номер провадження справи 30/148/15
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.10.2015 Справа № 908/5257/15

за позовом: Приватного акціонерного товариства Акціонерна страхова компанія ІНГО Україна (01054, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, буд. 33)

до відповідача: Приватного акціонерного товариства Українська акціонерна страхова компанія АСКА (69005, м. Запоріжжя, вул. Перемоги, буд. 97-А)

про стягнення суми виплаченого страхового відшкодування в розмірі 9728,67 грн.,

Суддя Кагітіна Л.П.

За участю представників сторін та учасників процесу:

від позивача: не зявився;

від відповідача: не зявився;

До господарського суду Запорізької області звернулося Приватне акціонерне товариство Акціонерна страхова компанія ІНГО Україна з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства Українська акціонерна страхова компанія АСКА про стягнення суми виплаченого страхового відшкодування в розмірі 9728,67 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на приписи ст. 228 Господарського кодексу України, ст. 993 Цивільного кодексу України, ст. 27 Закону України «Про страхування», а також норми Закону України «Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів». Вказує, що відповідно до наведених норм права до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Вважає, що в даному випадку відповідальним по відшкодуванню збитків є Приватне акціонерне товариство Українська акціонерна страхова компанія АСКА як страховик, відповідно до положень Закону України «Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів» в межах, передбачених полісом обов'язкового страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ/6657218.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 05.10.2015 р. порушено провадження у справі № 908/5257/15, присвоєно справі номер провадження № 30/148/15, розгляд якої призначено на 26.10.2015 р. У сторін витребувані документи, які необхідні для всебічного та обєктивного розгляду і вирішення справи по суті.

Приватне акціонерне товариство «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА» відповідач у справі у відзиві на позов проти заявлених позовних вимог заперечує. За доводами відповідача, позивачем заяву на виплату страхового відшкодування було направлено з порушенням встановленого п.п. 37.1.4 п. 37.1 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», що є підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування. При цьому зауважує, що заява на виплату страхового відшкодування отримана 02.07.2015 р., а право на звернення з регресною вимогою позивач набув 21.12.2012 р., з моменту виплати страхового відшкодування страхувальнику.

Позивач представника у судове засідання 26.10.2015 р. не направив, надав клопотання №3798/1 від 15.10.2015 р. про розгляд справи без участі його представника у звязку з неможливістю явки. На виконання вимог ухвали суду надав витребувані судом документи.

Представник відповідача у судове засідання 26.10.2015 р. не зявився, у відзиві на позов просить суд розглянути справу за відсутності представника відповідача.

Відповідно до п. 3.9.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 р. у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Згідно зі ст. 22 ГПК України сторони зобовязані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, вживати заходів до всебічного, повного та обєктивного дослідження всіх обставин справи.

Відкладення на підставі ст. 77 ГПК України розгляду справи у разі незявлення представника сторони за викликом господарського суду є правом, а не обовязком суду, і використовується ним, якщо неявка представника сторони перешкоджає вирішенню спору в даному судовому засіданні.

В даному випадку суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи по суті.

Враховуючи обмеженість розгляду справи визначеними законом процесуальними строками та достатність матеріалів справи для розгляду справи, суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності представників сторін.

В судовому засіданні 26.10.2015 р. справу розглянуто, прийнято і оголошено на підставі ст. 85 ГПК України вступну і резолютивну частини рішення.

Розглянувши та дослідивши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

19.04.2012 р. між Приватним акціонерним товариством Акціонерна страхова компанія ІНГО Україна (Страховиком, позивачем у справі) та Др ФАЛЬК ФАРМА ГмбХ Представництво, від імені якого діяв ОСОБА_1 (Страхувальником) було укладено договір добровільного страхування №250541918.12 (надалі - Договір страхування), предметом якого є страхування автомобіля марки «CHEVROLET AVEO», держ. реєстр. №АА5729ІХ, що належить Страхувальнику.

Термін дії договору встановлено з 19.04.2012 р. по 18.04.2013 р.

Відповідно до довідки № 9088664 від 14.10.2012 р. ВДАІ ДМУ ГУМВС в Одеській області, 14.10.2012 р. в м. Одесі, Суворівський район, вул. Маяковського, 112, сталася дорожньо-транспортна пригода зіткнення за участю автомобіля марки «CHEVROLET AVEO», держ. реєстр. № НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_2 та транспортного засобу «HYUNDAI ELANTRA», держ. реєстр. № НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_3.

У звязку з ДТП, яка є страховим випадком відповідно до умов Договору страхування, Страхувальник 18.11.2012р. звернувся до позивача із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування.

Зазначена вище ДТП відповідно до умов договору страхування та норм чинного законодавства України визнана позивачем страховим випадком, про що 28.11.2012 р. складено страховий акт № 68263 відповідно до якого позивач визнав розмір нанесеної страхувальнику майнової шкоди у сумі 10728,67 грн.

Відповідно до Рахунку-фактури № СФ-0005039 від 27.11.2012 р. ТОВ «Тюнінг-Сервіс Клуб Маршал», враховуючи звіт №11-005 про оцінку вартості матеріального збитку, спричиненого власнику автомобіля марки «CHEVROLET AVEO», держ. реєстр. №АА5729ІХ, та калькуляції до нього експертом-оцінювачем ОСОБА_4, матеріального збитку в результаті ДТП, склала 10755,85 грн.

На виконання умов договору страхування на підставі заяви страхувальника про виплату страхового відшкодування, страхового акту та розрахунку суми відшкодування, позивач здійснив на користь Страхувальника виплату страхового відшкодування в розмірі 10728,67 грн., що підтверджено платіжним дорученням № 13748 від 21.12.2012 р.

Постановою Біляївського районного суду Одеської області від 18.11.2012 р. у справі №3/1506/2497/2012 водія автомобіля «HYUNDAI ELANTRA», держ. реєстр. № НОМЕР_2, ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні 14.07.2013 р. правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП внаслідок порушення Правил дорожнього руху України.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3, який керував транспортним засобом «HYUNDAI ELANTRA», держ. реєстр. № НОМЕР_2, визнаного винним у правопорушенні, на момент ДТП була застрахована відповідачем Приватним акціонерним товариством Українська акціонерна страхова компанія АСКА за полісом обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АВ/6657218 (станом на 14.10.2012 діючий).

Відповідно до полісу №АВ/6657218 ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну потерпілого становить 50000,00 грн., франшиза - 1000,00 грн.

За доводами позивача, оскільки в постанові про притягнення до адміністративної відповідальності зазначено, що дорожньо-транспортна пригода сталася саме з вини водія ОСОБА_3, та враховуючи, що на момент ДТП відповідальна особа мала поліс цивільної відповідальності, виданий відповідачем, обовязок відшкодувати заподіяну внаслідок ДТП шкоду покладається саме на ПрАТ «УАСК АСКА».

24.06.2015 р. позивачем на адресу відповідача направлено претензію за вих. № 2728 на суму 10728,67 грн., з повідомлення про виплату страхового відшкодування та проханням перерахувати зазначені кошти в порядку регресу на наведені реквізити.

Листом від 04.08.2015 р. за вих. № 2125 відповідач відмовив позивачу у виплаті страхового відшкодування з посиланням на пп. 37.1.4 п. 37.1 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів», вказавши на пропуск встановленого зазначеною нормою річного строку подання заяви на страхове відшкодування.

Позовні вимоги про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА» суми виплаченого страхового відшкодування в розмірі 9728,67 грн. є предметом судового розгляду у даній справі.

Дослідивши та проаналізувавши матеріали і фактичні обставини справи, оцінивши надані письмові докази у їх сукупності, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі є підставою виникнення цивільних прав і обов'язків.

Згідно із ч. 1 ст. 509 вказаного кодексу, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Кредитор у зобовязанні може бути замінений у випадках, встановлених законом, що передбачено ч. 2 ст. 512 Цивільного кодексу України.

Такий випадок встановлено ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України "Про страхування", згідно із якими до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до правового висновку, який міститься в постанові судових палат у цивільних та господарських справах Верховного Суду України від 25.12.2013 р. у справі №6-112цс13 при виплаті страховою компанією страхового відшкодування згідно ст. 993 Цивільного кодексу України до неї переходить право вимоги потерпілого, а не відбувається набуття такого права в порядку регресу.

Таким чином, зі змісту наведених правових норм, вбачається, що у звязку з погашенням шкоди коштами страхового відшкодування до страховика переходить право вимоги (права кредитора, яким у деліктному зобовязанні є потерпілий) до заподіювача.

Отже, вказані правовідносини за своєю природою є заміною кредитора у зобов'язанні, що передбачено п. 4 ст. 512 Цивільного кодексу України.

За таких обставин, суд наголошує, що в даному випадку має місце заміна кредитора у зобовязанні і до позивача перейшли права в обсязі, належному первісному кредитору (потерпілому в ДТП).

Судом встановлено, що позивачем виплачено на користь потерпілого в ДТП страхове відшкодування у розмірі 10728,67 грн., а тому у спірному зобовязанні згідно ст. 512 Цивільного кодексу України відбулася заміна кредитора страхувальник (Др ФАЛЬК ФАРМА ГмбХ Представництво) передав страховику (ПрАТ Акціонерна страхова компанія ІНГО Україна), який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відтак, здійснивши виплату страхового відшкодування власнику автомобіля марки «CHEVROLET AVEO», держ. реєстр. №АА5729ІХ, на підставі договору добровільного страхування, позивач отримав право вимоги до страховика винної за спричинену шкоду сторони - у даному випадку до Приватного акціонерного товариства Українська акціонерна страхова компанія АСКА.

Аналогічні за змістом висновки викладені у постанові Верховного Суду України від 04.11.2014 р. № 3-165гс-14 та постановах Вищого господарського суду України №910/9742/14 від 11.11.2014 р. та № 905/2988/14 від 25.05.2015 р.

Цивільно-правова відповідальність винуватця ДТП була застрахована ПрАТ Українська акціонерна страхова компанія АСКА (поліс №АВ/6657218), а тому правовідносини між потерпілим та страховиком за полісом ОСЦВВТЗ (відповідач) регулюються Законом України "Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (надалі "Закон").

Відповідно до ст. 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, заміна кредитора в зобовязанні не змінює їх суті та норм, якими вони регулюються, а тому, страхова виплата має проводитися відповідачем на користь позивача в порядку та строки, визначені Законом та ст. 1194 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 вказаного Кодексу, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Пунктом 35.1 ст. 35 Закону визначено, що для отримання страхового відшкодування особа, яка має право на відшкодування, подає страховику (або якщо страховик невідомий - МТСБУ) відповідну заяву.

Наведена норма поширюється і на позивача, який в силу проведеного відшкодування на користь потерпілого, згідно ст.ст. 512, 514 Цивільного кодексу України став новим кредитором у зобовязанні, що виникло внаслідок заподіяння шкоди тобто особою, яка має право на відшкодування в розумінні Закону.

Згідно із п. 36.1 ст. 36 Закону страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв'язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Пунктом 36.2 ст. 36 Закону передбачено, що страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний:

- у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

- у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Тобто, в даному випадку строк виконання зобовязання страховика за полісом ОСЦВВТЗ обумовлений спливом визначеного Законом строку після подачі заяви.

Таким чином, момент виконання зобовязання страховика за полісом ОСЦВВТЗ (відповідача), що виникло внаслідок заподіяння шкоди при ДТП, і право вимоги, яке мав потерпілий, перейшли до страхової компанії, яка провела виплату (позивач), пов'язаний із направлення заяви в порядку п. 35.1 ст.35 Закону.

Як вбачається з матеріалів справи, та не заперечується сторонами, позивач звернувся з відповідною заявою до відповідача 24.06.2015 р.

Відповідач до матеріалів відзиву надав копію листа № 2125 від 04.08.2015 р., в якій позивачу відмовлено у виплаті страхового відшкодування з посиланням на пп. 37.1.4 п. 37.1 ст. 37 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів» та вказано, що з моменту набуття права звертатися з регресною вимогою пройшло більше одного року.

Доводи, викладені відповідачем у відзиві також зводяться до того, що оскільки позивач звернувся до нього із заявою про виплату з пропуском строку, визначеного пп.37.1.4. п. 37.1 статті 37 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", відмова у виплаті страхового відшкодування є правомірною.

З такими доводами погодитись не можна з наступних підстав.

Так, відповідно до приписів цієї норми підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є, зокрема, неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров'ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

З наведеної норми також вбачається, що зазначені у ній строки обраховуються з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

Разом з тим, як роз'яснив Верховний Суд України у своїх постановах від 27.03.2012р. зі справи Господарського суду міста Києва № 58/168, від 07.08.2012р. зі справи Господарського суду Рівненської області №12/207, від 28.08.2012р. зі справи Господарського суду Харківської області №5023/4833/11, право вимоги на підставі статті 993 Цивільного кодексу України , та статті 27 Закону України "Про страхування" виникає після виплати страхового відшкодування, а не з моменту виникнення страхового випадку.

Ці постанови відповідно до приписів статті 111- 28 Господарського процесуального кодексу України є обов'язковими для всіх судів України, а суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішеннями Верховного Суду України.

Як вже зазначалося вище, спір у даній справи виник у зв'язку із стягненням виплаченого страхового відшкодування, тобто із правовідносин, що регулюються положеннями статті 993 Цивільного кодексу України та статті 27 Закону України "Про страхування", згідно яких до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Разом з тим, із преамбули Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" вбачається, що він регулює відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Таким чином останній регулює інші, відмінні від правовідносин, що виникли у даній справі, а приписи п. 37.1.4. статті 37 цього Закону, до даних правовідносин не застосовуються.

Зважаючи на наведене, твердження відповідача про пропуск позивачем річного строку звернення з вимогою про сплату страхового відшкодування, встановленого статтею 37 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", не можуть бути підставою для відмови у позові, оскільки вказана норма регулює відносини між страховиком та страхувальником цивільно-правової відповідальності, а не між страховими компаніями.

Матеріалами справи, а саме копією Витягу з БД МТСБУ стосовно інформації по полісу № АВ/6657218 підтверджується, що нарахована позивачем сума страхового відшкодування відповідає сумі матеріального збитку, завданого власникові автомобіля «CHEVROLET AVEO», держ. реєстр. №АА5729ІХ, в результаті його пошкодження при ДТП, який згідно з Висновком експертного дослідження склав 10728,67 грн., та ліміту відповідальності за Полісом № АВ/6657218 (50000,000 грн., 1000,00 грн. франшиза).

Таким чином, заявлена позивачем до стягнення сума в розмірі 9728,67 грн. (10728,67грн. 1000,00 грн.) є обґрунтованою.

Згідно зі ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

В даному випадку, позивачем доведено, а відповідачем не спростовано обґрунтованість та правомірність заявлених вимог.

Підсумовуючи вищевикладене, здійснивши оцінку наявних у справі доказів, за правилами ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, виходячи із заявлених позивачем вимог та наведених ним обґрунтувань, приймаючи до уваги встановлені судом обставини, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача про стягнення страхового відшкодування в розмірі завданих збитків 9728,67 грн. Позовні вимоги задовольняються повністю.

Згідно з ст. 49 ГПК України судові витрати покладаються на відповідача, оскільки спір виник внаслідок його неправомірних дій.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 45, 33, 34, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства Акціонерна страхова компанія ІНГО Україна(м. Київ) до Приватного акціонерного товариства Українська акціонерна страхова компанія АСКА (м. Запоріжжя) задовольнити повністю.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства Українська акціонерна страхова компанія АСКА (69005, м. Запоріжжя, вул. Перемоги, буд. 97-А, ) на користь Приватного акціонерного товариства Акціонерна страхова компанія ІНГО Україна (01054, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 33, ) 9728 (девять тисяч сімсот двадцять вісім) грн. 67 коп. сплаченого страхового відшкодування та 1218 (одна тисяча двісті вісімнадцять) грн. 00 коп. витрат зі сплати судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Суддя Л.П. Кагітіна

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання. Рішення оформлене у повному обсязі та підписане згідно із вимогами ст. 84 ГПК України 30.10.2015 р.