ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

04 листопада 2015 року Справа № 909/35/15
Вищий господарський суд України в складі колегії

суддів:Овечкін В.Е. Чернов Є.В. Цвігун В.Л.
розглянув касаційну скаргуВідкритого акціонерного товариства "Івано-Франківська меблева фабрика"
на постанову Львівського апеляційного господарського суду від 07 вересня 2015
у справі№ 909/35/15 господарського суду Івано-Франківської області
за позовомВідкритого акціонерного товариства "Івано-Франківська меблева фабрика"
до про Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 витребування майна з чужого незаконного володіння та скасування у Реєстрі прав власності на нерухоме майно записів про реєстрацію права власності на адміністративно - виробничі будівлі
В С Т А Н О В И В:

Касаційна скарга від 28.09.2015 №148 (вх. ВГСУ № 14109/2015 від 30.10.2015), що подана через апеляційний господарський суд 30.09.2015 та отримана суддею 30.10.2015р., не відповідає вимогам процесуального закону та підлягає поверненню з таких підстав.

Відповідно до приписів частин 4 ст. 111 ГПК України, до касаційної скарги додаються, зокрема, докази сплати судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Відповідно до ст. 44 Господарського процесуального кодексу України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до ч.1 ст.4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Як вбачається зі змісту касаційної скарги та доданих до неї документів, касаційну скаргу подано позивачем 28.09.2015р., а згідно зі ст.8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" станом на 01.01.2015р. розмір мінімальної заробітної плати становить 1218 грн.

Таким чином, в даному випадку станом на дату подання касаційної скарги (28.09.2015 року) підлягаючий до сплати розмір судового збору повинен обраховуватися з обов'язковим урахуванням положень ч.ч.1,2 ст.4 Закону України "Про судовий збір" (в редакції від 01.09.2015р.) та ст.8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" щодо розміру мінімальної заробітної плати та мінімальної ставки судового збору.

Згідно з пп.5 п.2 ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір" (в редакції від 01.09.2015р.) при поданні до господарського суду касаційної скарги на рішення суду судовий збір справляється у розмірі 120 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

За вимогами касаційної скарги скаржник просить скасувати постанову Львівського апеляційного господарського суду від 07.09.2015р. в повному обсязі та прийняти нове рішення яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідно до п. 1 ч.3 ст. 6 Закону України "Про судовий збір" за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Згідно п.3 ст. 6 Закону України "Про судовий збір" підлягає сплаті як за ставками, встановленими для позовів майнового характеру, так і за ставками, встановленими для розгляду позовних заяв зі спорів немайнового характеру. Якщо в позовній заяві об'єднано дві або більше вимог немайнового характеру, пов'язаних між собою підставами виникнення або поданими доказам, судовий збір сплачується окремо з кожної з таких вимог.

З огляду на те, що позивачем оскаржується постанова апеляційного господарського суду від 07.09.2015р. предметом спору якої є вимога про витребування майна з чужого незаконного володіння та скасування у Реєстрі прав власності на нерухоме майно записів про реєстрацію права власності на адміністративно - виробничі будівлі, то судовий збір при поданні скарги має сплачуватися як з двох позовних вимог немайнового та майнового характеру.

Таким чином, необхідна до плати сума судового збору має становити 3654грн.00коп. ((1218+1827)х120%).

До касаційної скарги додано клопотання, в якому скаржник просить звільнити від сплати судового збору, враховуючий складний майновий стан Відкритого акціонерного товариства "Івано-Франківська меблева фабрика".

Розглянувши заявлене клопотання, колегія суддів касаційної інстанції дійшла висновку про відмову у його задоволенні, виходячи з наступного.

Згідно ст.8 Закону України "Про судовий збір", враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Статтями 33, 34 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до п.5 інформаційного листа Вищого господарського суду України від 05.07.2012 р. № 01-06/869/2012 "Про деякі питання практики застосування Закону України "Про судовий збір" особа, яка заявляє відповідне клопотання (що може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до господарського суду, або в окремому документі), повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Оскільки скаржником не надано суду жодних доказів в обґрунтування обставин, які наведені в клопотанні про звільнення від сплати судового збору, зокрема, пов'язаних з важким матеріальним становищем, тому підстав для задоволення даного клопотання не має.

Відповідно до п. 4 частини першої ст. 1113 Господарського процесуального кодексу України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, якщо до скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 111 Господарського процесуального кодексу України касаційна скарга за змістом повинна містити вимоги особи, що подала касаційну скаргу, із зазначенням суті порушення або неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права судом.

Тобто, за наведеною нормою в касаційній скарзі слід наводити конкретні норми матеріального чи процесуального права з обґрунтовуванням суті їх порушення чи неправильного застосування.

В зазначеній касаційній скарзі доводиться, що апеляційним судом при винесені постанови неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи та невідповідність висновків, викладених у постанові обставинам справи призвело до прийняття необґрунтованого і неправомірного рішення, доводить, що судом зроблено хибний висновок про чинність договору від 24.07.2006р. та в рішенні по справі №7/201 допущено описку, де вказано договір від 24.07.2007р. замість 24.07.2006р.

Суд вважає, що за змістом скарга містить доведення власних висновків заявника, що ґрунтуються на особистому сприйнятті та розумінні обставин.

Разом з тим, скаржник не наводить конкретних норм, в тому числі, які регулюють спірні правовідносини виникненню та виконанню зобов'язання, з вказівкою в чому полягає суть таких норм та з чого вбачається, що суд невірно їх застосував, не застосував чи порушив.

За таких обставин суд касаційної інстанції приходить до висновку, що скарга не місить суті порушення або неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права судом, що визнається касаційною інстанцією як невиконання вимог ст. 111 Господарського процесуального кодексу України щодо необхідності зазначити суть порушення або неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права.

Відповідно до пункту шостого частини першої ст. 1113 Господарського процесуального кодексу України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, якщо, зокрема, у скарзі не зазначено суті порушення або неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права.

Відповідно до частини третьої ст. 1113 Господарського процесуального кодексу України після усунення зазначеної обставини скаржник має право повторно подати скаргу в загальному порядку.

Зважаючи на викладене, керуючись ст.ст. 44, 86, 107, 108, п.п. 4, 6 ст.1113 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Відкритого акціонерного товариства "Івано-Франківська меблева фабрика" на постанову Львівського апеляційного господарського суду від 07.09.2015 року у справі №909/35/15 господарського суду Івано-Франківської області не приймати до розгляду і повернути.

Головуючий, суддя В. Овечкін

судді Є. Чернов

В. Цвігун