ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

16.09.2015р. Справа № 917/1446/15

за позовом Департаменту житлово-комунального господарства Комсомольської міської ради, вул.Миру, 24 , м.Комсомольськ, Полтавська область, 39800

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лубенське шляхово-будівельне управління № 9", вул. Радянська, 210, м.Лубни, Полтавська область, 37500

про стягнення 34491,45 грн.

Суддя Іваницький Олексій Тихонович

секретар судового засідання Жадан Т.С.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1 дов. №03-5/588 від 15.09.2015р.

від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПРАВИ: розглядається позовна заява про стягнення 34491,45 грн. (згідно заяви про зменшення позовних від 16.09.2015р. вх.. канцелярії суду №13412).

16.09.2015р. представник позивача подала заяву про зменшення розміру позовних вимог в частині стягнення пені (вх. канцелярії суду №13412р.).

Відповідно до ч.4 ст. 22 ГПК України позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.

Зазначена заява приймається судом. Подальший розгляд справи здійснюється в межах вимог, заявлених у заяві від 16.09.2015р. вх. канцелярії суду №13412р.

В п. 3.10 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» зазначено, що у разі прийняття судом зміни (у бік збільшення або зменшення) кількісних показників, у яких виражається позовна вимога, має місце нова ціна позову, виходячи з якої й вирішується спір, - з обов'язковимязковим зазначенням про це як у вступній, так і в описовій частині рішення. За п. 4.6 цієї Постанови зменшення позивачем суми позову не є відмовою від позову. В такому випадку припинення провадження в частині зменшення відповідної суми не здійснюється, - про таке зменшення зазначається в описовій частині судового рішення, а предметом спору залишається вимога про стягнення суми в зменшеному розмірі.

Відповідач в судове засідання свого представника не направив, ухвали суду від 15.07.2015р. не виконав, хоч і був належним чином повідомлений про час та місце судового засідання (поштове повідомлення в матеріалах справи).

Відповідно до пункту 3.9.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і повернуто підприємством зв'язку з посиланням на закінчення строку зберігання поштового відправлення, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Оскільки судом були виконані вказані норми, відповідач вважається повідомленим про час та місце розгляду справи.

Враховуючи достатність у матеріалах справи доказів для розгляду спору по суті, приписи ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифікована Законом України від 17.07.1997 р. № 475/97-ВР) щодо права кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку, суд не оцінює вказані обставини як підставу для подальшого відкладення розгляду справи. Спір розглядається за наявними матеріалами відповідно до ст. 75 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи та дослідивши і оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всі обставини справи в їх сукупності, а також за результатами оцінки поданих сторонами господарського процесу доказів, у нарадчій кімнаті суд задовольняє позовні вимоги виходячи з наступного:

09 липня 2013 року між Міським управлінням житлово-комунального господарства виконавчого комітету Комсомольської міської ради Полтавської області та Товариством з обмеженою відповідальністю «Лубенське шляхово-будівельне управління № 9» було укладено Договір №3/Р-Т про закупівлю робіт за державні кошти « 42.11.1 Дороги автомобільні та автомагістралі, інші дороги, елементи доріг, злітно-посадкові смуги летовищ» (Реконструкція з'їздів з вулиці Радянська) (далі-Договір).

Згідно рішення 36 сесії шостого скликання Комсомольської міської ради Полтавської області від 17.09.2013 року Міське управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Комсомольської міської ради Полтавської області реорганізовано шляхом перетворення в департамент житлово-комунального господарства Комсомольської міської ради Полтавської області з 09.01.2014 року.

За умовами Договору, Товариством з обмеженою відповідальністю «Лубенське шляхово-будівельне управління № 9» (Учасник) зобов"язується у 2013 році виконати роботи за завданням Замовника (Міського управлінням житлово-комунального господарства виконавчого комітету Комсомольської міської ради Полтавської області) з використанням своїх матеріалів, а Замовник зобов"язується в порядку та на умовах, визначених Договором, прийняти та оплатити роботи в обсягах відповідно до документації конкурсних торгів.

Ціна Договору складає 351058 грн. 80 коп. з ПДВ (п.3.1 Договору). Відповідно до п. 4.1 Договору, оплата за Договором проводиться на підставі Акту виконаних робіт. Учасник приступає до виконання робіт після надходження попередньої оплати у розмірі 105317,64 грн. від загальної вартості Договору (4.2. Договору). Строк дії Договору до 31.12.2013 року.

Згідно графіку виконання робіт, що є невід'ємною частиною Договору, Відповідач зобов'язувався виконати роботи, передбачені Договором, в строк з вересня по листопад 2013 року включно.

Позивачем на користь Відповідача була здійснена попередня оплата у розмірі 105317 грн. 64 коп., що підтверджується платіжним дорученням №4 від 18.10.2013р.(в матеріалах справи).

Згідно акту приймання виконаних будівельних робіт та довідки про вартість виконаних будівельних робіт Відповідачем були виконані роботи на суму 75835 грн. 26 коп.

Невиконаними залишилися роботи на суму - 275223 грн. 54 коп., з них залишок невикористаних коштів попередньої оплати становить 29482 грн. 38 коп.

Згідно пп.4.3 Договору, невикористані кошти попередньої оплати протягом бюджетного періоду повертаються Замовнику. Відповідач невикористані кошти попередньої оплати у встановлені Договором строки не повернув.

За загальним положенням цивільного законодавства, зобов'язання виникають з підстав, зазначених у статті 11 Цивільного кодексу України.

Частиною 2 статті 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать ст. 174 Господарського кодексу України.

Частиною 2 статті 693 Цивільного кодексу України визначено, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Статтею 525 Цивільного кодексу України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися - належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності із ст. 173 Господарського кодексу України та ст. 509 Цивільного кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утримуватися від певних дій, а інший суб'єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ст. 174 Господарського кодексу України).

Відповідно до ч. 7 ст. 179 Господарського кодексу України, господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Частиною 3 статті 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином та відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договорів, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною 2 ст. 193 Господарського кодексу України, кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим кодексом, іншими законами або договором.

Згідно ч. 1 ст. З Бюджетного Кодексу України бюджетний період для всіх бюджетів, що складають бюджетну систему України, становить один календарний рік, який починається 1 січня кожного року і закінчується 31 грудня того ж року. Тобто, в даному випадку строк для повернення невикористаних коштів попередньої оплати закінчився 31.12.2013 року.

Строк дії Договору не продовжувався, більше роботи відповідно до Договору відповідач не виконав.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач належним чином виконував зобов'язання за вищезазначеним Договором. Відповідач в порушення прийнятих на себе зобов'язань за вказаним договором у встановлені строки роботи повністю не виконав, попередню оплату в розмірі 29482,38 грн. не повернув.

Отже, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 29482,38 грн. основного боргу підтверджені документально та нормами матеріального права, відповідачем не спростовані, а тому підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 610, ст. 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно пп.7.2 Договору за неналежне виконання Сторонами своїх зобовязань за Договором, винна Сторона сплачує пеню у розмірі 0,01% від загальної вартості невиконаних робіт за кожен день прострочення.

Як вже зазначалось судом вище, штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою НБУ, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором (п. 6 ст. 231 Господарського кодексу України).

Статтею 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" розмір пені за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань не повинен перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який нараховувалась пеня. Отже, договірні правовідносини між сторонами щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань врегульовано Законом України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань". Відповідно до ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" визначений угодою сторін розмір пені за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання не може перевищувати розміру подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. (Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24.10.2011 р. у справі № 3-114гс11)

Здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку в частині позовних вимог щодо стягнення з відповідача 5009,07 грн. пені за період з 01.01.2014р. по 01.07.2014 р., суд прийшов до висновку, що останній є правомірним та підлягає задоволенню розрахунок суми пені здійснено за допомогою калькулятору підрахунку заборгованості та штрафних санкцій "Ліга:Еліт 8.1.5").

Відповідно до ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно з пунктом 4 частини третьої ст. 129 Конституції України та ст. 33, ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Допустимих доказів в спростування вищевикладеного чи будь-яких обґрунтованих заперечень по суті спору відповідач суду не надав.

За викладеного, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача попередньої оплати в розмірі 29 482,38 грн. та 5009,07 грн. пені підтверджені документально та нормами матеріального права, не спростовані відповідачем, а тому підлягають задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 827,00 грн. покладаються на відповідача.

Враховуючи викладене, матеріали справи, обставин справи в їх сукупності, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши і оцінивши подані додаткові докази, керуючись статтями 4 - 47, 22, 28, 32 - 34, 36, 43, 44 - 45, 471, 49, 75, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, у нарадчій кімнаті, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Лубенське шляхово-будівельне управління №9» (вул. Радянська, 210, м.Лубни, Полтавська область, 37500, ) на користь Департаменту житлово-комунального господарства Комсомольської міської ради Полтавської області (вул.Миру, 24, м.Комсомольськ, Полтавська область, 39800, р/р № 1962 в УДКСУ у м. Комсомольську ГУДКСУ в Полтавській області, МФО 831019, ) невикористані кошти попередньої оплати в сумі 29482, 38 грн., пеню в сумі 5009,07 грн., а також витрати на сплату судового збору в розмірі 1827,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

СУДДЯ Іваницький О.Т.

Повне рішення складено 23.09.2015р.

Відповідно до ч. 5 ст. 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.