ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

26.10.15р. Справа № 904/6672/15

За позовом Зеленодольської міської ради, м. Зеленодольськ, Дніпропетровська область

до відповідача-1: Публічного акціонерного товариства "АКТАБАНК", м. Дніпропетровськ

відповідача-2: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Дніпропетровськ

про стягнення авансового платежу у розмірі 26 000,00 грн. та збитків у розмірі 26 000,00 грн.

Суддя Золотарьова Я.С.

Представники:

від позивача: ОСОБА_2 - представник (дов. б/№ від 04.03.2015)

від відповідача-1: не з'явився

від відповідача-2: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Зеленодольська міська рада м. Зеленодольськ звернулась до господарського суду Дніпропетровської області із позовом до Публічного акціонерного товариства "АКТАБАНК" про стягнення авансового платежу у розмірі 26 000,00 грн. за договором № 133 від 08.08.2014.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем на виконання договору купівлі-продажу № 133 від 08.08.2014 було перераховано ФОП ОСОБА_1 авансовий платіж у розмірі 26 000,00 грн. на п/р НОМЕР_2 в ПАТ „АКТАБАНК" м. Дніпропетровськ. В подальшому позивач дізнався, що даний поточний рахунок ФОП ОСОБА_1 було закрито. У зв'язку з чим, позивач направив претензію відповідачу про повернення грошових коштів, але відповідач надав відповідь, в якій зазначив про неможливість повернути грошові кошти у зв'язку з введенням тимчасової адміністрації.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 28.07.2015 порушено провадження у справі, залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Фізичну особу-підприємця ОСОБА_1, призначено до розгляду на 26.08.2015.

26.08.2015 представник відповідача подав відзив на позов, в якому просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог, з огляду на наступне.

На підставі Постанови Правління Національного банку України від 16.09.2014 № 576 "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "АКТАБАНК" до категорії неплатоспроможних", виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було прийнято рішення № 90 від 16.09.2014 "Про запровадження тимчасової адміністрації в ПАТ "АКТАБАНК", згідно з яким з 17.09.2014 запроваджено тимчасову адміністрацію на три місяці до 17.12.2014, рішенням № 144 від 15.12.2014 термін її продовжено строком до 17.01.2014.

Постановою Правління Національного банку України від 15.01.2015 № 19 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства "АКТАБАНК" було вирішено відкликати банківську ліцензію та ліквідувати ПАТ "АКТАБАНК".

16.01.2015 на підставі рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за № 6 в ПАТ "АКТАБАНК" розпочато процедуру ліквідації.

Відповідач зазначає, що позивач не використав своє право кредитора банку та не звернувся до відповідача з відповідними кредиторськими вимогами на суму 26 000,00 грн. у встановлений Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" строк.

У межах строків передбачених статтею 69 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи відкладався з 26.08.2015 на 08.09.2015.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 08.09.2015 вилучено з участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Фізичну особу-підприємця ОСОБА_1, залучено в якості відповідача-2: Фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 на підставі ч.1 ст. 24 господарського процесуального кодексу за ініціативою суду, розгляд справи відкладено на 22.09.2015.

Розгляд справи відкладався з 22.09.2015 на 05.10.2015.

Частиною 4 статті 24 Господарського кодексу України встановлено, що про залучення іншого відповідача чи заміну неналежного відповідача виноситься ухвала, і розгляд справи починається заново.

05.10.2015 представник позивача подав уточнену позовну заяву, в якій просить суд стягнути з відповідача-2 внаслідок невиконання умов договору завдані збитки у розмірі 26 000,00 грн.

Виходячи зі змісту заяви позивача, а також зі змісту раніше поданої позовної заяви, господарський суд розцінює її як заяву про зміну предмету позову.

Частиною 4 статті 22 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що до початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

Суд прийняв заяву позивача до розгляду, оскільки вона була подана до початку розгляду судом справи по суті, що підтверджується протоколом судового засідання від 26.10.2015.

05.10.2015 представник відповідача-1 подав відзив на позов, в якому просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог, у зв'язку з тим, що відповідач-2 закрив банківський рахунок за власним бажанням та виставив рахунок позивачу, не сповістивши його про зміну реквізитів.

Розгляд справи відкладався з 05.10.2015 на 26.10.2015.

Відповідач-1 у судові засідання, призначені для розгляду справи, явку свого повноважного представника не забезпечив. Був належним чином повідомлений про дату та місце судового засідання.

Відповідач-2 відзив на позов не надав, у судові засідання, призначені для розгляду справи, явку свого повноважного представника не забезпечив. Був належним чином повідомлений про дату та місце судового засідання.

Відповідно до статті 75 Господарського процесуального кодексу України, якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору (пункт 3.9.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 року "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції").

Згідно зі статтею 85 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 26.10.2015 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

07.08.2014 відповідачем-2 було подано відповідачу-1 заяву про закриття поточного рахунку № НОМЕР_2 (а.с.63).

Відповідно до заявки від 07.08.2014, відповідачем-1 було закрито 08.08.2014 поточний рахунок відповідача-2 № НОМЕР_2, що підтверджується довідкою ПАТ „Актабанк" (а.с.35).

08.08.2014 між Зеленодольською міською радою (покупець) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (продавець) було укладено договір купівлі-продажу № 133 від 08.08.2014 (а.с.12).

Пунктом 1.1 договору встановлено, що продавець зобов'язується передати у власність, а покупець належним чином прийняти і оплатити наступний товар:

- шафа холодильна - 1 одиниця;

- електросковорода СЕСМ 0,2 - 1 одиниця.

Відповідно до пункту 2.1 договору, ціна даного договору складає 26 000,00 грн.

Згідно з пунктом 2.3 договору, покупець сплачує попередню оплату у розмірі 100% вартості товару, згідно наданого продавцем рахунку, на строк не більше одного місяця, після закінчення терміну використання авансу невикористані суми авансу повертаються замовнику.

Відповідач-2 виставив позивачу рахунок № СФ-1401 від 13.08.2014 на суму 26 000,00 грн. (а.с.13), в якому зазначено реквізити, на які позивач має перераховувати передоплату: п/р НОМЕР_2 в ПАТ „АКТАБАНК" м. Дніпропетровськ.

Таким чином, відповідач-2 з власної ініціативи закрив свій поточний рахунок, відкритий у відповідача-1 (заява подана 07.08.2014, рахунок закрито 08.08.2014), але не повідомив про це позивача. Тобто укладаючи договір купівлі-продажу № 133 від 08.08.2014 відповідач-2 вказав в цьому договорі невірні банківські реквізити. Крім того, відповідач-2 13.08.2014 виставив позивачу рахунок на оплату, усвідомлюючи, що поточний рахунок вже закрито.

Позивачем, відповідно до умов договору було перераховано відповідачу-2 на вищезазначений рахунок авансовий платіж у розмірі 26 000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 83 від 14.08.2014 (а.с.14).

Пунктом 3.1 договору встановлено, що строки та порядок поставки установлюється по заявці покупця.

Позивачем було направлено на адресу відповідача-2 заявку-претензію № 1421/02-13 від 30.09.2014 (а.с.17), в якій просив поставити оплачений товар в місячний строк з дня отримання даної претензії або повернути авансовий платіж у розмірі 26 000,00 грн.

Відповідач-2 відповідь на претензію не надав, товар не поставив, авансовий платіж у розмірі 26 000,00 грн. не повернув.

Позивач 15.04.2015 звернувся до господарського суду Дніпропетровської області із позовом до відповідача-2, яким просив стягнути з відповідача суму авансового платежу у розмірі 26 000,00 грн. за договором купівлі-продажу № 133 від 08.08.2014, обґрунтовуючи свою вимоги на ч.2 ст. 693 Цивільного кодексу України, відповідно до якої якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 17.06.2015 по справі № 904/3252/15 встановлено, що відповідач-2 не отримував грошові кошти, які були перераховані позивачем платіжним дорученням № 83 від 14.08.2014, оскільки рахунок відповідача-2 (п/р НОМЕР_2), на який здійснювалось перерахування грошових коштів було закрито. З цих підстав у позові було відмовлено. Вказане рішення набрало законної сили 03.07.2015.

Відповідно до частини 3 статті 35 Господарського процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Позивачем було направлено на адресу відповідача-1 претензію № 1805/02-13 від 08.12.2014 (а.с.16) та лист № 1360/02-11 від 19.09.2014 (а.с.18), в яких просив повернути перераховані грошові кошти у розмірі 26 000,00 грн. у зв'язку з тим, що п/р НОМЕР_2 відповідача-2 є закритим.

Відповідач-1 надав відповідь № 3867 від 06.10.2014 (а.с.19), в якій зазначив про неможливість повернути грошові кошти у зв'язку з введенням тимчасової адміністрації.

Позивач вважає, що своїми діями відповідачем-2 йому спричинено збитки у розмірі 26 000,00 грн., що і є причиною виникнення спору.

Приймаючи рішення господарський суд виходив з наступного.

Стосовно позовних вимог позивача до відповідача-1, суд зазначає наступне.

На підставі Постанови Правління Національного банку України від 16.09.2014 № 576 "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "АКТАБАНК" до категорії неплатоспроможних", виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було прийнято рішення № 90 від 16.09.2014 "Про запровадження тимчасової адміністрації в ПАТ "АКТАБАНК", згідно з яким з 17.09.2014 запроваджено тимчасову адміністрацію на три місяці до 17.12.2014, рішенням № 144 від 15.12.2014 термін її продовжено строком до 17.01.2014.

Постановою Правління Національного банку України від 15.01.2015 № 19 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства "АКТАБАНК" було вирішено відкликати банківську ліцензію та ліквідувати ПАТ "АКТАБАНК".

16.01.2015 на підставі рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за № 6 в ПАТ "АКТАБАНК" розпочато процедуру ліквідації.

Пунктом 16 ст. 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" встановлено, що тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом, а відповідно до п. 6 ст. 2 Закону ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Процедура щодо виведення неплатоспроможного банку з ринку та питання запровадження і здійснення тимчасової адміністрації регулюються спеціальними нормами Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", який є спеціальним щодо інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Відповідно до ч. 5 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" під час тимчасової адміністрації не здійснюється, задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, зокрема щодо майнових зобов'язань, які здійснюються виключно у межах процедури ліквідації банку.

У зв'язку з тим, що до банку застосовано процедуру ліквідації, відповідно до ст. 45 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду, яку було опубліковано 22.01.2015 в газеті "Голос України" № 10(6014), всі кредитори банку набули право заявити уповноважені особі Фонду про свої вимоги до банку. Тобто строк для звернення з кредиторськими вимогами до банку до 22.02.2015.

Позивач є кредитором, а відповідач-1 відповідно боржником.

Згідно з положеннями ст. 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність", юридична або фізична особа, яка має документально підтверджені вимоги до боржника щодо його майнових зобов'язань, є кредитором банку.

Відтак, після запровадження Фондом гарантування вкладів фізичних осіб тимчасової адміністрації стосовно неплатоспроможного банку з метою виведення його з ринку та в подальшому відкликання Національним банком України банківської ліцензії та переходу до процедури ліквідації банку, задоволення вимог кредиторів банку здійснюється в порядку, передбаченому Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду України від 25.03.2015 по справі № 910/9232/14.

Враховуючи викладене, господарський суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог позивача до відповідача-1.

Стосовно позовних вимог позивача до відповідача-2, суд зазначає наступне.

Згідно з приписами статті 22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитки в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) та доходи, які особа могла б реально одержати за звичних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).

Відповідно до статті 224 Господарського кодексу України, під збитками розуміються витрати, зроблені управленою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управлена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Згідно з приписами статті 225 Господарського кодексу України, до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Відшкодування збитків є мірою відповідальності, що застосовується за наявності збитків, протиправності дій цієї особи, причинного зв'язку між діями особи та збитками, та вини особи, внаслідок дій якої спричинено збитки. Обов'язок доказування наявності шкоди та протиправності поведінки заподіювана шкоди покладається на особу, якій завдано збитків. При цьому, відповідно до вимог ч. 2 ст. 623 Цивільного кодексу України, розмір збитків завданих порушенням зобов'язання, повинен бути реальним та доведеним позивачем.

Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками, вини.

Як зазначено вище, 07.08.2014 відповідачем-2 було подано відповідачу-1 заяву про закриття поточного рахунку № НОМЕР_2 та відповідачем-1 було закрито 08.08.2014 поточний рахунок відповідача-2 № НОМЕР_2. В подальшому, відповідачем-2 було виставлено позивачу рахунок № СФ-1401 від 13.08.2014 на суму 26 000,00 грн., в якому зазначено п/р НОМЕР_2 в ПАТ „АКТАБАНК" м. Дніпропетровськ.

Отже, при виставленні позивачу рахунку відповідачу-2 було відомо, що його п/р НОМЕР_2 було закрито з 08.08.2014.

Та обставина, що грошові кошти не надійшли відповідачу-2 стала відома позивачу лише у період з 15.04.2015 по 17.06.2015 (з моменту подання позовної заяви до господарського суду Дніпропетровської області та винесення судового рішення по справі № 904/3252/15). Відповідач-2 на претензію позивача не відповів та не повідомив позивача як про закриття рахунку, так про те, що грошові кошти залишились у розпорядженні банку.

Водночас, строк для заявлення вимог у процедурі ліквідації було встановлено з 22.01.2015 по 22.02.2015.

Внаслідок бездіяльності відповідача-2, позивач був позбавлений можливості реалізувати своє право кредитора банку, оскільки дізнався про свій статус кредитору банку запізно, і не мав можливості дізнатись про ці обставини раніше. Позивач не міг надати належну оцінку цим обставинам та заявити кредиторські вимоги до відповідача-1, оскільки йому не було відомо про те, що грошові кошти не надійшли відповідачу-2, а залишились у відповідача-1.

Таким чином, суд дійшов висновку, що вказання відповідачем-2 невірних банківських реквізитів у договорі, виставлення рахунку на перерахування авансового платежу у розмірі 26 000,00 грн. з невірними банківськими реквізитами, неповідомлення позивача про те, що його рахунок закрито, а грошові кошти позивача залишились у розпорядженні відповідача-1, внаслідок чого позивач дізнався про це після спливу строку для предявлення кредиторських вимог в порядку, передбаченому Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" є протиправною поведінкою відповідача-2.

Оскільки, позивачем було перераховано відповідачу-2 на п/р НОМЕР_2 авансовий платіж у розмірі 26 000,00 грн., а відповідачем-2 не було виконано умови договору щодо поставки товару, суд вважає, що позивачем було понесено збитки у розмірі 26 000,00 грн. у зв'язку з тим, що позивач не одержав прибуток (товар), на який він розраховував у разі належного виконання відповідачем-2 своїх зобов'язань та позбавився можливості заявити свої вимоги в процедурі ліквідації відповідача-1.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про наявність причинного зв'язку між протиправною поведінкою відповідача-2 та понесеними позивачем збитками у розмірі 26 000,00 грн. та задовольняє позовну вимогу позивача щодо стягнення з відповідача-2 збитків у розмірі 26 000,00 грн.

Відповідно до вимог статті 49 Господарського процесуального кодексу України, при частковому задоволенні позову судовий збір покладається на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, сума судового збору, яка підлягає стягненню з відповідача-2 становить 913,50 грн.

Керуючись ст. ст. 1, 4, 12, 33, 34, 43, 49, 75, 82 - 85, 115 - 117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1; ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь Зеленодольської міської ради (53860, Дніпропетровська область, Апостолівський район, м. Зеленодольськ, вул. Енергетична, 15; ідентифікаційний код 04338279) - збитки у розмірі 26 000,00 грн., судовий збір у розмірі 913,50 грн., про що видати наказ.

У задоволенні позовних вимог до Публічного акціонерного товариства "АКТАБАНК" відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено 02.11.2015.

Суддя Я.С. Золотарьова