ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.10.2015р. Справа№ 914/3240/15

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-дослідне виробниче підприємство Екологія, м. Львів

до відповідача: Публічного акціонерного товариства Екватор, м. Старий Самбір, Старосамбірський район, Львівська область

про стягнення заборгованості за договором від 30.01.2014р. № 30/01а про надання послуг в сумі 2 516,58 грн.

Суддя Коссак С.М.

при секретарі Куць М.Я.

Представники:

Від позивача: ОСОБА_1 представник за довіреністю №3 від 20.10.2015р.

Від відповідача: не з`явився.

На розгляд господарського суду Львівської області Товариством з обмеженою відповідальністю Науково-дослідне виробниче підприємство Екологія подано позов до Публічного акціонерного товариства Екватор про стягнення заборгованості за договором від 30.01.2014р. № 30/01а про надання послуг в сумі 2 516,58 грн.

Ухвалою суду від 10.09.2015р. порушено провадження у справі та призначено судовий розгляд справи на 05.10.2015р. Рух справи відображено в ухвалах суду.

У судове засідання 26.10.2015 року зявився представник позивача, позовні вимоги підтримав, надав усно пояснення по суті спору, через канцелярію суду подав клопотання на виконання вимог ухвали суду з додатками (вх. 42256/15 від 02.10.2015р.).

Представник відповідача в судове засідання не зявився, про причини не явки суд не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, вимоги ухвали суду не виконав.

Відповідач не скористався своїм правом подання відзиву на позовну заяву та надання доказів в порядку статті 33 Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи те, що норми статті 38 Господарського процесуального кодексу України щодо обовязку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, а пункт 4 частини 3 статті 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства - свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом створені належні умови для надання сторонами доказів в обґрунтування своєї правової позиції.

Стаття 22 ГПК України зобовязує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами. Оскільки, явка в судове засідання представників сторін це право, а не обовязок, справа може розглядатись без їх участі, якщо незявлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

У звязку з тим, що відповідач не використав наданого законом права на участь у судовому засіданні, подання відзиву на позов та доказів, а матеріали справи в достатній мірі характеризують взаємовідносини сторін і неявка відповідача не перешкоджає вирішенню спору, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку статті 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними у ній матеріалами.

У судовому засіданні 26.10.2015р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши представника позивача, дослідивши наявні докази судом встановлено таке.

Між позивачем (за договором виконавець) та відповідачем (за договором замовник) укладено договір №30/01а про надання послуг від 30 січня 2014 року, що підписаний сторонами та скріплений печатками.

Відповідно до п.1 договору виконавець зобовязується надати замовнику комплекс послуг по підготовці пакету обгрунтовуючих документів та складання і погодження декларації про утворення відходів у 2014 році в кількості 7 найменувань відходів 1-4 класу небезпеки, а замовник зобовязується прийняти надані послуги та оплатити їх на умовах цього договору.

Вартість послуг складає 1 500,00грн. (п.2 договору). Відповідно до п.6.2. договору Замовник зобовязується сплатити вартість наданих послуг відповідно до вказаних в приймально здавальних актах протягом десяти днів з моменту підписання кожного акту.

Матеріали справи містять приймально здавальний акт до договору від 05 лютого 2014 року на суму 1 500,00грн., що підписаний сторонами та скріплений печатками без жодних застережень. У п.4 цього Акту зазначено, що замовник не має претензій та зауважень щодо обсягів та якості наданих послуг виконавцем, та послуги надані у точній відповідності з договором.

На момент розгляду справи в суді сторонами не надано доказів повної чи часткової сплати існуючої заборгованості.

При прийнятті рішення суд виходив з такого.

Відповідно до частини 1 статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до статті 179 Господарського кодексу України майново-господарські зобов'язання, які виникають між суб'єктами господарювання або між суб'єктами господарювання і негосподарюючими суб'єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов'язаннями.

Відповідно до статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

В силу положень статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу інших актів цивільного законодавства.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Між сторонами у справі виникли зобов'язання на підставі договору надання послуг в силу пункту 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України.

Згідно з ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник, зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з ст.612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачені наслідки порушення зобовязання.

Факт виконання умов договору позивачем підтверджується матеріалами справи, а тому вимога про стягнення 1 500,00 грн. заборгованості є правомірною.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Здійснивши перерахунок 3% річних та інфляційних втрат, суд доходить висновку, що стягненню підлягає сума 69,03 грн. 3% річних та 947,55 грн. інфляційні втрати (в межах заявлених позовних вимог).

Згідно з ст.33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст.34 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Виходячи зі змісту наведеного вище, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог частково, а саме: стягнути 1 500,00грн. основної заборгованості, 69,03 грн. інфляційних втрат, 947,55 грн. 3% річних.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покласти на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 11, 15, 549, 610, 611, 612, 625, 901 Цивільного кодексу України та ст.ст. 33, 34, 43, 49, 82, 83, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити повністю.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Екватор» (82000, Львівська область, Старосамбірський район, м. Старий Самбір, вул.. Лева Галицького, будинок, 42, ідентифікаційний код юридичної особи 14312335) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково дослідне виробниче підприємство «Екологія» (79057, м. Львів, вул. Антоновича, буд.128; ідентифікаційний код юридичної особи 32800226) 1 500,00 грн. заборгованості за надані послуги, 69,03 грн. 3% річних, 947,55 грн. інфляційних втрат та 1 218,00 грн. витрат по сплаті судового збору.

3. Наказ видати відповідно до статті 116 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено та підписано 30.10.2015 року.

Суддя Коссак С.М.