ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" жовтня 2015 р.Справа № 922/4523/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Яризька В.О.

при секретарі судового засідання Солдатовій М.Ю.

розглянувши справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Лідер-Продукт", м. Київ,
до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, м. Харків,
про стягнення 186603,81 грн.
за участю представників:

позивача - ОСОБА_2 (директор),

відповідача - не з'явився,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ТОВ "Лідер-Продукт", звернувся до господарського суду Харківської області з позовною заявою до відповідача, ФО П ОСОБА_1, про стягнення заборгованості за договором поставки № 99/х від 01.02.2013р. у загальній сумі 186603,81 грн., в т.ч. основна заборгованість - 79929,39 грн., пеня - 41455,15 грн., інфляційні втрати - 61220,01 грн., 3% річних - 3999,26 грн. Позивач просить також стягнути з відповідача понесені витрати по сплаті судового збору.

В слуханні справи 24.09.2015р. оголошувалась перерва до 05.10.2015р. об 11:00 год.

Ухвалою суду від 05.10.2015р. розгляд справи відкладений на 20.10.2015р.

У судове засідання 20.10.2015р. відповідач не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений ухвалою суду, яка була направлена за місцем реєстрації відповідача, що підтверджується спеціальним витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, однак поштове відправлення повернуто поштою за закінченням строку зберігання.

Відповідно до ст. 64 ГПК України ухвала про порушення провадження у справі надсилається сторонам за повідомленою ними господарському суду поштовою адресою. У разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала про відкриття провадження у справі надсилається за адресою місцезнаходження (місця проживання) сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. У разі відсутності сторін за такою адресою, вважається, що ухвала про порушення провадження у справі вручена їм належним чином.

Враховуючи, що відповідач належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності відповідача за наявними матеріалами на підставі ст. 75 ГПК України.

Представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі.

Вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

01.02.2013р. між товариством з обмеженою відповідальність "Лідер-Продукт" (постачальник, позивач) та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 (покупець, відповідач) було укладено Договір поставки № 99/х, за умовами якого продавець зобов'язався поставляти покупцю продукти харчування (товар), партіями в відповідності з письмовими заявками останнього, а покупець зобов'язався прийняти товар та оплачувати його за умовами договору.

Відповідно до п. 4.1. Договору право власності на товар переходить до покупця з моменту підписання його представником видаткової накладної.

Відповідно до п. 3.2.1. Договору відповідач зобов'язався оплачувати поставлений позивачем товар згідно умов, передбачених договором.

Відповідно до п. 6.1. Договору покупець зобов'язаний здійснювати оплату за поставлений товар, протягом 17 (сімнадцяти) календарних днів з моменту поставки товару.

На виконання умов Договору позивачем відповідно до видаткових накладних № ЛЛ-126201 від 25.09.2013р., № ЛЛ-143451 від 13.11.2013р., № ЛЛ-143342 від 14.11.2013р., № ЛЛ-145341 від 18.11.2013р., № ЛЛ-146654 від 22.11.2013р. поставлений відповідачу товар на загальну суму 108435,97 грн.

Поставка товару позивачем відповідачу підтверджується також копіями товарно - транспортних накладних № ЛЛ-263537 від 25.09.2013р., № ЛЛ-278851 від 13.11.2013р., № ЛЛ-278941 від 14.11.2013р., № ЛЛ-279638 від 18.11.2013р., № ЛЛ-279709 від 22.11.2013р.

Відповідачем отриманий товар був оплачений частково, а саме на суму 28506,58 грн., у зв'язку з чим залишок несплаченої вартості товару складає 79929,39 грн.

Доказів оплати повної вартості товару відповідачем до матеріалів справи не надано, при цьому строк оплати товару настав.

Відповідно до ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з ч.1 ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно ст. 193 ГК України та ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), тому, згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Приймаючи до уваги, що відповідач не виконав передбачені договором зобовязання по сплаті грошових коштів у визначений строк, позивачем обґрунтовано предявлено до стягнення основний борг у сумі 79929,39 грн.

Згідно з п. 9.3. Договору у випадку затримки будь-яких платежів по даному договору покупець сплачує пеню за кожен день затримки розрахунку в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми боргу.

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Згідно з частиною першою статті 230 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Позивачем до матеріалів справи наданий розрахунок пені, відповідно до якого сума нарахованої пені складає 41455,15 грн.

Перевіривши наданий суду розрахунок, суд встановив, що позивачем нарахована пеня за період, що перевищує строк протягом якого можливо нарахування штрафних санкцій, який передбачений ч. 6 ст. 232 ГК України, а саме шість місяців.

Суд звертає увагу на те, що сторонами в договорі не погоджувався інший термін нарахування пені.

За таких обставин суд вважає правомірним нарахування пені в сумі 5816,53 грн., а саме за період 6 місяців з моменту прострочення оплати кожної партії товару. Позовні вимоги в частині стягнення пені в сумі 5816,53 грн. підлягають задоволенню.

Нарахування пені в сумі 35638,62 грн. є необґрунтованим, а тому суд відмовляє в задоволенні вимог в цій частині.

Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо іншій розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем до матеріалів справи наданий розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, відповідно до якого нараховані річні складають 3999,26 грн., а інфляційні втрати - 61220,01 грн.

Перевіривши нарахування 3% річних, суд встановив, що позивачем невірно вирахувана кількість днів прострочення виконання зобов'язання, за які здійснено нарахування 3% річних. Наприклад, кількість днів прострочення виконання зобов'язання за період з 13.10.2013р. по 22.06.2015р. складає 618, а не 660, як зазначено позивачем, тощо.

Здійснивши перерахування 3% річних вірним є нарахування в сумі 3723,33 грн., яка підлягає стягненню з відповідача, в задоволенні позовних вимог про стягнення 3% річних у сумі 275,93 грн. суд відмовляє як нараховані необґрунтовано.

Наданий розрахунок інфляційних втрат відповідає умовам Договору та вимогам чинного законодавства, позовні вимоги в частині стягнення інфляційних втрат у сумі 61220,01 грн. підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача пропорційно сумі задоволених позовних вимог, в іншій частині залишаються за позивачем.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 1, 12, 22, 32-34, 43, 44, 49, 75, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (61178, м. Харків, Салтівське шосеАДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Лідер-Продукт" (03067, м. Київ, вул. Машинобудівна, буд. 35-А, код 37500728, п/р 5100 в ПАТ "УкрСиббанк", МФО 351005) основну заборгованість у сумі 79929,39 грн., пеню в сумі 5816,53 грн., 3% річних у сумі 3723,33 грн., інфляційні втрати в сумі 61220,01 грн., витрати по сплаті судового збору в сумі 3013,79 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Повне рішення складено 26.10.2015 р.

Суддя ОСОБА_3