РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.11.2015Справа №910/25836/15

За позовом Товариства з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування»
до Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія»
про стягнення 1613,33 грн.
Суддя Грєхова О.А.

Представники сторін:

від позивача: Мартинюк С.М. - представник за довіреністю;

від відповідача: не з'явився.

СУТЬ СПОРУ:

Товариством з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування» (далі - позивач) заявлено позов про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» (далі - відповідач) страхового відшкодування в розмірі 1613,33 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем на підставі Договору добровільного страхування наземних транспортних засобів, які є предметом застави №202.12.2128986 від 23.07.2012 внаслідок настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди (надалі - ДТП) виплачено страхове відшкодування власнику автомобіля марки «ЗАЗ/AF6854 Forza», реєстраційний номер НОМЕР_1, а тому позивачем відповідно до положень статті 27 Закону України "Про страхування" та статті 993 Цивільного кодексу України отримано право зворотної вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду, якою є відповідач у справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.10.2015 порушено провадження у справі №910/25836/15, розгляд справи призначено на 02.11.2015.

Представник позивача в судовому засіданні 02.11.2015 позовні вимоги підтримав у повному обсязі, а також подав додаткові документи до матеріалів справи.

Відповідач в засідання господарського суду своїх представників не направив, втім 02.11.2015 через відділ діловодства суду подав клопотання про перенесення розгляду справи, в зв'язку з неможливістю направити представника.

Відповідно до п. 3.9. постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Зважаючи на те, що неявка відповідача не перешкоджає всебічному, повному та об'єктивному розгляду всіх обставин справи, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами в порядку ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

При цьому, суд вирішив відмовити в задоволенні клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, в зв'язку з необґрунтованістю.

Так, у пункті 3.9.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 роз'яснено, що господарський суд з урахуванням обставин конкретної справи може відхилити доводи учасника судового процесу - підприємства, установи, організації, іншої юридичної особи, державного чи іншого органу щодо відкладення розгляду справи у зв'язку з відсутністю його представника (з причин, пов'язаних з відпусткою, хворобою, службовим відрядженням, участю в іншому судовому засіданні і т. п.). При цьому господарський суд виходить з того, що у відповідних випадках такий учасник судового процесу не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника згідно з частинами першою - п'ятою статті 28 ГПК, з числа як своїх працівників, так і осіб, не пов'язаних з ним трудовими відносинами. Неможливість такої заміни представника і неможливість розгляду справи без участі представника підлягає доведенню учасником судового процесу на загальних підставах (статті 32 - 34 ГПК), причому відсутність коштів для оплати послуг представника не може свідчити про поважність причини його відсутності в судовому засіданні.

Вказані обставини подання суду необґрунтованих належним чином клопотань в сукупності з тривалим ненаданням письмових пояснень у справі та заперечень проти заявлених позовних вимог, а також витребуваних судом документів, можуть свідчити про зловживання відповідачем процесуальними правами.

Вищий господарський суд України в Інформаційному листі №01-08/140 від 15.03.2010 «Про деякі питання запобігання зловживанню процесуальними правами у господарському судочинстві» роз'яснив, що матеріали справ, звернення господарських судів і учасників судового процесу та інша інформація, яка надходить до Вищого господарського суду України, свідчать, що в діяльності деяких сторін, третіх осіб у справах набула поширення практика зловживання своїми процесуальними правами. Зокрема, мають місце нез'явлення представників учасників судового процесу в судові засідання без поважних причин та без повідомлення причин.

Подібна практика, спрямована на свідоме невиправдане затягування судового процесу, порушує права інших учасників судового процесу та суперечить вимогам статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи судом упродовж розумного строку.

Водночас, згідно з частиною третьою статті 22 ГПК сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Таким чином суд, враховуючи встановлені ст. 69 ГПК України процесуальні строки розгляду спору, не знаходить підстав для відкладення розгляду справи.

На виконання вимог ст. 81-1 Господарського процесуального кодексу України складено протокол судового засідання, який долучено до матеріалів справи.

Відповідно до ст. 82 ГПК України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

У судовому засіданні 02.11.2015 відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, на яких ґрунтується позов, заслухавши пояснення представника позивача, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

23.07.2012 між Товариством з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування», як страховиком, та ОСОБА_2, як страхувальником, укладено Договір добровільного страхування наземних транспортних засобів, які є предметом застави №202.12.2128986, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, пов'язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом - автомобілем марки «ЗАЗ/AF6854 Forza», реєстраційний номер НОМЕР_1.

Договором визначено, що до страхових випадків відноситься, зокрема, ДТП, а вигодонабувачем є ПАТ «Кредобанк».

Строк дії договору встановлено з 25.07.2012 по 24.07.2014.

06.03.2013 о 08 год. 30 хв. по вул. Орджонікідзе у м. Ясинувата, відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля марки «ЗАЗ/AF6854 Forza», реєстраційний номер НОМЕР_1, та автомобіля марки «Geely», реєстраційний номер НОМЕР_2, а саме: ОСОБА_3, керуючи автомобілем марки «Geely», реєстраційний номер НОМЕР_2, не обрав безпечну швидкість, інтервал та не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу і скоїв наїзд на стоячий автомобіль марки «ЗАЗ/AF6854 Forza», реєстраційний номер НОМЕР_1, у зв'язку з чим авто отримали механічні пошкодження.

Постановою Ясинуватського міськрайонного суду Донецької області від 05.04.2013 у справі №250/827/13-п встановлено порушення ОСОБА_3 вимог п. 12.1., 12.3., 13.1. Правил дорожнього руху України, ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу.

Власник застрахованого автомобіля марки «ЗАЗ/AF6854 Forza», реєстраційний номер НОМЕР_1, звернувся до позивача з заявою, в якій просив виплатити страхове відшкодування для відновлення автомобіля на розрахунковий рахунок СТО - філія «Макіївський Авто-Центр» Публічного акціонерного товариства «Донецьк-Авто» для здійснення ремонту.

При цьому між ТДВ «Експрес Страхування» і ПАТ «Кредобанк» (вигодонабувач за договором добровільного страхування) укладено Агентський договір №СК/23-12/011 від 22.12.2011, за умовами якого по страхових випадках, які відбулись з наземним транспортним засобом категорії «В», власником якого є фізична особа та розмір страхового відшкодування не перевищує 10000,00 грн. (за кожним страховим випадком), страховик здійснює виплату страхового відшкодування безпосередньо страхувальникові або, за його заявою, іншій особі - станції технічного обслуговування, без погодження зі страховим агентом, який є вигодонабувачем за договором страхування (п. 2.1.4. договору в редакції Додаткової угоди №9).

Відповідно до калькуляції №КА-0000912 від 07.03.2013 складеної СТО - філія «Макіївський Авто-Центр» Публічного акціонерного товариства «Донецьк-Авто», вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «ЗАЗ/AF6854 Forza», реєстраційний номер НОМЕР_1, в результаті його пошкодження при ДТП, складає 3452,60 грн. з ПДВ.

Позивач, з урахуванням умов Договору добровільного страхування наземних транспортних засобів, які є предметом застави №202.12.2128986 від 23.07.2012, склав страховий акт №3.13.703-1 від 12.03.2013, згідно з яким пошкодження транспортного засобу автомобіля марки «ЗАЗ/AF6854 Forza», реєстраційний номер НОМЕР_1, внаслідок ДТП визнано страховим випадком та призначено до виплати страхове відшкодування в розмірі 2613,33 грн.

На підставі складеного страхового акту №3.13.703-1 Товариство з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування» сплатило суму страхового відшкодування в розмірі 2613,33 грн. на рахунок СТО - філія «Макіївський Авто-Центр» ПАТ «Донецьк-Авто», що підтверджується наявним в матеріалах справи платіжним дорученням №5002 від 15.03.2013.

Окрім того, за фактом відновлювального ремонту автомобіля марки «ЗАЗ/AF6854 Forza», реєстраційний номер НОМЕР_1 СТО - філією «Макіївський Авто-Центр» ПАТ «Донецьк-Авто» складено акт виконаних робіт №ЗА-0001240 від 05.04.2013 на суму 3452,61 грн. з ПДВ.

Статтею 27 Закону України "Про страхування" та статтею 993 Цивільного кодексу України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Таким чином, враховуючи наведені приписи чинного законодавства, до Товариства з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування» перейшло в межах виплаченої суми право вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

З матеріалів справи вбачається, що транспортний засіб - автомобіль марки «Geely», реєстраційний номер НОМЕР_2, яким спричинено ДТП, належить громадянину ОСОБА_4 та знаходився під керуванням ОСОБА_3, вина якого у скоєнні ДТП підтверджується матеріалами справи.

Доказів того, що ОСОБА_3 не мав права керування транспортним засобом автомобілем «Geely», реєстраційний номер НОМЕР_2, та притягувався до адміністративної відповідальності за ст. 126 КУпАП матеріали справи не містять, а відтак, враховуючи положення статті 62 Конституції України, що закріплюють принцип презумпції невинуватості особи, суд дійшов висновку, що дана особа керувала вказаним транспортним засобом на законних підставах.

Згідно зі ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частинами першою та другою статті 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до пунктів 1, 3 частини 1 статті 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, а за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

За змістом вказаних норм, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини.

Вина ОСОБА_3 встановлена у судовому порядку, а тому шкода, заподіяна внаслідок експлуатації автомобіля «Geely», реєстраційний номер НОМЕР_2, відшкодовується ним як законним володільцем цього транспортного засобу, оскільки зворотного суду не доведено.

Цивільна відповідальність ОСОБА_3 як володільця автомобіля марки «Geely», реєстраційний номер НОМЕР_2, застрахована Приватним акціонерним товариством «Українська охоронно-страхова компанія» на підставі Полісу (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспорту №АВ/3160036, строк дії якого з 15.08.2012 до 14 08.2013.

Позивач звертався до відповідача з заявами №3.703 від 28.11.2013 та від 26.12.2013, в яких просив здійснити виплату страхового відшкодування у розмірі 2613,33 грн.

У відповідь ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» в листі №594 від 28.01.2014 повідомило, що ним прийнято рішення щодо виплати страхового відшкодування в сумі 1613,33 грн., а сума страхового відшкодування буде перерахована на поточний рахунок ТДВ «Експрес Страхування». Однак виплата страхового відшкодування відповідачем здійснена так і не була.

Згідно з пунктом 36.4 статті 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов'язані з відшкодуванням збитків.

При цьому за умовами п. 12.1 ст. 12 вказаного Закону страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АВ/3160036 передбачено, що ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну становить 50000,00 грн., франшиза - 1000,00 грн.

Матеріалами справи підтверджено, що вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «ЗАЗ/AF6854 Forza», реєстраційний номер НОМЕР_1, в результаті його пошкодження при ДТП, складає 3452,60 грн. з ПДВ, а до ТДВ «Експрес Страхування» перейшло право зворотної вимоги в межах виплаченої ним суми - 2613,33 грн.

За таких обставин, враховуючи розмір права зворотної вимоги, який перейшов до позивача (2613,33 грн.), а також визначені полісом №АВ/3160036 розміри лімітів відповідальності та франшизи (1000,00 грн.), суд дійшов висновку, що відповідач зобов'язаний відшкодувати позивачу витрати в розмірі 1613,33 грн.

Як встановлено в ст. 43 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

В силу вимог ст. ст. 33, 34 цього Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідач під час розгляду справи не надав суду жодних доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги, як і не надав доказів часткової або повної сплати заявленої до стягнення суми.

Враховуючи вищевикладене, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, з покладенням судового збору на відповідача, в порядку ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. ст. 43, 32, 33, 34, 43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» (03056, м. Київ, вулиця Борщагівська, будинок 145; ідентифікаційний код 23734213) на користь Товариства з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування» (01004, м. Київ, вулиця Червоноармійська, будинок 15/2; ідентифікаційний код 36086124) страхове відшкодування в сумі 1613 (одна тисяча шістсот тринадцять) грн. 33 коп. та витрати по сплаті судового збору в сумі 1218 (одна тисяча двісті вісімнадцять) грн. 00 коп.

3. Після набрання рішенням Господарського суду міста Києва законної сили видати відповідний наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено: 04.11.15

Суддя О.А. Грєхова