РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.10.2015Справа №910/23520/15

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція»

До Української студії телевізійних фільмів «Укртелефільм»

Про стягнення 64 651,70 грн.

Суддя Спичак О.М.

Представники сторін:

від позивача: Гогітідзе В.Ф. - представник за довіреністю;

від відповідача: Горбенко К.О. - представник за довіреністю;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Української студії телевізійних фільмів «Укртелефільм» про стягнення 178 910,04 грн. з яких 114 258,34 грн. - основний борг, 37 045,01 грн. - інфляційні витрати, 1 437,07 грн. - 3% річних, 26 169,62 грн. - пені.

Ухвалою суду від 07.09.2015 року було порушено провадження у справі № 910/23520/15 та призначено справу до розгляду на 09.10.2015 року.

У судовому засіданні 09.10.2015 року представник позивача надав документи на виконання вимог ухвали про порушення провадження у справі та подав заяву про зменшення позовних вимог, відповідно до якої просив суд стягнути з відповідача 37 045,01 грн. інфляційних втрат, 1 437,07 грн. 3 % річних, 26 169,62 грн. пені.

Відповідно до ст. 22 ГПК України позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.

Судом прийнято до розгляду заяву представника позивача про зменшення позовних вимог, справа розглядається в межах стягнення з відповідача 37 045,01 грн. інфляційних втрат, 1 437,07 грн. 3 % річних, 26 169,62 грн. пені.

Представник відповідача в судове засідання 09.10.2015 року не з'явився, проте 08.10.2015 року через канцелярію суду подав клопотання про відкладення розгляду справи.

Ухвалою суду від 09.10.2015 року розгляд справи відкладено на 26.10.2015 року.

В судовому засіданні 26.10.2015 року представник відповідача підтримав подане через канцелярію суду клопотання про залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Національну телекомпанію України.

Представник позивача в судовому засіданні 26.10.2015 року надав усні пояснення відповідно до яких проти задоволення клопотання представника відповідача про залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Національну телекомпанію України заперечував.

Відповідно до ст. 27 ГПК України треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до прийняття рішення господарським судом, якщо рішення з господарського спору може вплинути на їх права або обов'язки щодо однієї з сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за клопотанням сторін, прокурора. Якщо господарський суд при прийнятті позовної заяви, вчиненні дій по підготовці справи до розгляду або під час розгляду справи встановить, що рішення господарського суду може вплинути на права і обов'язки осіб, що не є стороною у справі, господарський суд залучає таких осіб до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору.

Розглянувши клопотання представника відповідача про залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Національну телекомпанію України дійшов висновку про відмову в його задоволенні.

Представник відповідача в судовому засіданні 26.10.2015 року підтримав подане через канцелярію суду клопотання про призначення у справі судової бухгалтерської експертизи для встановлення точної суми пені, інфляційного збільшення суми боргу, 3% річних.

Представник позивача в судовому зсіданні надав усні пояснення відповідно до яких проти задоволення клопотання про призначення у справі судової бухгалтерської експертизи.

Відповідно до ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими і речовими доказами, висновками судових експертів; поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі. В необхідних випадках на вимогу судді пояснення представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі, мають бути викладені письмово

Відповідно до статті 1 Закону «Про судову експертизу» судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об'єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні, зокрема, суду.

Згідно з частиною першою статті 41 ГПК експертиза призначається для з'ясування питань, що потребують спеціальних знань.

Відповідно до п. 2 постанови Пленум Вищого господарського суду України від 23.03.2012 року № 4 "Про деякі питання практики призначення судової експертизи" судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Суд, розглянувши клопотання представника відповідача про призначення у справі судової експертизи, дійшов висновку про відсутність підстав для його задоволення та призначення у справі судової бухгалтерської експертизи.

В судовому засіданні 26.10.2015 року представник позивача надав усні пояснення відповідно до яких позовні вимоги підтримав, просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні 26.10.2015 року надав усні пояснення відповідно до яких проти задоволення позову заперечував.

В судовому засіданні 26.10.2015 року на підставі ст. 85 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

02.02.2012 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» (надалі - енергопостачальна організація, позивач) та Української студії телевізійних фільмів «Укртелефільм» (надалі - покупець, відповідач) укладено договір на постачання теплової енергії у вигляді гарячої води № 460153 (надалі - Договір), згідно умов п.п. 1.1., 1.2. якого енергопостачальна організація зобов'язується виробляти, систематично поставляти та передавати у власність покупцю теплову енергію у вигляді гарячої води (надалі - товар або теплоносій, теплова енергія) у період з 01.07.2012 року по 30.06.2013 року в кількості 3 337,847 Гкал, з максимально тепловим навантаженням 1,723 Гкал/год, в тому числі на потреби: опалення, гарячого водопостачання та вентиляції, а покупець зобов'язується прийняти товар та своєчасно здійснити оплату за нього на умовах даного договору.

Визначення кількості спожитої протягом розрахункового періоду теплової енергії здійснюється за приладами обліку (п. 5.1 Договору).

Відповідно до п. 5.9 Договору облік поставленої теплової енергії виконується "Покупцем" з 26 числа попереднього місяця по 25 число звітного місяця. Звіт про прийняту теплову енергію подається в "Енергопостачальну організацію" не пізніше 27 числа звітного місяця з урахуванням вимог щодо порядку передачі "Енергопостачальній організації" даних про величину використаної теплової енергії, встановлених правилами технічної експлуатації теплових установок і мереж.

У випадку встановлення приладів обліку не на межі балансової належності, до спожитої теплової енергії, що врахована приладами, додаються теплові втрати на ділянці від межі балансової належності до місця встановлення приладів обліку (п. 5.2 Договору), які відповідач також сплачує (п. 6.3 Договору).

Відповідно до п. 6.4 договору (з урахуванням додаткової угоди №1) розрахунки за теплову енергію поточного місяця здійснюються на умовах попередньої оплати, величина якої відповідає кількості теплової енергії на місяць, розрахованої відповідно до теплових навантажень, визначених цим договором із урахуванням характеристик вбудованих приміщень та субспоживачів.

Згідно п. 6.5 договору покупець щомісяця з 07 по 14 число самостійно отримує в енергопостачальної організації оформлені акти приймання-передавання теплової енергії за попередній період, табуляграму фактичного споживання теплової енергії за попередній період та акт звіряння розрахунків за спожиту теплову енергію на початок поточного розрахункового періоду, а також рахунок-фактуру на оплату теплової енергії у формі попередньої оплати.

Покупець не пізніше 15 числа поточного місяця підписує, скріплює печаткою та повертає енергопостачальній організації по одному примірнику підписаних актів приймання-передавання теплової енергії та звіряння розрахунків за спожиту теплову енергію, складених на початок цього розрахункового періоду. У разі не підписання або неповернення вчасно акту звіряння або акту приймання-передавання теплової енергії ці документи вважаються прийнятими в редакції енергопостачальної організації.

Відповідно до п. 6.6 договору покупець до 01 числа розрахункового місяця сплачує енергопостачальній організації вартість, заявленої у договорі кількості теплової енергії на розрахунковий період, з урахуванням сальдо розрахунків на початок місяця. Несвоєчасне отримання покупцем рахунку-фактури не звільняє покупця від відповідальності за несплату за теплову енергію.

На виконання умов договору позивачем поставлено відповідачу теплову енергію за період з 01.01.2015 року по 01.04.2015 року на загальну суму 128 519,52 грн., що підтверджується актами приймання-передавання товарної продукції: №1/2015-460153 за січень 2015 року від 31.01.2015 року на суму 49 366,98 грн.; №2/2015-460153 за лютий 2015 року від 28.02.2015 року на суму 52 629,05 грн.; №3/2015-460153 за березень 2015 року від 31.03.2015 року на суму 26 523,49 грн.

Станом на момент звернення позивача до суду з позовом відповідач поставлену позивачем за період з 01.01.2015 року по 01.04.2015 року теплову енергію оплатив частково, в зв'язку з чим його заборгованість становила 114 258,34 грн.

Остаточний розрахунок за поставлену позивачем теплову енергію в сумі 114 258,34 грн. відповідач здійснив 30.09.2015 року (після порушення провадження у справі), що підтверджується випискою банку по рахунку позивача.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно до ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини; створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; інші юридичні факти.

Згідно з частиною 1 статті 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

За приписами ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Як визначено ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Судом встановлено, що на виконання умов договору на постачання теплової енергії у вигляді гарячої води № 460153 від 02.02.2012 року позивач за період з 01.01.2015 року по 01.04.2015 року поставив відповідачу теплову енергію на загальну суму 128 519,52 грн.

Проте, відповідач в порушення грошових зобов'язань за договором на постачання теплової енергії у вигляді гарячої води № 460153 від 02.02.2012 року, щодо своєчасної оплати поставленої позивачем теплової енергії, оплатив вартість поставленої теплової енергії з порушенням встановлених договором строків, здійснивши остаточний розрахунок за поставлену теплову енергію в сумі 114 258,34 грн. лише 30.09.2015 року.

Таким чином, судом встановлено, що відповідач прострочив виконання грошового зобов'язання за договором на постачання теплової енергії у вигляді гарячої води № 460153 від 02.02.2012 року.

Позивач за прострочення строків сплати за поставлену теплову енергію, керуючись пунктом 9.2 договору, нарахував та просить стягнути з відповідача 26 169,62 грн. пені (згідно наданого позивачем розрахунку).

Відповідно до ч.1. статті 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 610 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

Відповідно до статті 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно п.1. статті 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно статті 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 9.2 Договору вразі несплати Покупцем за прийняту теплову енергію у встановлені строки Позивач нараховую пеню за кожний прострочений день у розмірі подвійної облікової ставки НБУ.

Здійснивши перерахунок пені, з урахуванням умов договору, прострочення відповідачем сплати грошового зобов'язання, порядку розрахунків погодженого сторонами, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення пені підлягають задоволенню повністю в сумі 26 169,62 грн.

В зв'язку з тим, що відповідач припустився прострочення по сплаті поставленої теплової енергії, позивач на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України нарахував та просить суд стягнути з відповідача 37 045,01 грн. - інфляційних втрат (згідно наданого розрахунку) та 1 437,07 грн. - 3% річних (згідно наданого розрахунку).

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Здійснивши перерахунок трьох відсотків річних та інфляційних нарахувань, з урахуванням умов договору, прострочення відповідачем сплати грошового зобов'язання та порядку розрахунків погодженого сторонами, господарський суд дійшов до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення трьох відсотків річних та інфляційних втрат підлягають задоволенню повність в сумі 1 437,07 грн. та 37 045,01 грн., відповідно.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 32-34, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Української студії телевізійних фільмів «Укртелефільм» (02160, м. Київ, вул. Туманяна, буд. 15, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Євро-Реконструкція" (01011, м. Київ, вул. П. Мирного, 28, оф. 20, ) 26 169 (двадцять шість тисяч сто шістдесят дев'ять) грн. 62 коп. - пені, 37 045 (тридцять сім тисяч сорок п'ять) грн. 01 коп. - інфляційних втрат, 1 437 (одну тисячу чотириста тридцять сім) грн. 07 коп. - 3% річних, 1 218 (одну тисячу двісті вісімнадцять) грн. 00 коп. - судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя Спичак О.М.

Повний текст рішення

складений 02.11.2015 року.