номер провадження справи 6/154/15
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Запоріжжя

03.11.2015 Справа № 908/5319/15

За позовом Запорізького комунального підприємства міського електротранспорту „Запоріжелектротранс (вул. Героїв Сталінграду, буд. 2, м. Запоріжжя, 69095)

До Міського комунального підприємства „ОСНОВАНІЄ (вул. Українська, буд. 29-А, м. Запоріжжя, 69095)

Про стягнення 47 547 грн. 15 коп.

Суддя Місюра Л.С.

За участю представників :

Від позивача: ОСОБА_1 дов. №3/1-1235 від 18.06.2012р.

Від відповідача: ОСОБА_2 дов. №307 від 02.01.2015р.

Розглянувши матеріали справи за позовом Запорізького комунального підприємства міського електротранспорту „Запоріжелектротранс м. Запоріжжя, до Міського комунального підприємства „ОСНОВАНІЄ м. Запоріжжя, про стягнення 47 547 грн. 15 коп., суд

В С Т А Н О В И В:

Позивач в позовній заяві просив стягнути з відповідача заборгованість по договору надання послуг від 09.10.2012 року в сумі 25 499 грн. 60 коп., 3 % річних в сумі 2 165 грн. 02 коп., інфляційні витрати в сумі 18 818 грн. 70 коп.

Позивач надав суду заяву вих. № 3/1-2346 від 23.10.2015 року про збільшення позовних вимог, в якій остаточно просить стягнути з відповідача заборгованість на підставі договору надання послуг від 09.10.2012 року в сумі 25 499 грн. 60 коп., 3% річних в сумі 2 221 грн. 61 коп. та інфляційні витрати в сумі 19 825 грн. 94 коп.

Заява вих. № 3/1-2346 від 23.10.2015 року про збільшення позовних вимог була направлена відповідачу 23.10.2015р., що підтверджується описом вкладення та фіскальним чеком від 23.10.2015р.

Заява позивача приймається судом. оскільки подана у відповідності до вимог ст. 22 Господарського процесуального кодексу України (надалі ГПК України).

Також, позивачем було надано додаткове нормативне обґрунтування позовних вимог щодо стягнення заборгованості вих. № 3/1-2430 від 30.10.2015 року, яке залучено до матеріалів справи.

Відповідач надав суду відзив на позовну заяву за вх. № 09-06/33973 від 30.10.2015 року, в якому вказав наступне: між Запорізьким комунальним підприємством міського електротранспорту «Запоріжелектротранс» (відповідачем) та Міським комунальним підприємством «ОСНОВАНІЄ» (позивачем) 09.10.2012р. було укладено договір № б/н на надання послуг (надалі - договір). Відповідно до умов договору, виконавець (позивач у справі) на підставі отриманих від замовника (відповідач у справі) заявок зобов'язується виконати роботи з нанесення фарби (надалі - роботи) на техніку замовника, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконані роботи. Вартість робіт є договірною та узгоджується сторонами при узгодженні заявки на виконання робіт, шляхом підписання протоколу узгодження договірної ціни (пункт 2.1 договору). Відповідно до протоколу узгодження договірної ціни від 10.10.2012р., який є невід'ємною частиною договору, вартість робіт з ПДВ за 13 одиниць техніки складає 25 499 грн. 60 коп. Загальна вартість договору складається із вартості усіх виконаних робіт протягом строку дії договору (п. 2.2 договору). Пунктом 2.4 договору передбачено, що замовник зобов'язується протягом 7 календарних днів з моменту підписання уповноваженими представниками сторін акту прийому-передачі виконаних робіт, провести оплату вартості робіт шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок виконавця. Згідно акту надання послуг № 3275 від 19.11.2012р. замовником надані послуги по фарбуванню тракторної техніки у кількості 13 одиниць, на загальну суму з ПДВ 25 499 грн. 60 коп. Рахунок на оплату № 745 від 19.11.2012р. на суму 25 499 грн. 60 коп. Акт надання послуг підписаний сторонами 19.11.2012 р. Відповідно до розділу II Господарського процесуального кодексу України, позивач двічі направляв на адресу відповідача претензії. Відповідачем зазначена заборгованість була визнана, однак, враховуючи об'єктивні причини, відповідачем зобов'язання виконано не було. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Згідно ч. 2 ст. 551 Цивільного кодексу України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Пунктом 2 статті 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Пунктом 1 ст. 216 Господарського кодексу України встановлено, що учасники господарських відносин несуть господарсько - правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором. Згідно п. 1 ст. 218 Господарського кодексу України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Відповідно до п. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України зазначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. День, з якого настає нарахування штрафних санкції - 27.11.2012р. Розрахунок розміру 3 % річних та інфляційних збитків позивачем, на думку відповідача, зроблений не вірно. Розмір 3% річних за період з 27.11.2012р. по 25.09.2015р. складає 2 162 грн. 87 коп. Розмір інфляційних збитків за період з 27.11.2012р. по 25.09.2015р. складає 18 673 грн. 21 коп. Враховуючи зазначений розрахунок, сума заборгованості, яка підлягає стягненню є 25 499 грн. 60 коп. + 2 162 грн. 87 коп. + 18 673 грн. 21 коп. = 46 335 грн. 68 коп. Відповідно до статті 83 Господарсько процесуального кодексу України, господарський суд, приймаючи рішення, має право: б) відстрочити або розстрочити виконання рішення. З 25.07.2012р. до позивача перейшли всі права одинадцяти комунальних підприємств, які припинились, та й обов'язки щодо сплати заборгованості перед їх контрагентами, що загалом складає суму в десятки мільйонів гривень. На теперішній час, відповідач виконує широкий спектр посередницьких функцій у процесі взаємодії населення з органами владних повноважень: управлінням праці та соціального захисту населення, паспортними столами районних відділів МВС, надає населенню різноманітні довідки, пов'язані з веденням реєстраційного обліку громадян. Зокрема, підприємство виконує широкий перелік різноманітних функцій для наступних суб'єктів владних повноважень: військкомати (надання інформації про військовозобов'язаних осіб та допризовників); заклади освіти (надання інформації про дітей дошкільного та шкільного віку); заклади охорони здоров'я (надання інформації про вагітних жінок); виборчі комісії (надання інформації для формування реєстрів виборців); виконавча служба (вручення повісток мешканцям); прокуратура, районні відділи внутрішніх справ, ДПІ (відповіді на запити). Вищенаведені функції не входять до переліку робіт, які формують послугу з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій, що призводить до збільшення адміністративних витрат виконавців житлово-комунальних послуг, які потім закладаються в тариф. Єдиним джерелом фінансування виконання різноманітних виробничих і соціальних функцій є тариф на послуги з утримання будинків, споруд і прибудинкових територій. Неприбуткова діяльність, а також збільшення заборгованості населення за надані житлово-комунальні послуги призвели до дефіциту обігових коштів підприємства. В першу чергу, відповідач проводить розрахунок з працівниками по заробітній платі. В результаті нестачі вільних грошових коштів та враховуючи величезну заборгованість населення перед відповідачем, неприбуткову діяльність підприємства протягом 2014 - 2015 р. р. (звіт про фінансові результати додається), відповідач не має можливості на теперішній час погасити заборгованість перед позивачем одним платежем. Відповідач зобов'язується гасити заборгованість частинами та просить суд розстрочити виконання рішення на 3 (три) місяця з щомісячною оплатою заборгованості у розмірі 15 445 грн. 22 коп., останній місяць оплати у розмірі 15 445 грн. 24 коп., починаючи з грудня 2015 року по лютий 2016 року включно. Враховуючи вищевикладене, відповідач просить суд задовольнити позовну заяву позивача, стягнувши з відповідача суму основного боргу у розмірі 25 499 грн. 60 коп., З % річних у розмірі 2 162 грн. 87 коп., інфляційні втрати у розмірі 18 673 грн. 21 коп., разом 46 335 грн. 68 коп. Також, відповідач просить суд надати розстрочку з оплати заборгованості на три місяці з щомісячною оплатою заборгованості у розмірі 15 445 грн. 22 коп., останній місяць оплати у розмірі 15 445 грн. 24 коп. починаючи з грудня 2015 року по лютий 2016 року включно.

Клопотання відповідача про надання розстрочки виконання рішення суду приймається судом, оскільки воно заявлено відповідно до ст.. 83 ГПК України.

Розглянувши та оцінивши всі матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, суд вважає, що збільшені позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав:

09.10.2012 року між позивачем (виконавцем по договору) та відповідачем (замовником по договору) був укладений договір про надання послуг, з додатком (надалі - договір).

Відповідно до умов п. 1.1 договору, позивач на підставі отриманих від відповідача заявок, зобовязався виконати роботи з нанесення фарби на техніку та агрегати відповідача (надалі виконати роботи), а відповідач зобовязався прийняти та оплатити роботи.

За умовами п. 1.2 договору, роботи виконуються з використанням необхідних матеріалів позивача. Вартість витратних матеріалів включається до вартості робіт та оплачується відповідачем.

Згідно з п. 2.1 договору, вартість робіт являється договірною та погоджується сторонами при погодженні заявки на виконання робіт, шляхом підписання протоколу погодження договірної ціни.

В п. 2.2 договору визначено, що загальна вартість договору складається із вартості всіх виконаних робіт протягом дії даного договору.

На виконання умов договору сторонами була погоджена вартість робіт та підписано протокол погодження договірної ціни, що є додатком № 1 до договору.

За умовами протоколу погодження договірної ціни, що є додатком № 1 до договору, вартість робіт становить 25 499 грн. 60 коп.

Відповідно до умов п. 3.6 договору, моментом передачі результатів робіт вважається момент підписання сторонами актів приймання передачі виконаних робіт .

Згідно з п. 3.8 договору, після підписання акту приймання передачі виконаних робіт, претензії щодо характеру та обсягу виконаних робіт позивачем не розглядаються.

На виконання умов договору позивач виконав для відповідача роботи на обумовлену договором суму 25 499 грн. 60 коп., що підтверджується двосторонньо підписаним актом надання послуг № 3275 від 19.11.2012 року (ар. с. 15).

За умовами п. 2.4 договору відповідач зобовязався протягом 7 (семи) календарних днів з моменту підписання уповноваженими представниками сторін акту приймання передачі виконаних робіт, провести оплату вартості даних робіт шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок позивача.

Акт надання послуг № 3275 від 19.11.2012 року був підписаний сторонами 19.11.2012 року без будь-яких зауважень або заперечені зі сторони відповідача.

Отже, з урахуванням вимог п. 2.4 договору, відповідач мав провести оплату по 26.11.2012 року включно.

Згідно ст. ст. 526 ЦК України та 193 ГК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами.

Позивач взяті на себе зобовязання за договором виконав, надав відповідачу послуги, обумовлені договором.

Відповідач взяті на себе зобовязання за договором щодо проведення оплати за надані позивачем послуги не виконав.

Згідно до ст. 33 ГПК України, обовязок доказування і подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Докази додаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Суду не було надано доказів сплати відповідачем вартості наданих позивачем послуг на суму 25 499 грн. 60 коп.

Вказана сума заборгованості підтверджується також двостороннім актом звіряння взаєморозрахунків від 22.10.2015 року, який залучено до матеріалів справи.

Зобовязання, відповідно до статті 599 Цивільного кодексу України, припиняються виконанням, проведеним належним чином.

На підставі викладеного, з відповідача підлягає стягненню основний борг в сумі 25 499 грн. 60 коп.

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки відповідач згідно умов договору не проводив оплату за надані позивачем послуги, то весь цей час він користувався грошовими коштами позивача, та ці грошові кошти знецінилися за цей час.

Позивач в заяві про збільшення позовних вимог просить стягнути з відповідача 3% річних за період з 27.11.2012 року по 22.10.2015 року в сумі 2 221 грн. 61 коп. та інфляційні витрати за період з грудня 2012 року по вересень 2015 року в сумі 19 825 грн. 94 коп., згідно розрахунку, доданого до заяви про збільшення позовних вимог вих. № 3/1-2346 від 23.10.2015 року.

Перевіривши розрахунок позивача суд встановив, що фактично за вказаний період від суми заборгованості 25 499 грн. 60 коп. сума 3 % річних становить 2 221 грн. 41 коп.

За таких обставин, з відповідача підлягає стягненню сума 3 % річних в розмірі 2 221 грн. 41 коп., в частині стягнення 3 % річних в сумі 0 грн. 20 коп. слід відмовити з причин необґрунтованості нарахування.

Також, перевіривши розрахунок інфляційних нарахувань позивача, суд встановив, що фактично від суми заборгованості 25 499 грн. 60 коп. сума інфляційних нарахувань за період з грудня 2012 року по вересень 2015 року становить 19 826 грн. 2 5 коп.

Однак, суд не визнав за необхідне виходити за межі позовних вимог, тому спір розглядається в рамках заявленої до стягнення суми.

Таким чином, з відповідача підлягають стягненню інфляційні витрати в розмірі 19 825 грн. 94 коп.

Відповідач просить суд, на підставі ст. 83 ГПК України, надати розстрочку виконання рішення у справі на три місяці, з підстав, вказаних у відзиву на позов.

Представник позивача в судовому засіданні вказав, що у позивача також тяжке фінансове положення, і він не заперечує проти надання відповідачу розстрочки виконання рішення суду на 2 місяця.

Відповідно до п. 6 статті 83 ГПК України господарський суд, приймаючи рішення, має право відстрочити або розстрочити виконання рішення суду.

З вищевикладеного вбачається, що надання відстрочки або розстрочки виконання рішення є правом суду, а не обовязком.

Підставою для розстрочення або відстрочки виконання рішення суду можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення суду чи роблять його виконання неможливим у термін або встановлений господарським судом способом.

Відповідно до п. 7.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 року за № 9, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сімї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

При цьому, згоди сторін на вжиття зазначених заходів, не потрібно і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення.

Відповідач надав суду звіт про фінансові результати за перше півріччя 2015р., баланс (звіт про фінансовий стан) на 30.06.2015р., довідку про стан дебіторської заборгованості станом на 01.10.2015р.

Вказаними документами підтверджується величезна заборгованість населення перед відповідачем, неприбуткова діяльність МКП „ОСНОВАНІЄ.

Приймаючи до уваги клопотання відповідача, пояснення позивача та відповідача, враховуючи усі вищевикладені вище обставини, в тому числі матеріальні інтереси сторін, фінансовий стан позивача та відповідача, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави, суд вважає за можливе клопотання відповідача задовольнити частково, та надати відповідачу розстрочку виконання рішення суду в частині стягнення основного боргу, інфляційних витрат та 3% річних на 2 місяця. В іншій частині клопотання відповідача залишити без задоволення, по вказаним вище підставам.

Заперечення відповідача не приймаються судом на підставі викладеного, а також в звязку з уточнення (збільшенням) позивачем позовних вимог.

Судовий збір покладається на відповідача, пропорційно розміру задоволених позовних вимог, відповідно до статті 49 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 22, 44 49, 82 85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково. Стягнути з Міського комунального підприємства „ОСНОВАНІЄ (вул. Українська, буд. 29-А, м. Запоріжжя, 69095; ) на користь Запорізького комунального підприємства міського електротранспорту „Запоріжелектротранс (вул. Героїв Сталінграду, буд. 2, м. Запоріжжя, 69095; ) основний борг в сумі 25 499 грн. 60 коп., 3 % річних в сумі 2 221 грн. 41 коп., інфляційні витрати в сумі 19 825 грн. 94 коп., надавши розстрочку виконання рішення суду на 2 місяця, з проведенням оплат в наступному порядку: до 03.12.2015р. в сумі 23 773 грн. 47 коп., до 03.01.2016р. в сумі 23 773 грн. 48 коп. Видати наказ.

Стягнути з Міського комунального підприємства „ОСНОВАНІЄ (вул. Українська, буд. 29-А, м. Запоріжжя, 69095; ) на користь Запорізького комунального підприємства міського електротранспорту „Запоріжелектротранс (вул. Героїв Сталінграду, буд. 2, м. Запоріжжя, 69095; ) судовий збір в сумі 1 217 грн. 87 коп. Видати наказ.

В частині стягнення суми 3 % річних в розмірі 0 грн. 20 коп. відмовити.

Повне рішення складено : 03.11.2015р.

Суддя Л.С. Місюра