РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

"26" жовтня 2015 р. Справа № 906/1156/15

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючий суддя Петухов М.Г.

суддя Василишин А.Р. ,

суддя Маціщук А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Рівненського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу позивача - фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

на рішення господарського суду Житомирської області від 15.09.2015 р.

у справі № 906/1156/15 (суддя Гансецький В.П.)

за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1

до відповідача Державної інспекції сільського господарства в Житомирській області

про стягнення 10433,97 грн.

за участю представників сторін:

позивача: не з'явився;

відповідача: не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Житомирської області від 15.09.2015 р. у справі №906/1156/15 у задоволенні позову фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до відповідача - Державної інспекції сільського господарства в Житомирській області про стягнення 10433,97 грн. відмовлено.

При прийнятті вищевказаного рішення, суд першої інстанції виходив з того, що 20.12.2012р. між фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 та Державною інспекцією сільського господарства в Житомирській області укладені договори № 19/12 та № 20/12 про надання послуг на здійснення технічного нагляду.

Зі змісту укладених договорів № 19/12 та № 20/12 від 20.12.12р. судом першої інстанції встановлено, що сторонами при їх укладанні не було передбачено та погоджено такої істотної умови договору як строк (термін) виконання зобов'язання замовником, тобто строку оплати отриманих послуг.

Також, судом було враховано факт відсутності у позивача доказів пред'явлення вимог до відповідача з приводу оплати отриманих послуг згідно договорів від 20.12.2012р. № 19/12 та № 20/12.

При вирішенні спірних правовідносин, судом першої інстанції було враховано відповідні положення Господарського процесуального та Цивільного кодексів України.

Ураховуючи факт відсутності в укладених між сторонами договорах від 20.12.2012р. №19/12 та №20/12 умов щодо терміну оплати замовником отриманих послуг та документальних доказів пред'явлення позивачем вимоги до відповідача в порядку ч.2 ст. 530 ЦК України, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач не порушив договірні зобов'язання в частині оплати отриманих від позивача послуг, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням суду першої інстанції, позивач фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою до Рівненського апеляційного господарського суду, відповідно до якої просить рішення господарського суду Житомирської області від 15.09.2015 р. у справі №906/1156/15 скасувати та прийняти нове, яким позов задоволити.

Скаржник вважає, що рішення господарського суду є незаконним, висновки якого не відповідають фактичним обставинам справи.

На підтвердження своїх доводів, скаржник вказує, зокрема, наступне:

- відповідно до абз. «в» п.п.2. п.2 Договору Замовник зобовязаний прийняти від Виконавця послуги, що надаються ним згідно з Договорами. Моментом прийняття наданих послуг вважається дата підписання Замовником відповідних первинних облікових документів - форм КБ - 2в (Акт приймання виконаних підрядних робіт) та КБ-3 (Довідка про вартість виконаних підрядних робіт);

- відповідно до частини четвертої статті 882 ЦК України передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною;

- 20 грудня 2012 року позивачем було передано відповідачу акти здавання-приймання виконаної роботи (послуг) № 1 та 2 до Договорів про надання послуг з проведення технічного нагляду №20/12 та 19/12, виконаних робіт по об'єктах в м. Радомишль та с. Громада Любарського району на загальну суму 5664,00 грн.;

- при цьому акти здавання-приймання виконаних робіт № 1 та 2 від 20.12.2012 р. на загальну суму 5664 грн. відповідачем підписано без будь-яких зауважень щодо проведених робіт. Вказаними актами зазначено, що роботи (послуги) згідно із зазначеними вище за текстом Договорами виконано якісно і в повному обсязі. У замовника претензій до якості та обсягу виконаних робіт не має;

- замовником, в свою чергу, було прийнято виконані роботи, підписано Акт виконаних робіт, та з метою виконання зобовязання в частині оплати коштів за надані послуги подано платіжні розрахунки до державного казначейства в м. Житомирі;

- з наданих представником відповідача письмових пояснень вбачається, що відповідачем одразу після підписання Акта прийому-передачі наданих послуг, прийнято рішення про оплату наданих послуг;

- представник відповідача в своїх поясненнях фактично підтвердив наявність заборгованості, проте, послався на відсутність фінансування та неперерахування боргу державним казначейством, перекладаючи при цьому відповідальнсть за договірні зобовязання на іншу особу.

З огляду на викладені вище аргументи на підтвердження своєї правової позиції, позивач вважає, що судом першої інстанції було відмовлено у задоволенні позову за відсутності на те визначених законом підстав, у звязку з чим рішення суду першої інстанції слід скасувати.

Від відповідача - Державної інспекції сільського господарства в Житомирській області надійшов відзив на апеляційну скаргу позивача, відповідно до якого просить оскаржене рішення суду першої інстанції залишити без змін, а в задоволенні апеляційної скарги відмовити.

На спростування доводів, викладених в апеляційній скарзі, вказує на таке.

20 грудня 2015 року на виконання Договорів про надання послуг з проведення технічного нагляду за капітальним ремонтом в місті Радомишль та с. Громада Любарського району позивачем та відповідачем складено та підписано Акти здавання-приймання виконаних робіт (послуг) №1 та №2, згідно яких роботи (послуги) згідно із зазначеними вище Договорами виконано якісно і в повному обсязі. В цей же день між Держсільгоспінспекцією в Житомирській області (замовник) та ПП «Реалбуд» (підрядник робіт по капітальному ремонту зазначених вище обєктів) було підписано форми КБ-2В та КБ-3.

На виконання взятих на себе договірних зобовязань передбачених п.п. 1 п.1, п.п. 2 п.2, п.3 Договорів про надання послуг на здійснення технічного нагляду №19/12 та 20/12 Держсільгоспінспекцією в Житомирській області було подано до Управління Державної казначейської служби України у м. Житомирі платіжні доручення та Реєстри бюджетних зобовязань розпорядників (одержувачів) бюджетних коштів від 21 грудня 2012 року №190 згідно додатку 1 та 2 до Порядку реєстрації та обліку бюджетних зобовязань розпорядників бюджетних коштів та одержувачів бюджетних коштів в органах Державної казначейської служби України, які зареєстровані та взяті на облік 26 грудня 2012 року.

За таких умов, процесуальний опонент скаржника наголошує на тому, що Держсільгоспінспекцією в Житомирській області було вжито всіх заходів з метою виконання умов договір в частині оплати наданих послуг. Проте, в звязку із відсутністю бюджетних призначень для оплати наданих послуг, органами державного казначейства кошти в сумі 3603 грн. та 2061 грн. сплачені не були. Як наслідок, заборгованість згідно Договорів про надання послуг технічного нагляду №19/12 та 20/12 рахується Держсільгоспінспекцією в Житомирській області, як кредиторська. Про дані обставини щодо відсутності бюджетних призначень для оплати наданих послуг повідомлявся позивач при його зверненнях до інспекції.

26 жовтня 2015 року в судове засідання Рівненського апеляційного господарського суду представники сторін не з'явилися.

Від позивача - ФОП ОСОБА_1 надійшло клопотання від 21.10.2015р., відповідно до якого просить розгляд справи здійснювати за його відсутності.

Враховуючи приписи ст.ст. 101,102 ГПК України про межі та строки перегляду справ в апеляційній інстанції, той факт, що сторони були належним чином та своєчасно повідомлені про дату, час та місце судового засідання, про що свідчать поштові повідомлення, направлені сторонам у справі (а.с. 57-58), а також те, що явка представників сторін в судове засідання обов'язковою не визнавалася, колегія суддів визнала за можливе здійснювати розгляд апеляційної скарги за відсутності представників сторін.

Дослідивши матеріали справи, апеляційну скаргу, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом при винесенні рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а оскаржуване рішення залишити без змін, виходячи з наступного.

Судом апеляційної інстанції встановлено та як підтверджується матеріалами справи, 20.12.12р. між фізичною особою підприємцем ОСОБА_1 (позивач/виконавець) та Державною інспекцією сільського господарства в Житомирській області (відповідач/замовник) укладені договори № 19/12 та № 20/12 про надання послуг на здійснення технічного нагляду (далі по тексту Договір 1 та Договір 2) (а.с.10-14,16-20).

За умовами пп.1.1 наведених вище договорів № 19/12 та № 20/12 про надання послуг на здійснення технічного нагляду від 20.12.12р. (далі - договору 1), замовник доручає і оплачує, а виконавець приймає на себе зобов'язання щодо надання послуг на здійснення технічного нагляду за капітальним ремонтом приміщення Державної інспекції сільського господарства в Житомирській області за адресами: Житомирська область, м. Радомишль, вул. Горького, 25 (надалі - об'єкт), та Житомирська область, Любарський район, село Громада, вул. Перемоги, 40 (надалі - об'єкт), який буде виконуватися у 2012-2013 році відповідно до договорів підряду, укладених між замовником і підрядником.

Пунктами 1.2 договорів передбачено, що вартість обсягу і складу послуг, що доручаються виконавцю, визначається Додатком 1 до даного договору, і складає згідно з ДБН Д.1.1-1-2000 та листа Держбуду України від 4.10.2000р. № 7/7-1010, 1,5% (півтора відсотка) від прямих витрат зведеного кошторису (глави 1-9) кожного договору підряду.

У п. «в» пп. 2.2 п.2 договорів зазначено, що замовник приймає від виконавця послуги, що надаються ним згідно з цим договором. Моментом прийняття наданих послуг вважається дата підписання замовником відповідних первинних облікових документів - форм КБ-2в (Акт приймання виконаних підрядних робіт) та КБ-3 (Довідка про вартість виконаних підрядних робіт).

За умовами пп. 3.1 договору 1, загальна вартість надання послуг на здійснення технічного нагляду за даним договором становить 2061 грн.

У пп.3.1 договору 2 сторони погодили, що загальна вартість надання послуг на здійснення технічного нагляду за даним договором становить 3603 грн.

Згідно з підпунктами 3.2 наведених договорів, загальна вартість надання послуг складається із сум оплати наданих виконавцем послуг на здійснення технічного нагляду за окремі етапи виконаних будівельних робіт, прийнятих замовником на умовах, вказаних в п.2.2. даного договору. При цьому загальна сума оплат послуг на здійснення технічного нагляду за окремі етапи робіт не може перевищувати загальної вартості надання послуг, вказаної в п.3.1 договору.

Остаточний розрахунок між сторонами по даному договору здійснюється з врахуванням вимог п.3.2. (пп.3.4 договорів).

На підтвердження виконання зобовязань за укладеними Договорами, позивачем долучено до матеріалів справи копії актів здавання-приймання виконаної роботи (послуг) № 1 та 2 до вказаних договорів від 20.12.2012р. на загальну суму 5664 грн. (а.с. 15, 21), які були передані відповідачеві.

Вказані документи підписані відповідачем без будь-яких зауважень щодо якості та обсягу наданих позивачем послуг.

Позовні вимоги позивача мотивуються за тих підстав, що відповідач не розрахувався за отримані послуги на загальну суму 5664 грн., що є порушенням досягнутих домовленостей та умов укладених договорів від 20.12.2012р.

Аналізуючи встановлені обставини справи та переглядаючи спірні правовідносини на предмет наявності правових підстав для задоволення позовних вимог, суд апеляційної інстанції приймає до уваги наступні положення діючого законодавства з урахуванням фактичних даних справи.

В силу приписів ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Як свідчать встановлені обставини у даній справі, між сторонами виникли договірні правовідносини на підставі укладення договорів про надання послуг на здійснення технічного нагляду.

За змістом статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобовязується за завданням другої сторони (Замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобовязується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобовязання.

Як визначено статтею 905 Цивільного кодексу України визначено, що строк договору про надання послуг встановлюється за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами.

Зі змісту укладених між сторонами Договорів № 1 та № 2 апеляційним судом встановлено, що між сторонами не було погоджено (визначено) та документально (письмово) не оформлено будь-яких строків (термінів) проведення відповідачем оплати отриманих послуг.

Між тим, на момент здійснення судом першої та апеляційної інстанцій провадження у даній справі, позивачем у порядку, визначеному чинним законодавством України, не надано суду будь-яких належних та допустимих доказів у розумінні ст. ст. 32, 33, 34 ГПК Українив щодо погодження між сторонами конретиних строків в частині виконання зобовязання замовником, зокрема, стосовно проведення оплати отриманих послуг.

За правилами, визначеними статтею 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

З урахуванням наведеного, колегія апеляційного господарського суду констатує той факт, що конкретний строк виконання зобов'язання відповідачем (щодо проведення оплати отриманих послуг) сторонами не погоджений умовами укладених між сторонами договорів та будь-яким іншим визначеним законом способом.

За таких умов, колегія суддів вважає за необхідне відзначити, що у даному випадку для врегулювання спірних правовідносин в частині визначення строків проведення оплати отриманих послуг слід застосовувати вимоги, визначені ст. 530 Цивільного кодексу України.

Відтак, в силу дії ст. 530 ЦК України, на позивача покладається обовязок щодо направлення відповідачеві вимоги про виконання зобовязання за укладеними договорами.

Натомість, позивач не виконав визначеної Законом вимоги, що обумовлює відсутність правових підстав для проведення замовником оплати отриманих послуг.

З огляду на наведене, позовні вимоги в частині стягнення суми основного боргу в розмірі 5 664 грн. є безпідставними.

Ураховуючи вказане вище, судова колегія апеляційної інстанції не вбачає у даному випадку прострочення виконання грошового зобов`язання відповідачем, що спростовує застосування положень ст. 625 ЦК України в частині формулювання вимог про стягнення інфляційних та 3 % річних.

За наведених обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Відтак, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції надав оцінку наявним у справі доказам за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, що відповідає вимогам ст. 43 ГПК України.

В силу дії норм ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Натомість, скаржником не надано достатніх належних та допустимих доказів у розумінні ст. ст. 32, 33, 34 ГПК України на підтвердження своєї правової позиції, викладеної в апеляційній скарзі.

Окрім того, скаржником не спростовано того факту, що зі сторони позивача мало місце порушення вимог ст. 530 ЦК України, що спростовує виникнення у відповідача обовязку по проведенню оплати отриманих послуг.

Зважаючи на вказане, судова колегія зазначає, що доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують встановлених обставин справи, не підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами та суперечать положенням чинного законодавства, а тому не приймаються судом апеляційної інстанції до уваги.

Отже, рішення господарського суду Житомирської області від 15.09.2015 р. у справі №906/1156/15 прийняте за повного з'ясуванням усіх обставин, що мають значення для справи, з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні підстави для його зміни чи скасування в порядку статті 104 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103 - 105 Господарського процесуального кодексу України, Рівненський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення господарського суду Житомирської області від 15.09.2015 р. у справі №906/1156/15 залишити без змін, а апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - без задоволення.

2. Справу №906/1156/15 надіслати в господарський суд Житомирської області.

Головуючий суддя Петухов М.Г.

Суддя Василишин А.Р.

Суддя Маціщук А.В.