РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.10.2015Справа №910/24744/15

За позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Надра України"

до Публічного акціонерного товариства "Укрнафта"

про стягнення 133 528,59 грн.

Суддя Гумега О.В.

Представники:

від позивача: Загарук С.М. за довіреністю № 154 від 20.10.2015

від відповідача: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Надра України" (позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" (відповідач) про стягнення 133 528,59 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач в порушення норм чинного законодавства України та укладеного між сторонами Договору про проведення моніторингу та наукового супроводження надрокористування № 7/2996-Р-95М/13 від 19.12.2013, не здійснив оплату за виконані позивачем роботи, внаслідок чого у відповідача виникла заборгованість у розмірі 79 906,28 грн. Крім того, у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань за наведеним договором, позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача пені у розмірі 17 053,97 грн. за період з 21.11.2014 по 19.05.2015, 3% річних у розмірі 1 825,80 грн. за період з 21.11.2014 по 25.08.2015 та інфляційні нарахування у розмірі 34 742,54 грн. за період з 21.11.2014 по 25.08.2015.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.09.2015 порушено провадження у справі № 910/24744/15 та призначено розгляд справи на 05.10.2015 об 11:35 год.

В судове засідання, призначене на 05.10.2015, представник позивача з'явився.

В судове засідання, призначене на 05.10.2015, представник відповідача не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, вимоги ухвали суду від 21.09.2015 не виконав, про час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином.

Враховуючи нез'явлення представника відповідача в судове засідання 05.10.2015, невиконання сторонами вимог ухвали суду від 21.09.2015 та положення п. 1, 2 ч. 1 ст. 77 ГПК України, суд дійшов висновку про неможливість вирішення справи по суті в судовому засіданні, призначеному на 05.10.2015.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.10.2015 розгляд справи відкладено на 26.10.2015 о 10:25 год.

В судове засідання, призначене на 26.10.2015, представник позивача з'явився.

Представник відповідача в судове засідання, призначене на 26.10.2015, не з'явився, про поважні причини неявки суд не повідомив, вимоги ухвал суду від 21.09.2015 та від 05.10.2015 не виконав, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином з огляду на таке.

Як зазначено у п. 3.9 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання.

Відповідно до п.п. 3.9.1 п. 3.9 вищезазначеної Постанови Пленуму Вищого господарського суду України, особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК. Там же зазначено, що в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Ухвала Господарського суду міста Києва про порушення провадження у справі від 21.09.2015 та ухвала Господарського суду міста Києва від 05.10.2015 були надіслані за адресою місцезнаходження відповідача (04053, м. Київ, провулок Несторівський, буд. 3-5), вказаною у позовній заяві, належність якої відповідачу підтверджується інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, яка міститься на офіційному веб-сайті Міністерства юстиції України за адресою http://usr.minjust.gov.ua/ua/freesearch.

Отримання відповідачем поштової кореспонденції за вказаною адресою підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення №530 та №995.

Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідач повідомлений про час та місце судового розгляду належним чином.

Статтею 77 ГПК України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному судовому засіданні. Такими обставинами, зокрема, є нез'явлення в засідання представників сторін, інших учасників судового процесу.

Наразі, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Відповідно до абз. 1 п. 3.9.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. визначено, що у випадку нез'явлення в засідання представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Обставин, які б перешкоджали чи не дозволяли розглянути спір в даному судовому засіданні, судом встановлено не було.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи по суті в судовому засіданні 26.10.2015 без участі представника відповідача.

Представник позивача в судовому засіданні 26.10.2015 подав клопотання про долучення до матеріалів справи документів, а саме: копії витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців стосовно позивача станом на 07.10.2015, довідки № б/н від 26.10.2015 на підтвердження відсутності аналогічного спору, оригіналу платіжного доручення № 1410 від 10.09.2015 про сплату судового збору в сумі 2002,93 грн. з відміткою про зарахування в доход бюджету. Клопотання судом задоволене та передане до відділу діловодства суду для реєстрації.

Представник позивача в судовому засіданні 26.10.2015 надав усні пояснення по суті заявлених позовних вимог, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідно до ст. 75 ГПК України справа розглядалась за наявними в ній матеріалами, оскільки відзив на позовну заяві і витребувані господарським судом документи відповідачем суду не подано.

Після виходу суду з нарадчої кімнати, у судовому засіданні 26.10.2015 було проголошено вступну та резолютивну частину рішення та повідомлено, що повне рішення буде складено у термін, передбачений ч. 4 ст. 85 ГПК України.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, оглянувши в судових засіданнях оригінали документів, копії яких знаходяться в матеріалах справи, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

19.12.2013 між Публічним акціонерним товариством "Укрнафта" (замовник, відповідач) та Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Надра України" (виконавець, позивач) укладено Договір про проведення моніторингу та наукового супроводження надрокористування № 7/2996-Р-95М/13 (далі - Договір), відповідно до умов якого виконавець зобов'язується виконати для замовника, а замовник зобов'язується прийняти й оплатити роботи з проведення моніторингу та наукового супроводження надрокористування з метою видобування корисних копалин на Малосорочинському родовищі. Обсяг робіт, етапи (підетапи) та строки їх виконання наведені в календарному плані (Додаток №1), який є невід'ємною частиною Договору та складається виконавцем щорічно (п.п. 1.1, 1.2 Договору).

З календарного плану на 2013 рік (Малосорочинське родовище), який є Додатком №1 до Договору, вбачається, що узгоджені між сторонами роботи виконавець повинен виконати в грудні 2013 року.

Відповідно до п. 5.1 Договору передбачено, що вартість робіт за Договором визначається протоколами узгодження договірної ціни у додатках до договору, які є його невід'ємними частинами.

Протоколом узгодження договірної ціни на 2013 рік від 19.12.2013 (Додаток №2 до Договору) сторони погодили, що ціна робіт з проведення моніторингу та наукового супроводження надрокористування з метою видобування корисних копалин на Малосорочинському родовищі на 2013 рік становить 79 906,28 грн.

Відповідно до п.п. 2.1.2 п. 2.1 Договору замовник зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі, згідно з умовами Договору, здійснювати оплату за виконані роботи.

Згідно п. 5.2 Договору замовник перераховує виконавцю попередню оплату в розмірі 100% від вартості робіт за відповідним етапом (підетапом). Перерахування попередньої оплати здійснюється на підставі рахунку-фактури виконавця протягом 10 банківських днів з дати отримання рахунку-фактури.

На виконання вимог п. 5.2 Договору позивач листом від 03.11.2014 № 1783/2/01/13 надіслав відповідачу рахунок-фактуру № Н-00000729 від 31.10.2014 для перерахування грошових коштів за виконані позивачем згідно Договору роботи з проведення моніторингу (Малосорочинське родовище), який був одержаний відповідачем 06.11.2014, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 264.

Проте, відповідач в порушення умов п. 5.2 Договору, не виконав свої зобов'язання щодо сплати грошових коштів за виконані позивачем роботи, враховуючи, що 20.11.2014 сплило 10 (десять) банківських днів з дати отримання відповідачем рахунку-фактури № Н-00000729 від 31.10.2014 для оплати робіт по Договору № 7/2996-Р-95М/13 від 19.12.2013.

У п.п. 4.1, 4.2 Договору визначено, що по завершенню кожного етапу (підетапу) виконавець надає замовнику підписаний ним акт здавання-приймання виконаних робіт в 2-х примірниках та звіт у письмовій формі. Замовник протягом 5 робочих днів з дня одержання звіту та акту здавання-приймання виконаних робіт, якщо вони відповідають умовам договору, зобов'язаний направити виконавцю підписаний та належним чином оформлений акт здавання-приймання виконаних робіт.

На виконання умов п.п. 4.1, 4.2 Договору сторонами підписано Акт № Н-00000035 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 14.01.2014, а саме робіт з проведення моніторингу (Малосорочинське родовище) на загальну суму 79 906,28 грн.

Відповідно до наведеного акту здачі-прийняття робіт відповідачем підтверджено факт виконання позивачем робіт по Договору на загальну суму 79 906,28 грн. та відсутність претензій щодо якості та строків виконання робіт.

Оскільки відповідач в порушення умов укладеного між сторонами Договору не здійснив оплату за проведені позивачем роботи, позивач звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з відповідача 79 906,28 грн. основного боргу за Договором, а також 17 053,97 грн. пені за період з 21.11.2014 по 19.05.2015, 1 825,80 грн. 3% річних за період з 21.11.2014 по 25.08.2015 та 34 742,54 грн. інфляційних нарахувань за період з 21.11.2014 по 25.08.2015, у зв'язку з простроченням відповідачем грошового зобов'язання за Договором.

Приписами статей 33, 34 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно із ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Проаналізувавши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) договір є підставою виникнення цивільних прав та обов'язків.

Внаслідок укладення Договору № 7/2996-Р-95М/13 про проведення моніторингу та наукового супроводження надрокористування від 19.12.2013 року між сторонами згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України виникли цивільні права та обов'язки.

Відповідно до ч. 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного rодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічні положення містяться і в Господарському кодексі України. Так, відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України (далі - ГК України) суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договорів, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Приписами ч. 1 ст. 173 ГК України встановлено, що в силу зобов'язання одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Пунктом 5.2 Договору визначено, що замовник перераховує виконавцю попередню оплату у розмірі 100 % від вартості робіт за відповідним етапом (підетапом). Перерахування попередньої оплати здійснюється на підставі рахунку-фактури виконавця протягом 10 (десяти) банківських днів з дати отримання рахунку-фактури.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору позивач виконав роботи з проведення моніторингу (Малосорочинське родовище), а відповідач, в свою чергу, прийняв вказані роботи, що підтверджується Актом № Н-00000035 здачі - прийняття робіт (надання послуг) від 14.01.2014 на суму 79 906,28 грн., який підписаний уповноваженими представниками сторін та скріплений їх печатками. При цьому відповідно до наведеного акту здачі - прийняття робіт відповідач підтвердив відсутність у нього жодних претензій щодо якості та строків виконання робіт.

Матеріалами справи також підтверджується факт направлення позивачем на адресу відповідача рахунка-фактури № Н-00000729 від 31.10.2014 на суму 79 906,28 грн. для перерахування грошових коштів за виконані позивачем роботи на підставі Договору. Наведений рахунок-фактура був отриманий відповідачем 06.11.2014 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 264.

Отже, враховуючи приписи п. 5.2 Договору, відповідач був зобов'язаний оплатити 79 906,28 грн. за виконані позивачем на підставі Договору роботи до 20.11.2014 включно.

Як встановлено судом, станом на час розгляду спору по суті матеріали справи не містять належних та допустимих доказів в розумінні статей 33, 34, 36 Господарського процесуального кодексу України на підтвердження сплати відповідачем позивачу грошових коштів за виконані останнім роботи на підставі Договору. При цьому суд зазначає, що відповідач жодних обґрунтованих заперечень та доказів на спростування обставин, викладених позивачем у позовній заяві, суду не навів та не надав, розмір позовних вимог не оспорив.

Таким чином, зважаючи на встановлені обставини справи та вимоги правових норм викладених вище, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача основної заборгованості у розмірі 79 906,28 грн. є обґрунтованими, документально підтвердженими та такими, що підлягають задоволенню в повністю.

Крім того, у зв'язку з простроченням відповідачем виконання грошового зобов'язання по оплаті робіт за Договором, позивач просить суд стягнути з відповідача 17 053,97 грн. пені за період з 21.11.2014 по 19.05.2015, 1 825,80 грн. 3% річних за період з 21.11.2014 по 25.08.2015 та 34 742,54 грн. інфляційних нарахувань за період з 21.11.2014 по 25.08.2015.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Приписами ст. 611 Цивільного кодексу України визначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з частинами 1, 3 статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Статтею 1 Закону України № 543/96-ВР від 22.11.1996 р. "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" передбачено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Згідно ст. 3 вищезазначеного Закону України, розмір пені, передбачений статтею 1, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується.

Пунктом 6.2 Договору встановлено, що у разі несвоєчасного перерахування попередньої оплати замовник сплачує виконавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення виконання своїх зобов'язань з оплати.

Здійснивши перевірку (за допомогою інформаційно-пошукової системи "Ліга") наданого позивачем розрахунку пені в сумі 17053,97 грн. за період з 21.11.2014 по 19.05.2015, суд дійшов висновку, що такий розрахунок є арифметично вірним та повністю відповідає умовам Договору і матеріалам справи, а тому вимога позивача про стягнення з відповідача 17053,97 грн. пені за період з 21.11.2014 по 19.05.2015 є обґрунтованою та підлягає задоволенню повністю.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Дії відповідача, які полягають в порушенні зобов'язання щодо повної та своєчасної оплати за виконані позивачем роботи, є порушенням умов Договору, що є підставою для захисту майнових прав та інтересів позивача відповідно до норм статті 625 Цивільного кодексу України.

Згідно з пунктом 4.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань", сплата трьох процентів від простроченої суми (якщо інший розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним утримуваними коштами, належними до сплати кредиторові.

Здійснивши перевірку (за допомогою інформаційно-пошукової системи "Ліга") наданого позивачем розрахунку 3% річних в сумі 1 825,80 грн. за період з 21.11.2014 по 25.08.2015, суд дійшов висновку, що такий розрахунок є арифметично вірними та повністю відповідає умовам Договору і матеріалам справи, а тому вимоги позивача про стягнення з відповідача 1 825,80 грн. 3% річних за період з 21.11.2014 по 25.08.2015 є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю.

Згідно з положеннями пунктів 3.1 та 3.2 вищенаведеної Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання.

Здійснивши перевірку (за допомогою інформаційно-пошукової системи "Ліга") наданого позивачем розрахунку інфляційних нарахувань в сумі 34 742,54 грн. за період з 21.11.2014 по 25.08.2015, судом встановлено, що позивачем не вірно застосовано сукупній індекс інфляції, а тому за перерахунком суду інфляційне збільшення суми боргу становлять 33 825,35 грн.

Період заборгованостіСума боргу (грн.)Сукупний індекс інфляції за періодІнфляційне збільшення суми боргуСума боргу з врахуванням індексу інфляції
21.11.2014 - 25.08.201579906.281.42333825.35113731.63

Таким чином, стягненню з відповідача підлягають інфляційні нарахування в сумі 33 825,35 грн. за період з 21.11.2014 по 25.08.2015, тоді як в іншій частині відповідної вимоги позивачу слід відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на часткове задоволення позову на відповідача покладається судовий збір в розмірі 1 989,17 грн.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 34, 43, 44, 49, 75, 82-85, 116 ГПК України, Господарський суд міста Києва

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" (04053, м. Київ, провулок Несторівський, буд. 3-5, ідентифікаційний код 00135390) на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Надра України" (03151, м. Київ, проспект Повітрофлотський, будинок 54, ідентифікаційний код 31169745) 79 906,28 грн. (сімдесят дев'ять тисяч дев'ятсот шість гривень 28 коп.) основного боргу; 33 825,35 грн. (тридцять три тисячі вісімсот двадцять п'ять гривень 35 коп.) інфляційних нарахувань; 1 825,80 грн. (одну тисячу вісімсот двадцять п'ять гривень 53 коп.) 3% річних, 17 053,97 грн. (сімнадцять тисяч п'ятдесят три гривні 97 коп.) пені та 1 989,17 грн. (одну тисячу дев'ятсот вісімдесят дев'ять гривень 17 коп.) судового збору.

3. В іншій частині позовних вимог відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до ч. 5 ст. 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги (ч. 1 ст. 93 ГПК України), якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 27.10.2015

Суддя Гумега О.В.