Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "05" листопада 2015 р. Справа № 906/1507/15

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Гансецького В.П.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, дор. від 14.09.15р. № 6

від відповідача: не з'явився

розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі справу

за позовом Обласного госпіталя для ветеранів війни Житомирської обласної ради (м.Бердичів Житомирської області)

до Підприємства облспоживспілки "Житомирська міжрайонна заготівельно - збутова база" (м.Житомир)

про стягнення 25409,85 грн.

Позивач звернувся з позовом про стягнення на свою користь з відповідача 25409,85 грн. штрафу за неналежне виконання зобов'язань згідно договору про закупівлю товарів № ТП-2/14 від 23.12.13р.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. Зокрема, зазначила, що за невиконання або неналежне виконання зобов'язань згідно договору про закупівлю товарів № ТП-2/14 від 23.12.13р., а також за прострочення термінів поставки товару згідно умов пп.7.2,7.3.1, 7.3.2 даного договору відповідач зобов'язаний сплатити штраф.

Відповідач у відзиві від 19.10.15р. № 707 на позовну заяву проти позову заперечив, просив припинити провадження у справі, посилаючись на безпідставність позовних вимог (а.с.64-66). Зокрема, відповідач зазначив, що укладений з позивачем договір про закупівлю товарів №ТП-2/14 від 23.12.13р. не розірваний, а також вважає, що штраф в сумі 25409,85 грн. був нарахований позивачем всупереч ст.231 ГК України.

Від відповідача на адресу господарського суду надійшла заява від 04.11.15р. №723 про відкладення розгляду справи у зв'язку з тим, що його представник - ОСОБА_2 приймає участь у іншій справі № 906/1519/15, яка призначена на той самий день та час, що й розгляд даної справи (а.с.76).

В обґрунтування своєї заяви відповідач подав копію ухвали господарського суду Житомирської області від 22.10.15р. у справі № 906/1519/15 (а.с.77).

Явка представників сторін в дане судове засідання обов'язковою судом не визнавалась.

Відповідно до пп.3.9.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.11р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", - у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору. Господарський суд з урахуванням обставин конкретної справи може відхилити доводи учасника судового процесу - підприємства, установи, організації, іншої юридичної особи, державного чи іншого органу щодо відкладення розгляду справи у зв'язку з відсутністю його представника (з причин, пов'язаних з відпусткою, хворобою, службовим відрядженням, участю в іншому судовому засіданні і т.п.). При цьому господарський суд виходить з того, що у відповідних випадках такий учасник судового процесу не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника згідно з частинами першою - п'ятою статті 28 ГПК, з числа як своїх працівників, так і осіб, не пов'язаних з ним трудовими відносинами. Неможливість такої заміни представника і неможливість розгляду справи без участі представника підлягає доведенню учасником судового процесу на загальних підставах (статті 32 - 34 ГПК), причому відсутність коштів для оплати послуг представника не може свідчити про поважність причини його відсутності в судовому засіданні.

Відповідачем вже направлялося на адресу господарського суду 19.10.15р. аналогічне клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку з участю його представника в іншому судовому процесі (а.с.60,62).

Враховуючи, що відповідач в обох випадках не надав суду будь-яких доказів, які б свідчили про те, що його представник - ОСОБА_2 дійсно бере участь в інших судових процесах в обох випадках, господарський суд розглядає клопотання відповідача про відкладення розгляду справи як зловживання своїми процесуальними правами з метою затягнути розгляд справи, а тому вважає за необхідне та можливе прийняти рішення у справі за відсутності представника відповідача.

При цьому судом враховується також той факт, що відповідач не був позбавлений можливості направити в судове засідання будь-якого іншого представника.

У зв'язку з цим, заяву відповідача про відкладення розгляду справи суд залишає без задоволення.

Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, господарський суд,-

ВСТАНОВИВ:

23.12.13р. між Обласним госпіталем ветеранів війни Житомирської обласної ради (далі-позивач/замовник) та Підприємством облспоживспілки "Житомирська міжрайонна заготівельно - збутова база" (далі-відповідач/постачальник) укладено договір про закупівлю товарів № ТП-2/14 (а.с.13-15).

Згідно пп.1.1 договору, постачальник зобов'язався у 2014 році поставити замовникові товари, зазначені в Специфікації - Додаток №1 до даного договору, на умовах DDР (13300, м.Бердичів, вул.Карла Лібкнехта 52) відповідно до офіційних правил тлумачення торговельних термінів Інкотермс 2000, виданих Міжнародною торговою палатою під № 560, а замовник прийняти і оплатити товари в асортименті, кількості та за ціною згідно зі Специфікацією.

Відповідно до пп.1.2 договору, найменування (номенклатура, асортимент) товару: м'ясо свійської птиці заморожене (ДК 016-2010: 10.12.2). Кількість товарів: 12500 кг.

Згідно пп.3.1 договору, ціна цього договору становить 223560,00 грн., (двісті двадцять три тисячі п'ятсот шістдесят грн. 00 коп.) у тому числі ПДВ 37260,00 (тридцять сім тисяч двісті шістдесят грн. 00 коп.).

Відповідно до пп.5.1 договору, строк поставки товарів протягом якого постачальник зобов'язаний здійснити поставку необхідної кількості товару становить 1 робочий день після отримання письмової, або переданої по факсу заявки від замовника з зазначенням необхідних обсягів. Датою поставки товару за договором вважається дата підписання сторонами накладної на товар.

Згідно пп.5.2 договору, місце поставки товарів на якому відбувається передача-приймання товару є склад замовника за адресою: 13300, м.Бердичів, вул.Карла Лібкнехта 52.

Постачальник зобов'язаний власними силами забезпечити доставку товару за адресою замовника: 13300, м.Бердичів, вул.Карла Лібкнехта 52 (пп.5.3 договору).

Відповідно до пп.6.3.1 пп.6.3 договору, постачальник зобов'язався забезпечити поставку товарів (виконання робіт або надання послуг) у строки, встановлені цим договором.

Згідно пп.10.1 договору, цей договір набирає чинності з дати підписання сторонами та діє до 31 грудня 2014 року.

03.07.14р. між сторонами укладено додаткову угоду до договору про закупівлю товарів № ТП-2/14 від 23.12.13р., згідно якої вони прийшли до згоди про внесення до змін до вказаного договору, а саме:

1) Керуючись ч.5 ст.40 Закону України "Про здійснення державних закупівель" та ч.2, п.11.2, Розділу XI договору змінюється ціна за одиницю товару не більше як на 10 відсотків у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що зазначена зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі, та відбудеться не раніше 31.03.2014 року.

2) Зменшити суму договору на 15 грн. 59 коп. в зв'язку зі зменшенням обсягу закупівлі.

В зв'язку з чим п.3.1 викласти в наступній редакції:

"3.1. Ціна цього договору становить 223544,41 грн. з ПДВ (Двісті двадцять три тисячі п'ятсот сорок чотири грн. 41 коп.), у тому числі ПДВ 37257,40 грн."(а.с.16).

20.10.14р. між сторонами укладено додаткову угоду до договору про закупівлю товарів № ТП-2/14 від 23.12.13р., згідно якої вони прийшли до згоди про внесення до змін до вказаного договору, а саме:

1) Керуючись ч.5 ст.40 Закону України "Про здійснення державних закупівель" та ч.2, п.11.2, Розділу XI договору змінюється ціна за одиницю товару не більше як на 10 відсотків у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що зазначена зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі, та відбудеться не раніше 31.03.2014 року.

2) Зменшити суму договору на 11 грн. 59 коп. в зв'язку зі зменшенням обсягу закупівлі.

В зв'язку з чим п.3.1 викласти в наступній редакції:

"3.1. Ціна цього договору становить 223532,82 грн. з ПДВ (Двісті двадцять три тисячі п'ятсот тридцять дві грн. 82 коп.), у тому числі ПДВ 37255,47 грн. "(а.с.17,18).

04.11.14р. між сторонами укладено додаткову угоду до договору про закупівлю товарів № ТП-2/14 від 23.12.13р., згідно якої було внесено зміни до п.3.1 договору та викладено їх у наступній редакції: "п.3.1. Загальна сума Договору складає 180559,04 грн. Сума Договору зменшена на 42973,78 грн. в зв'язку з економією коштів."(а.с.19).

Згідно даних позивача, відповідач свої договірні зобов'язання щодо поставки товару фактично виконав частково, поставивши позивачу товар - м'ясо свійської птиці заморожене у кількості 6982,820 кг. на суму 127369,87 грн. (а.с.5).

Позивач, звернувшись до суду з даним позовом про стягнення з відповідача 25409,85 грн. штрафу за неналежне виконання ним зобов'язань згідно договору про закупівлю товарів № ТП-2/14 від 23.12.13р., обґрунтував його, зокрема тим, що з моменту укладення між сторонами 20.10.14р. вищезазначеної додаткової угоди до договору про закупівлю товарів № ТП-2/14 від 23.12.13р., постачання позивачу товару відповідачем припинилось, що призвело до відсутності повноцінного харчування хворих, які перебувають на лікуванні в Обласному госпіталі для ветеранів війни Житомирської обласної ради.

Також позивачем зазначено, що направлені ним відповідачу замовлення на поставку продуктів харчування: № 797 від 04.11.14р. та № 826 від 11.11.14р. (а.с.20,21) не були виконані відповідачем, а лист № 846 від 17.11.14р. про поставку товару згідно умов договору про закупівлю товарів № ТП-2/14 від 23.12.13р. (а.с.28,29) - залишені останнім без відповіді та задоволення.

Позивач вказав, що у відповідь на його лист № 909 від 01.12.14р. (а.с.32) з повідомленням про можливість розірвання договору про закупівлю товарів № ТП-2/14 від 23.12.13р. у зв'язку з порушенням відповідачем договірних зобов'язань в частині поставки товару, відповідач у листі № 281 від 12.12.14р. (а.с.33), зокрема, зазначив, що згідно укладеного договору не може поставляти позивачу продукцію по старих цінах, які не відповідають ринковим цінам.

Позивач зазначив, що ним також було направлено відповідачу повідомлення №950 від 10.12.14р. про розірвання договору про закупівлю товарів № ТП-2/14 від 23.12.13р. на підставі ч.3 ст.651 ЦК України, пп.6.2.1 договору у зв'язку з невиконанням відповідачем умов даного договору (а.с.36,37).

Крім того, позивач вказав, що направлену ним претензію № 60 від 21.01.15р. з вимогою про сплату штрафу у розмірі 73307,89 грн., нарахованого на підставі пп.7.2, 7.3.1, 7.3.2 договору про закупівлю товарів № ТП-2/14 від 23.12.13р., відповідач залишив без відповіді та задоволення (а.с.40,41).

Відповідач, заперечуючи проти заявленого позову, зокрема, вказав на безпідставність позовних вимог, оскільки укладений з позивачем договір про закупівлю товарів №ТП-2/14 від 23.12.13р., на думку відповідача, не є розірваним.

Також відповідач вважає, що нарахований позивачем згідно умов пп.7.2 договору про закупівлю товарів № ТП-2/14 від 23.12.13р. штраф в сумі 25409,85 грн. суперечить ст.231 ГК України.

Господарський суд вважає, заявлений позов таким, що підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

За своєю правовою природою договір про закупівлю товарів № ТП-2/14 від 23.12.13р. є договором поставки.

Згідно ч.1 ст.712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч.2 ст.712 ЦК України).

Відповідно до ст.655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст.662 ЦК України, продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст.663 ЦК України, продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.692 ЦК України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ст.193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ст.627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч.1 ст.628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ст.629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч.1 ст.173 ГК України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ст.ст.525 і 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов'язання не допускається.

Як зазначено вище та як свідчать матеріали справи, згідно останньої укладеної між сторонами додаткової угоди від 04.11.14р. до договору про закупівлю товарів № ТП-2/14 від 23.12.13р., до п.3.1 договору було внесено зміни, згідно яких загальна сума договору про закупівлю товарів № ТП-2/14 від 23.12.13р. складає 180559,04 грн. (а.с.19).

Згідно даних позивача, відповідачем порушено умови пп.5.1 договору щодо поставки товару, а саме поставлено товар частково - на суму 127369,87 грн. (а.с.5).

Таким чином, відповідач недопоставив позивачу товар згідно додаткової угоди від 04.11.14р. до договору про закупівлю товарів № ТП-2/14 від 23.12.13р. на суму 53189,17 грн.

В матеріалах справи відсутні докази того, що відповідачем здійснено поставку товару на загальну суму 180559,04 грн.

Відповідно до ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язань настають правові наслідки, зокрема, сплата неустойки (штраф, пеня).

Згідно частин 1 та 2 ст.551 ЦК України, предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ч.6 ст.231 ГК України, штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюється у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою НБУ, за весь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачений законом або договором.

Відповідно до ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до пп.7.2 договору, у разі невиконання або неналежного виконання зобов'язань при закупівлі товару за бюджетні кошти постачальник сплачує замовнику штрафні санкції (неустойка, штраф, пеня) у розмірі 7% (сім відсотків) від ціни договору.

Згідно пп.7.3.1 договору, у разі порушення терміну поставки товару, зазначеного в п.5.1 договору, постачальник сплачує замовнику штраф у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який нараховується штраф, від ціни замовленої партії товару, за кожний день прострочення. При проведенні остаточних розрахунків, сума виплат буде зменшена на фактичну суму штрафу.

Відповідно до пп.7.3.2 договору, у разі, якщо прострочення терміну поставки товару, зазначеного в п.5.1 договору, перевищить 10 календарних днів, замовник має право розірвати договір в односторонньому порядку. При цьому, протягом 10 календарних днів з дати отримання повідомлення про розірвання договору в односторонньому порядку постачальник зобов'язаний сплатити замовнику штраф у розмірі 7% від ціни договору.

Позивачем на підставі пп.7.2, 7.3.1, 7.3.2 договору було нараховано відповідачу штраф у загальному розмірі 25409,85 грн. за неналежне виконання договірних зобов'язань (а.с.11,12,70).

Господарський суд вважає вимогу позивача про стягнення штрафу відповідно до пп.7.3.1 договору безпідставною, виходячи з наступного.

Сторонами у пп.7.3.1 договору передбачено відповідальність за прострочення виконання грошового зобов'язання у вигляді сплати постачальником штрафу у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який нараховується штраф, від ціни замовленої партії товару, за кожний день прострочення. Тобто, встановлено неустойку у вигляді пені, але всупереч ч.2 ст.549 ЦК України названо її штрафом.

Розрахунок решти штрафу в загальній сумі 25278,26 грн., нарахованого позивачем згідно умов пп.7.2 та пп.7.3.2 договору суд вважає обґрунтованим та таким, що відповідає чинному законодавству.

Відповідно до ч.1 ст.203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Загальні підстави недійсності правочину встановлені статтею 215 Цивільного кодексу України.

Згідно ст.217 ЦК України, недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини.

Відповідно до ст.83 ГПК України, господарський суд, приймаючи рішення, має право визнати недійсним повністю чи у певній частині пов'язаний з предметом спору договір, який суперечить законодавству.

У зв'язку з цим, господарський суд на підставі наведених норм законодавства дійшов висновку про необхідність визнання недійсним пп.7.3.1 договору про закупівлю товарів № ТП-2/14 від 23.12.13р. як такий, що суперечить законодавству.

Згідно даних позивача, станом на день розгляду справи заявлена ним до стягнення сума штрафу відповідачем не сплачена (а.с.78).

Відповідач своїм правом на участь в судовому розгляді справи не скористався, доказів сплати штрафу не подав.

Враховуючи викладене, господарський суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, заявленими відповідно до чинного законодавства і укладеного договору та такими, що підлягають частковому задоволенню - з відповідача стягується на користь позивача 25278,26 грн. штрафу за неналежне виконання зобов'язань згідно договору про закупівлю товарів № ТП-2/14 від 23.12.13р.

В решті позову суд відмовляє у зв'язку з безпідставністю заявлених вимог.

Заперечення відповідача, викладені ним у відзиві від 19.10.15р. № 707, суд відхиляє як такі, що суперечать укладеному між сторонами договору та не ґрунтуються на нормах законодавства. Зокрема, суд вважає безпідставним та таким, що суперечить укладеному між сторонами договору, трактування відповідачем дій позивача, які виходять за межі договірних зобов'язань та безпідставною вимогу відповідача припинити провадження у справі, оскільки вичерпний перелік підстав для припинення провадження у справі передбачений ст.80 ГПК України, а наслідком розгляду поданого позову по суті є прийняття рішення (ст.82 ГПК України).

Сплата судового збору покладається на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Визнати недійсним підпункт 7.3.1 договору про закупівлю товарів № ТП-2/14 від 23.12.13р., укладений між Обласним госпіталем для ветеранів війни Житомирської обласної ради (м.Бердичів Житомирської області) та Підприємством облспоживспілки "Житомирська міжрайонна заготівельно - збутова база" (м.Житомир) як такий, що суперечить законодавству.

3. Стягнути з Підприємства облспоживспілки "Житомирська міжрайонна заготівельно - збутова база", 10001, м.Житомир, вул.Ватутіна 182, ідентифікаційний код 01783240:

- на користь Обласного госпіталя для ветеранів війни Житомирської обласної ради, 13300, м.Бердичів Житомирської області, вул.Європейська 52, ідентифікаційний код 01991429 - 25278,26 грн. штрафу за неналежне виконання зобов'язань згідно договору про закупівлю товарів № ТП-2/14 від 23.12.13р. та 1817,54 грн. судового збору.

4. В решті позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 05.11.15

Суддя Гансецький В.П.

Друк.: 3 прим.:

1 - у справу,

2,3 - сторонам (рек. з повід. про вруч.).