовити у задоволені клопотання про поновлення строку на подання апеляційної скарги на рішення господарського суду міста Києва від 17.02.2015 року на підставі ч. 2 ст. 93 Господарського процесуального Кодексу України і частково повернути скаргу на додаткове рішення від 21.09.2015 року на підставі п. 4 ст. 97 Господарського процесуального Кодексу України.

Таким чином, колегі суддів приходить до висновку щодо відмови товариству з обмеженою відповідальністю "Ферозіт" у задоволені клопотання про поновлення строку на подання апеляційної скарги на підставі ч. 2 ст. 93 Господарського процесуального Кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі повернення заяви або скарги.

Згідно ч. 3 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" повернення сплаченої суми судового збору здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної фінансової політики.

З урахуванням вище зазначеного, сплачена скаржником сума судового збору згідно з платіжним дорученням № 15523 від 28.09.2015 року, яке додано до матеріалів апеляційної скарги у сумі 2 009,71 грн., підлягає поверненню.

Керуючись ст. 86, ч. 2 ст. 93 Господарського процесуального Кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

у х в а л и в :

1. Відмовити товариству з обмеженою відповідальністю "Ферозіт" у задоволені клопотання про поновлення строку на подання апеляційної скарги.

2. Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Ферозіт" на рішення господарського суду міста Києва від 17.02.2015 року та додаткове рішення від 21.09.2015 року у справі № 910/28463/14 та додані до неї документи повернути скаржнику.

3. Повернути з Державного бюджету України на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Ферозіт" (79002, м. Львів, а/с 10880, 48100, м. Теребовля, вул. Шевченка, 171, 37961273) 2 009,00 грн. судового збору, сплаченого відповідно до платіжного доручення № 15523 від 28.09.2015 року.

4. Матеріали справи № 910/28463/14 повернути до господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя М.Л. Яковлєв

Судді В.В. Куксов

Т.В. Ільєнок