донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

26.10.2015 р. справа №908/296/15-г

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: суддів при секретарі судового засіданняОСОБА_1В ОСОБА_2І, ОСОБА_3 ОСОБА_4

за участю представників сторін:
від прокуратури: від позивача: від відповідача-1: від відповідача-2: від відповідача-3: від третьої особи:ОСОБА_5 (прокуратура Запорізької області) посвідчення №033331, ОСОБА_6 (прокуратура Харківської області посвідчення № 028256) не прибув не прибув ОСОБА_7 - адвокат не прибув не прибув
розглянувши апеляційну скаргу Запорізької обласної організації Товариства сприяння обороні України, м.Запоріжжя
на рішення господарського судуЗапорізької області
від03 червня 2015 р.
у справі№ 908/296/15-г (суддя Місюра Л.С.)
за позовомЗаступника прокурора Запорізької області,м.Запоріжжя в інтересах держави в особі Фонду державного майна України, м.Київ
до відповідача-1: відповідача-2: відповідача-3: третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивачаВиконавчого комітету Запорізької міської ОСОБА_7, м.Запоріжжя Запорізької обласної організації Товариства сприяння обороні України , м.Запоріжжя Запорізької міської ради, м.Запоріжжя Державний навчально-виробничий заклад авіаційного профілю "Запорізький центр льотної підготовки ім. Маршала авіації ОСОБА_8", с.Широке Запорізької області
про1) про визнання недійсним з моменту прийняття та скасування рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради № 461/8 від 14.12.2000 року „Про оформлення права власності на будівлю по пр. Леніна, 158-Б за Запорізькою обласною організацією Товариства сприяння обороні України; 2) про визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності на обєкт нерухомого майна Запорізької обласної організації Товариства сприяння обороні України 25.01.2001 року за № 173, виданого Запорізькою міською радою; 3) про визнання права власності за державою Україна в особі Фонду державного майна України (вул. Кутузова,18/9, м.Київ-133, ) на обєкт нерухомості (нежитлову будівлю), літ. А-8, загальною площею 4359,86 кв. м. та вартістю 27 767 948 грн. по пр. Леніна, 158-Б у м. Запоріжжі; 4) про витребування з чужого незаконного володіння Запорізької обласної організації Товариства сприяння обороні України (пр. Леніна, 158-Б, м.Запоріжжя, ) обєкт нерухомості (нежитлову будівлю), літ. А-8, загальною площею 4359,86 кв. м., вартістю 27767948 грн. по пр. Леніна, 158-Б у м. Запоріжжі у власність держави в особі Фонду державного майна України (вул. Кутузова,18/9, м.Київ-133, )

В С Т А Н О В И В:

Рішенням господарського суду Запорізької області від 03.06.2015р. по справі №908/296/15-г позов задоволено частково:

- визнано недійсним з моменту прийняття та скасосвано рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради № 461/8 від 14.12.2000 року „Про оформлення права власності на будівлю по пр. Леніна, 158-Б за Запорізькою обласною організацією Товариства сприяння обороні України;

- визнано за державою Україна в особі Фонду державного майна України (вул. Кутузова, 18/9, м. Київ-133, 01601) право власності на обєкт нерухомості (нежитлову будівлю), літ. А-8, загальною площею 4359,86 кв.м. та вартістю 27 767 948 грн., яке знаходиться за адресою: по пр. Леніна, 158-Б у м. Запоріжжі;

- витребувано з чужого незаконного володіння Запорізької обласної організації Товариства сприяння обороні України (пр. Леніна, буд. 158-Б, м. Запоріжжя, 69057) обєкт нерухомості (нежитлову будівлю), літ. А-8, загальною площею 4359,86 кв. м., вартістю 27 767 948 грн. по пр. Леніна, 158-Б у м. Запоріжжі у власність держави в особі Фонду державного майна України (вул. Кутузова, 18/9, м. Київ-133, 01601);

- припинено провадження по справі, в частині визнання недійним та скасування свідоцтва про право власності на обєкт нерухомого майна Запорізької обласної організації Товариства сприяння обороні України від 25.01.2001 року за № 173, виданого Запорізькою міською радою;

- стягнуто з Виконавчого комітету Запорізької міської ради (пр. Леніна, буд. 206, м. Запоріжжя, 69105) на користь державного бюджету України судовий збір в сумі 73 689 грн. та судовий збір за подачу заяви про забезпечення позову в сумі 913 грн. 50 коп;

- стягнуто з Запорізької обласної організації Товариства сприяння обороні України (пр. Леніна, буд. 158-Б, м. Запоріжжя, 69057) на користь державного бюджету України судовий збір в сумі 73 689 грн. та судовий збір за подачу заяви про забезпечення позову в сумі 913 грн. 50 коп.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 07.04.2015р. було забезпечено позов шляхом накладення арешту на майно, що належить на праві приватної власності Запорізькій обласній організації Товариства сприяння обороні України та забезпечено позов шляхом заборони Державній реєстраційній службі України вчиняти будь-які дії щодо реєстрації (переєстрації) речових прав на обєкт нерухомості (нежитлову будівлю), літ. А-8, загальною площею 4359,86 кв.м та вартістю 27767948 грн. по пр. Леніна, 158-Б у м. Запоріжжі.

Не погодившись із рішенням місцевого господарського суду, Запорізька обласна організація Товариства сприяння обороні України, м.Запоріжжя звернулася до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Запорізької області від 03.06.2015 р. по справі №908/296/15-г та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Скаржник вважає рішення місцевого господарського суду таким, що прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, внаслідок того, що суд першої інстанції неповно зясував обставини, а викладені у рішенні висновки не відповідають обставинам справи. Зазначив, що позивачем не надано належних доказів, які б свідчили про здійснення будівництва спірного обєкту нерухомості за рахунок державних коштів та про перебування зазначеного обєкту на обліку у Фонді державного майна України як обєкту державної власності.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями від 15.07.2015р. було сформовано колегію суддів у наступному складі: головуючий Сгара Е.В., судді Геза Т.Д., Будко Н.В.

Розпорядженням секретаря першої судової палати Донецького апеляційного господарського суду від 03.09.2015р. у звязку із перебуванням суддів Гези Т.Д. та Будко Н.В. у відпустці, сформовано колегію суддів у наступному складі: головуючий Сгара Е.В., судді Склярук О.І., Агапов О.Л.

Ухвалою від 03.09.2015р. було виправлено описку, допущену в тексті ухвали від 20.07.2015р. щодо зазначення дати та часу судового засідання та зазначено вірну дату та час судового засідання як 21.09.2015р. об 12 год. 10 хв.

Розпорядженням голови Донецького апеляційного господарського суду від 17.09.2015р. у звязку із перебуванням судді Склярук О.І. у відпустці, сформовано колегію суддів у наступному складі: головуючий Сгара Е.В., судді Агапов О.Л., Мартюхіна Н.О.

Розпорядженням секретаря першої судової палати Донецького апеляційного господарського суду від 05.10.2015р. у звязку із перебуванням судді Агапова О.Л. у відпустці, сформовано колегію суддів у наступному складі: головуючий Сгара Е.В., судді Мартюхіна Н.О., Будко Н.В.

Розпорядженням секретаря першої судової палати Донецького апеляційного господарського суду від 21.10.2015р. у звязку із перебуванням суддів Мартюхіної Н.О. та Будко Н.В. у відпустці, сформовано колегію суддів у наступному складі: головуючий Сгара Е.В., судді Склярук О.І., Мясищев А.М.

Прокурор у судовому засіданні 26.10.2015р. заперечив проти задоволення апеляційної скарги.

Позивач у судове засідання 26.10.2015р. не прибув, причини неявки не повідомив.

Відповідач-1 у судове засідання 26.10.2015р. не прибув, причини неявки не повідомив.

Відповідач-2 у судовому засіданні 26.10.2015р. наполягав на задоволенні апеляційної скарги.

Відповідач-3 у судове засідання 26.10.2015р. не прибув, причини неявки не повідомив

Третя особа у судове засідання 26.10.2015р. не прибув, причини неявки не повідомила.

Перевіривши матеріали справи та правильність застосування господарським судом першої інстанції норм процесуального права України, колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Статтею 99 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ст.101 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Із матеріалів справи вбачається, що рішенням виконавчого комітету Запорізької міської ради № 461/8 від 14.12.2000 року „Про оформлення права власності на будівлю по пр. Леніна, 158-Б за Запорізькою обласною організацією Товариства сприяння обороні України було вирішено оформити право власності за Запорізькою обласною організацією Товариства сприяння обороні України на будівлю (літ. А-8) по пр. Леніна, 158-Б у м. Запоріжжі, загальною площею за внутрішніми замірами 4337,06 кв. м. та доручено Запорізької обласної організації Товариства сприяння обороні України провести реєстрацію будівлі в орендному підприємстві Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації, а орендному підприємству Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації оформити свідоцтво на право власності на вказану будівлю (а. с. 21).

На підставі вказаного рішення Запорізькій обласній організації Товариства сприяння обороні України було надано свідоцтво про право власності на вищезазначене майно по пр. Леніна. 158-Б у м. Запоріжжі від 25.01.2001р. № 173.

Не погодившись із вищезазначеним рішенням виконавчого комітету Запорізької міської ради № 461/8 від 14.12.2000 року „Про оформлення права власності на будівлю по пр. Леніна, 158-Б та наданням відповідного свідоцтва про право власності, заступник прокурора Запорізької області звернувся з позовом в інтересах держави в особі Фонду державного майна України до суду першої інстанції з вищезазначеними вимогами.

При розгляді позовних вимог, колегія суддів апеляційного суду виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 Цивільного кодексу України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Згідно п. 2 роз'яснення президії Вищого арбітражного суду України від 26.01.2000р. № 02-5/35 Про деякі питання практики вирішення спорів. пов'язаних з визнанням недійсними актів державних чи інших органів підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обов'язковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у зв'язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів підприємства чи організації - позивача у справі. Якщо за результатами розгляду справи факту такого порушення не встановлено, у господарського суду немає правових підстав для задоволення позову.

Частиною 1 ст. 393 Цивільного кодексу України передбачено, що правовий акт органу державної влади, органу - влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Запорізької міської ради від 01.06.1967р. № 253 Про виділення Запорізькому учбовому авіаційному центру земельної ділянки в кварталі № 52-53 по пр. Леніна для будівництва учбового центру Запорізькому учбовому авіаційному центру Всесоюзного Добровільного товариства сприяння армії, авіації та флоту відведено земельну ділянку площею 0,2 га в кварталі № 52-53 по пр. Леніна у м. Запоріжжі для будівництва учбового корпусу (а. с. 60-61, т.1).

На даний час на вказаній земельні ділянці за адресою пр. Леніна 158-Б у м. Запоріжжі розташована восьмиповерхова будівля, яка введена в експлуатацію актом приймання державної приймальної комісії закінченої будівництвом будівлі учбового корпусу добровільного товариства сприяння армії, авіації і флоту від 30.12.1977р. (а. с. 62-65, т.1).

Відповідно до вищезазначеного акту приймання державної приймальної комісії закінченої будівництвом будівлі учбового корпусу добровільного товариства сприяння армії, авіації і флоту від 30.12.1977р., замовником є обласний комітет ДТСААФ.

Постановою Бюро Президіуму Центрального комітету Всесоюзного ордена Леніна і ордена Червоного прапора добровільного товариства сприяння армії, авіації і флоту (далі ДТСААФ СРСР) від 16.03.1990р. (протокол № 8) визначено, що будівництво 8-миповерхової будівлі за адресою пр. Леніна 158-Б, було збудовано за рахунок коштів оборонного товариства та постановлено передати зазначену будівлю на баланс Запорізькому ДТСААФ (а. с. 67, т.1).

У вказаній Постанові зазначено, що спірна будівля після введення в експлуатацію була передана на баланс Запорізького училища льотчиків.

На підставі наказу Центрального комітету ДТСААФ СРСР від 04.12.1990р. № 353 Про передачу будівлі у м. Запоріжжя по пр. Леніна, 158-Б з балансу Запорізького авіаційного училища льотчиків на баланс Запорізькому обкому ДТСААФ та акту від 27.12.1990р. зазначена будівля передана на баланс Запорізького обласного комітету ОСОБА_9 (а. с. 68, т.1).

До того ж, відповідно до вищезазначеного наказу від 04.12.1990р. наказано голові Запорізького обласного комітету ОСОБА_9 прийняти на баланс будівлю за адресою по пр. Леніна, 158-б, забезпечити його подальшу експлуатацію в інтересах організації ДТСААФ області та поточний ремонт, а передачу вказаного обєкту оформити до 31.12.1990р. Зазначену передачу було оформлено відповідним актом приймання-передачі частини будівлі навчального корпусу на баланс Запорізького обласного комітету ДТСААФ.

Таким чином, передача спірного майна, що розташована за адресою: м. Запоріжжя по пр. Леніна, 158-Б на користь Запорізькому обкому ДТСААФ була оформлена за погодженням з Центральними органами ДТСААФ СРСР.

В той же час, відповідно до Постанови VII позачергового зїзду ДТСААФ України, 26.09.1991р. постановлено перетворити республіканську організацію ДТСААФ у самостійну оборонно-патріотичну організацію Товариство сприяння обороні України, яке є правонаступником ОСОБА_9 (пункти 1, 2 постанови). (а.с. 168, т.4).

Аналогічні відомості також зазначені в п.1.4 статуту Запорізької обласної організації Товариства сприяння обороні України, зареєстрованого управлінням юстиції Запорізької облдержадміністрації 19 квітня 1994р. (надалі Статут).

Відповідно до п.5.1. Статуту кошти обласної організації утворюються із доходів від господарської комерційної та іншої діяльності, створених госпрозрахункових установ, організацій і підприємств, навчальних закладів, видавничої діяльності, лотереї, реклами, вступних, членських і клубних внесків, добровільних внесків організацій і громадян, інших джерел, які не суперечать чинному законодавству.

Відповідно до п.п.6.1, 6.2 Статуту, обласна організація має у користуванні власність, засоби та майно ТСО України, необхідне для здійснення статутної діяльності. Будинки і споруди, обєкти матеріально-технічної бази, технічні засоби, майстерні та інші госпрозрахункові структури, обладнання, необхідне для виконання статутних завдань є власністю ТСО України.

Згідно п.6.3. Статуту обласна організація та підпорядковані їй організації мають право користуватись майном і засобами, що придбані в результаті господарської, комерційної та інших видів діяльності створених нею госпрозрахункових установ, організацій і підприємств. Дане майно є власністю ТСО України.

Враховуючи наведене вище, з огляду на факт правомірного набуття ОСОБА_9 прав на спірний обєкт нерухомості, що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, пр. Леніна, 158-Б та той факт, що Запорізька обласна організація Товариства сприяння обороні України є правонаступником усіх прав та обовязків ОСОБА_9, відповідач-2 мав законні підстави для реєстрації права власності на спірний обєкт.

Тобто, Товариство сприяння обороні України набуло право власності на спірний обєкт нерухомості у встановленому законом порядку.

В обґрунтування своїх вимог прокурор посилається на Указ Президії Верховної ОСОБА_7 України № 1452-ХІІ від 30.08.1991р. «Про передачу підприємств, установ та організацій союзного підпорядкування, розташованих на території України, у власність держави», яким встановлено, що підприємства, установи та організації союзного підпорядкування, розташовані на території України, з прийняттям цього Указу переходять у державну власність України, а укладені після 29.11.1990 р. майнові договори, якими змінено форму власності, визначаються недійсними. А також, на Постанову Верховної ОСОБА_7 України від 10.04.1992р. «Про майнові комплекси та фінансові ресурси громадських організацій колишнього Союзу РСР, розташовані на території України», якою передбачено, що з метою збереження в інтересах громадян України майна загальносоюзних громадських організацій колишнього Союзу РСР тимчасово, до визначення правонаступників, передала Фонду державного майна України майно та фінансові ресурси розташованих на території України підприємств, установ та обєктів, що перебували у віданні центральних органів цих загальносоюзних громадських організацій.

Колегія суддів вважає посилання прокурора на ці нормативні акти не обґрунтованими, з огляду на вищезазначені обставини справи, а також враховуючи, що будь-які майнові договори, якими було б змінено форму власності спірного нерухомого майна не укладались, до того ж, як встановлено судом, передача спірного майна Запорізькому обкому ДТСААФ була оформлена за погодженням з Центральними органами ДТСААФ СРСР.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 316 Цивільного кодексу України, право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, не залежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. ст. 316, 317, 319 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Також суд приймає до уваги, що згідно приписів статті 9 Конституції України, статті 19 Закону України Про міжнародні договори України і статті 4 Господарського процесуального кодексу України господарські суди у процесі здійснення правосуддя мають за відповідними правилами керуватися нормами міжнародних договорів, ратифікованих законами України.

Згідно з вимогами статті 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Колегія суддів звертає увагу, що перше і найголовніше на вимогу статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції полягає в тому, що будь-яке втручання органів державної влади в повага власності має бути законною; друге речення першого пункту передбачає, що позбавлення майна можливе "на умовах, передбачених законом", і другий пункт визнає, що Держави мають право здійснювати контроль за використанням власності шляхом "виконання законів". Більш того, верховенство права, один із фундаментальних принципів демократичного суспільства, проголошений у всіх статтях Конвенції.

Відповідно до практики Європейського суду для того, щоб втручання в право власності вважалось допустимим, воно має служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а має бути розумна співмірність між використовуваними інструментами й тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення в справі АГОСІ проти Обєднаного Королівства). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

Крім того, Європейський суд дотримується позиції, що особа на користь якої органом влади прийняте певне рішення, має повне право розумно очікувати, що якщо місцевий орган влади вважає, що в нього є певна компетенція, то така компетенція дійсно існує, а тому визнання незаконності дій органу влади не повинно змінювати відносини прав, які виникли внаслідок такої дії органу.

Стаття 129 Конституції України відносить до основних засад судочинства змагальність сторін, яка, зокрема, проявляється в тому, що, як зазначається в частині 1 статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З урахуванням вимог ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи наведене, з огляду на непорушність права власності, відсутністю належних доказів в розумінні ст.ст. 33-35 Господарського процесуального кодексу України стосовно того, що спірне майно було побудовано за рахунок державних коштів та того факту, що держава в особі Фонду державного майна України є власником спірного обєкту нерухомості, а також з огляду на наявність в матеріалах справи документів, які свідчать про набуття Запорізькою обласною організацією товариства сприяння обороні України у встановленому законом порядку права власності на майно загальною площею 4359,86 кв.м. за адресою: м. Запоріжжя, пр. Леніна, 158б, позовні вимоги підлягають залишенню без задоволення.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів апеляційного суду зазначає, що судом першої інстанції не в повному обсязі досліджені обставини, що мають значення для справи, а викладені в оспорюваному судовому рішенні висновки не відповідають фактичним обставинам справи, у звязку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення господарського суду Запорізької області від 03.06.2015 р. по справі №908/296/15-г підлягає скасуванню із прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на позивача.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 49, 99, 101, 103, 104, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський

суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Запорізької обласної організації Товариства сприяння обороні України, м.Запоріжжя на рішення господарського суду Запорізької області від 03.06.2015 р. по справі №908/296/15-г задовольнити.

Рішення господарського суду Запорізької області від 03.06.2015 р. по справі №908/296/15-г скасувати.

Прийняти нове рішення.

Відмовити в задоволенні позовних вимог.

Стягнути з Фонду державного майна України (01601, м. Київ, вул.. Кутузова, 18/9, ) на користь державного бюджету України судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 75 516 грн., 1827 грн. судового збору за подання заяви про забезпечення позову.

Стягнути з Фонду державного майна України (01601, м. Київ, вул. Кутузова, 18/9, ) на користь Запорізької обласної організації Товариства сприяння обороні України (69057, м. Запоріжжя, пр. Леніна, 158Б, ) судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 37 758 грн.

Повернути з Державного бюджету України на користь Запорізької обласної організації Товариства сприяння обороні України (69057, м. Запоріжжя, пр. Леніна, 158Б, ) суму переплаченого судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 35 931 грн.

Господарському суду Запорізької області видати відповідні накази.

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий суддя: Е.В. Сгара

Судді: О.І. Склярук

ОСОБА_3