ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" жовтня 2015 р. Справа № 922/3239/15

Харківський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Здоровко Л.М., суддя Плахов О.В. , суддя Шутенко І.А.

при секретарі Міракові Г.А.

за участю:

від позивача - не прибув,

від відповідача - Попова В.В. (за довіреністю № 1 від 07.04.2015р.),

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача ТОВ "Уника-Буд" (вх. №4362 Х/2) на рішення господарського суду Харківської області від 10.08.15 у справі № 922/3239/15

за позовом ПАТ "Кредобанк"

до ТОВ "Уника-Буд"

про стягнення 20 368,88 грн.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Кредобанк" звернулось до господарського суду Харківської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Уника-Буд" про стягнення 20368,88 грн. за неналежне виконання умов договору про надання овердрафту № 1МБ-361 від 24.12.2013 року. Судові витрати позивач просить суд покласти на відповідача.

Рішенням господарського суду Харківської області від 10.08.2015р. у справі № 922/3239/15 (суддя Добреля Н.С.) позов задоволено в повному обсязі. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Уника-Буд» (61166, м. Харків, проспект Леніна, буд. 36, кім. 506, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Кредобанк" (79026, м. Львів, вул. Сахарова, 78, ) 17883,86 грн. суми кредиту, 2341,53 грн. прострочені відсотки, 143,49 грн. пені та 1827,00 грн. витрат зі сплати судового збору.

За висновком суду першої інстанції, позовні вимоги підтверджені належними доказами та доведені.

Відповідач ТОВ "Уника-Буд" не погодився з рішенням господарського суду першої інстанції у даній справі та звернувся з апеляційною скаргою. В скарзі відповідач, посилаючись на порушення місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, неналежне дослідження наявних у справі доказів, просить скасувати рішення господарського суду Харківської області від 10.08.2015р. у справі № 922/3239/15 та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову ПАТ "Кредобанк" до ТОВ "Уника-Буд" відмовити повністю.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 27.08.2015р. у справі № 922/3239/15 апеляційну скаргу прийнято до провадження та призначено до розгляду в судовому засіданні 12.10.2015р.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 12.10.2015р. у справі № 922/3239/15 відкладено розгляд справи до 26.10.2015р. Зобов'язано ПАТ "Кредобанк" не пізніше ніж за три дні до судового засіданя надати додаткові документи, визнано обов'язковою явку в судове засідання уповноваженого представника ПАТ "Кредобанк".

ПАТ "Кредобанк" вимоги ухвали Харківського апеляційного господарського суду від 12.10.2015р. у справі № 922/3239/15 не виконав, в судове засідання 26.10.2015р. уповноваженого представника не направив, до початку судового засідання витребувані судом документи не надав, про причини неявки суд не повідомив.

Вищевикладене свідчить про неналежне виконання посадовими особами ПАТ "Кредобанк" своїх обов'язків, що є підставою для винесення окремої ухвали та направлення її керівнику ПАТ "Кредобанк" з метою усунення недоліків в роботі його посадових осіб.

В судовому засіданні представник відповідача пояснив, що вважає за можливе проводити розгляд справи за відсутності уповноваженого представника позивача.

Зважаючи на сплив встановленого процесуальним законом строку розгляду апеляційної скарги на рішення суду, відсутність клопотання про продовження строків розгляду скарги, належне повідомлення сторін про час та місце розгляду справи, попередження сторін ухвалами Харківського апеляційного господарського суду про те, що у разі неявки їх уповноважених представників до судового засідання та ненадання витребуваних судом документів справа може бути розглянута за наявними у ній матеріалами, судова колегія вважає, що сторонам створені належні умови для реалізації їх процесуальних прав та вважає за можливе проводити розгляд справи за відсутності представника позивача за наявними у справі матеріалами.

В судовому засіданні представник заявника апеляційної скарги підтримав її вимоги в повному обсязі та наполягав на її задоволенні.

Дослідивши матеріали справи, а також викладені в апеляційній скарзі доводи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлених обставин справи та відповідність їх наданим доказам, заслухавши пояснення представника позивача та повторно розглянувши справу в порядку ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила наступне.

24.12.2013 року між Публічним акціонерним банком "Кредобанк" (позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Уника-Буд» (відповідач) було укладено договір про надання овердрафту № 1МБ-361 (далі договір), відповідно до умов якого позивач зобов'язався надати відповідачу овердрафт, тобто надати у його власність грошові кошти у національній валюті для оплати наданих ним розрахункових документів в разі недостатності коштів на його поточному рахунку в межах встановленого максимального ліміту заборгованості в розмірі та на умовах, обумовлених цим договором, а позивач повернути його і сплатити проценти та комісії за користування ним.

Відповідно до п.2.1 договору, максимальний ліміт заборгованості по овердрафту (максимальна сума, в межах якої відповідач може здійснювати платежі протягом одного операційного дня зі свого поточного рахунку понад фактичний залишок коштів на ньому) складає 20 000,00грн.

Відповідно до п. 2.2 договору, процентна ставка становить 28,0% річних.

Дата остаточного повернення овердрафту, за умовами п.2.4 договору, - 19.05.2015р.

За несвоєчасне виконання грошових зобов'язань (повернення овердрафту, оплати процентів, комісій) відповідач на вимогу позивача сплачує йому пеню в розмірі, визначеному п. 2.6 договору (п.6.1 договору).

Відповідно до п. 2.6 договору, пеня за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань за договором складає 0,03% за кожен день прострочки від простроченої суми, але не більше подвійної ставки Національного банку України, що діяла у період прострочки, за весь час прострочки.

Відповідно до п. 3.2 договору, проценти за користування овердрафтом нараховуються щоденно на суму заборгованості по овердрафту за методом «факт/360» (фактична кількість днів у місяці, але умовно, 360 днів у році) за ставкою, вказаною у п. 2.2 цього договору з урахуванням строку користування овердрафтом, з моменту надання овердрафту.

Відповідно до п. 4.1 договору, відповідач зобов`язаний повернути позивачу овердрафт у повному обсязі в порядку та терміни, передбачені цим договором та/або додатками до нього.

Як вбачається з матеріалів справи позивач, взяті на себе зобов'язання за договором виконав в повному обсязі.

В порушення умов Договору Відповідач зобов'язання за вказаним Договором належним чином не виконав, а саме не сплатив необхідні кошти для погашення заборгованості.

У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за договором у відповідача перед позивачем станом на 19.12.2014 року утворилась заборгованість - 20368,88 грн. грн., яка складається з наступного:

- 17883,86 грн. - заборгованість за кредитом;

- 2341,53 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом;

- 143,49 грн. -пеня.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, господарський суд першої інстанції вважав, що позовні вимоги підтверджені належними доказами, законні та обґрунтовані.

Судова колегія вважає правомірним такий висновок господарського суду першої інстанції, враховуючи наступне.

У відповідності зі статтею 173 Господарського кодексу України та статтею 509 Цивільного кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утримуватися від певних дій, а інший суб'єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконати її обов'язку.

Господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ст. 174 ГК України).

Відповідно до частини 7 статті 179 ГК України, господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України (стаття 1048 ЦК України).

Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (стаття 1049 ЦК України).

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

У відповідності з ч. 2. ст. 639 Цивільного кодексу України - якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно статей 525, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону, одностороння відмова від виконання зобов'язання і одностороння зміна умов договору не допускається, за винятком випадків, передбачених законом.

В матеріалах справи наявне повідомлення відповідача про виникнення заборгованості по чергових платежах та вимога про погашення простроченої заборгованості перед банком.

Наявним в матеріалах справи виписками по рахунку відповідача підтверджується факт отримання та неодноразовим користуванням відповідачем кредитними коштами.

В матеріалах справи відсутні докази сплати відповідачем заборгованості за кредитом в розмірі 17883,86 грн. та заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 2341,53 грн. станом на момент прийняття рішення у справі.

Враховуючи викладене, судова колегія вважає законним та обґрунтованим рішення господарського суду в частині стягнення основної суми заборгованості та заборгованості по процентах за користування кредитом.

Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Стаття 611 ЦК України передбачає, що у разі порушення зобов'язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно ч. 2 ст. 193 ГК України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до п. 6.1 договору, при порушенні Клієнтом будь-якого із зобов'язань зі сплати повернення овердрафту, оплати процентів за користування кредитом, комісій, інших платежів, термінів повернення кредиту, Банк має право стягнути з позичальника пеню у передбаченому п. 2.6 цього договору розмірі.

Пунктом 2.6 Договору сторонами узгоджено пеню за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань, а саме: 0,03 % за кожен день прострочки від простроченої суми, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла у період, за який сплачується пеня, за весь час прострочки.

Частиною 2 статті 343 Господарського кодексу України визначено, що пеня за прострочку платежу встановлюється за згодою сторін господарських договорів, але її розмір не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України.

Відповідно до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено договором або законом, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Як вбачається з матеріалів справи позивачем нараховано та заявлено до стягнення пеню в сумі 143,49 грн.

Перевіривши розрахунок пені, судова колегія дійшла висновку, що її розрахунок відповідає вимогам закону, договору та є арифметично вірним.

Заявник в апеляційній скарзі посилається на те, що відповідно до п. 4.5 Договору Банк здійснює договірне списання з рахунків клієнта грошових коштів і спрямовує їх на погашення заборгованості за овердрафтом, нарахованим комісіях, процентах, а також можливої неустойки за цим Договором.

Апелянт зазначає, що на його рахунок 02.07.2014р. зараховані грошові кошти в сумі 6017,93 грн., які банк мав можливість та обов'язок списати в рахунок погашення заборгованості за оредрафтом.

Однак, судова колегія вважає безпідставними такі посилання заявника апеляційної скарги, оскільки вони не підтверджуються жодними доказами. Наявні в матеріалах справи виписки з рахунку відповідача спростовують такі твердження апелянта. Відповідно до виписків з рахунку відповідача станом як на час порушення провадження у справі так і на зазначену апелянтом дату на рахунку відповідача відсутня вказана апелянтом сума.

Враховуючи викладене, судова колегія дійшла висновку, що рішення господарського суду Харківської області у справі № 922/3239/15, відповідає нормам матеріального права та обставинам справи.

Таким чином, апеляційна скарга є необґрунтованою і не може бути підставою для скасування оскаржуваного рішення по даній справі. При прийнятті рішення місцевий господарський суд забезпечив дотримання вимог чинного законодавства щодо всебічного, повного та об'єктивного дослідження усіх фактичних обставин справи та дав належну правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам, тому рішення господарського суду Харківської області від 10.08.2015 року по справі №922/3239/15 слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Враховуючи, що апеляційний господарський суд дійшов висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги, витрати апелянта по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги не підлягають відшкодуванню.

Керуючись ст. ст. 32, 33, 44, 49, 91, 99, 101, п.1 ст. 103, ст. 105 Господарського процесуального кодексу України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу відповідача ТОВ "Уника-Буд" залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 10.08.2015 року у справі №922/3239/15 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом двадцяти днів до касаційної інстанції Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови складено 30.10.15

Головуючий суддя Здоровко Л.М.

Суддя Плахов О.В.

Суддя Шутенко І.А.