ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" жовтня 2015 р. Справа № 922/3324/15

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Істоміна О.А., суддя Барбашова С.В. , суддя Слободін М.М.

при секретарі Кохан Ю.В.

за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1 (довіреність № 285 від 14.04.2015р.)

відповідача - ОСОБА_2 (довіреність № б/н від 01.05.2015р.)

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Фірми "Скорпіон-РП", м. Харків (вх. № 4364 Х/3) на рішення господарського суду Харківської області від 10.08.2015р. у справі № 922/3324/15

за позовом ОСОБА_3 акціонерного товариства "Всеукраїнський ОСОБА_4" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "ВіЕйБіБанк" ОСОБА_5, м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю Фірми "Скорпіон-РП", м. Харків

про стягнення 48 402,05 грн.

та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Фірми "Скорпіон-РП", м. Харків

до ОСОБА_3 акціонерного товариства "Всеукраїнський ОСОБА_4" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "ВіЕйБіБанк" ОСОБА_5, м. Київ

про визнання зобовязання припиненим, -

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2015 року позивач - Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський ОСОБА_4» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБіБанк» ОСОБА_5, м. Київ звернувся до господарського суду Харківської області із позовом до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю Фірми "Скорпіон-РП", м. Харків про стягнення суми заборгованості за договором №34/Г-2014 про надання гарантії від 28.03.2014 року у розмірі 48402,05 грн., з яких: 42779,15 грн. - заборгованість за комісіями; 1446,31 грн. - пеня за несвоєчасну сплату комісії; 180,27 грн. - заборгованість по 3% річних; 2996,32 грн. - інфляційні збитки за несвоєчасну сплату комісії, обґрунтовуючи свої вимоги неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань за вказаним договором.

09.07.2015 року Товариством з обмеженою відповідальністю фірма «Скорпіон-РП» подано зустрічну позовну заяву, в якій позивач просить суд визнати припиненим зобов'язання за договором №34/Г-2014, укладеним між сторонами 28.03.2014р., на підставі статті 606 Цивільного кодексу України, у зв'язку з поєднанням в особі позивача кредитора та боржника відповідача. Судові витрати позивач за зустрічним позовом просив покласти на відповідача за зустрічним позовом.

Рішенням господарського суду Харківської області від 10.08.2015р. у справі № 922/3324/15 (суддя Погорелова О.В.) первісний позов задоволено повністю. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю фірма «Скорпіон-РП» на користь ОСОБА_3 акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_4» суму заборгованості за ОСОБА_6 № 34/Г-2014 про надання гарантії від 28.03.2014 року в розмірі 48402,05 грн., з яких: 42779,15 грн. - заборгованість за комісіями; 2446,31 грн. пеня за несвоєчасну сплату комісії; 180,27 грн. - заборгованість по 3% річних; 2996,32 грн. інфляційні збитки за несвоєчасну сплату комісії. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю фірми «Скорпіон-РП» на користь Державного бюджету України 1827,00 грн. судового збору. В задоволенні зустрічного позову - відмовлено повністю.

Товариство з обмеженою відповідальністю фірма «Скорпіон-РП» з даним рішенням не погодилось, звернулось до господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просить рішення господарського суду Харківської області від 10.08.2015 у справі № 922/3324/15 скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю фірма «Скорпіон-РП».

Свою правову позицію по справі відповідач за первісним позовом - ТОВ фірма «Скорпіон-РП» обґрунтовує посиланням на вимоги статей 606, 610, 1060 Цивільного кодексу України та статті 12 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Також скаржник зазначає, що ТОВ фірма «Скорпіон-РП» поєднує в собі кредитора і боржника ОСОБА_3 акціонерного товариства «ВіЕйБі Банк» на підставі статті 606 Цивільного Кодексу України, тобто в правовідносинах, що виникли між позивачем та відповідачем, відбулося поєднання боржника і кредитора в грошовому зобов'язанні. На думку відповідача за первісним позовом вказані обставини підтверджуються тим, що на розрахункових рахунках ТОВ фірма «Скорпіон-РП», відкритих у ПАТ «ВіЕйБіБанк», знаходяться грошові кошти, які на даний час ТОВ фірма «Скорпіон-РП» не має можливості отримати відповідно до Постанови Правління Національного банку України від 19.03.2015р. №188 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ОСОБА_3 акціонерного товариства «ВіЕйБі Банк» та рішення дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 20.03.2015р. № 63 «Про початок процедури ліквідації ОСОБА_3 акціонерного товариства «ВіЕйБі Банк», а тому ТОВ фірмою «Скорпіон-РП» запропоновано уповноваженій особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «ВіЕйБіБанк» ОСОБА_5, повернути вказані кошти, щоб у ТОВ фірма «Скорпіон-РП» була можливість задовольнити вимоги (стягнення заборгованості по комісійним за обслуговування гарантії та пені), які є предметом даного судового провадження. В листі № 111 від 13 березня 2015 року та листі від 05.02.2015 року ТОВ фірма «Скорпіон-РП» запропоновано списати заборгованість з поточного рахунку, але в порушення вимог статей 526, 530, 1060 Цивільного кодексу України Банком не були виконані умови ОСОБА_6 депозиту щодо повернення банківського вкладу. Обмеження у праві розпоряджатися грошовими коштами ТОВ фірма «Скорпіон-РП» вважає порушенням з боку Банку положень статті 1066 Цивільного кодексу України.

Позивач за первісним позовом ПАТ «Всеукраїнський ОСОБА_4» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "ВіЕйБіБанк" ОСОБА_5, м. Київ письмових пояснень або заперечень по апеляційній скарзі не надав, його уповноважений представник - ОСОБА_1 у судовому засіданні 20.10.2015р. просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, як законне та обґрунтоване, а апеляційну скаргу ТОВ фірма «Скорпіон-РП» залишити без задоволення, оскільки викладені в ній вимоги вважає безпідставними.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту з'ясування та доведеність всіх обставин, що мають значення для справи, дослідивши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права при винесенні оскаржуваного рішення, заслухавши уповноважених представників сторін, які підтримали свої правові позиції у справі, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга ТОВ фірма «Скорпіон-РП» не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з частинами 1, 2 статті 101 та пункту 7 частини 2 статті 105 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі. У постанові мають бути зазначені: обставини справи, встановлені апеляційною інстанцією, доводи, за якими апеляційна інстанція відхиляє ті чи інші докази, мотиви застосування законів та інших нормативно-правових актів.

Як свідчать матеріали справи та обґрунтовано встановлено господарським судом першої інстанції, 28.03.2014 року між позивачем за первісним позовом - ОСОБА_3 акціонерним товариством «Всеукраїнський ОСОБА_4» (далі ОСОБА_6, ОСОБА_4) та відповідачем за первісним позовом - Товариством з обмеженою відповідальністю фірма «Скорпіон-РП» (Принципал) укладено Договір № 34/Г-2014 про надання гарантії (далі - Договір) з наступними змінами та доповненнями до нього, внесеними ОСОБА_6 про внесення змін та доповнень № 1 від 07.04.2014 року (аркуші справи 9-12).

Відповідно до пункту 1.1. ОСОБА_6 (позивач за первісним позовом) за дорученням Принципала (відповідача за первісним позовом) зобов'язався надати на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕТРО ОСОБА_7 ОСОБА_7 Україна» (далі - Бенефіціар) банківську гарантію на суму 3789901,42 грн., згідно з ОСОБА_6 купівлі-продажу будівлі від 01.03.2013 року, укладеного між Принципалом та Бенефіціаром.

Пунктом 1.2. ОСОБА_6 гарантії сторони обумовили, що гарантія надається на термін до 01.03.2015 року включно і набуває чинності з 28.03.2014 року.

Згідно пункту 1.5. ОСОБА_6 гарантії (в редакції, викладеній в ОСОБА_6 про внесення змін № 1), Принципал зобов'язався сплачувати ОСОБА_6 наступні комісії:

- комісію за підготовку надання Гарантії 500,00 грн.;

- комісію за обслуговування Гарантії - 0,3% від суми за квартал або його частину (мін. 500,00 грн.);

- комісію за прийняття зобов'язань по Гарантії за період з дати надання гарантії по 06.04.2014 року у розмірі 3% річних; з 07.04.2014 року у розмірі 2,5 % річних до закінчення строку її дії або до здійснення платежу по гарантії;

- інші комісії згідно з діючими тарифами Банку;

- комісійні інших Банків (у разі виникнення).

Крім того, умовами ОСОБА_6 гарантії сторонами погоджено порядок сплати комісій (пункт 2.1.1. ОСОБА_6 гарантії), а саме:

- комісія за підготовку надання Гарантії (пункт 1.5.1. ОСОБА_6 гарантії) - протягом 15 календарних днів з дати надання гарантії (одноразово). Комісія сплачується у гривневому еквіваленті по курсу НБУ на дату надання гарантії;

- комісія за обслуговування Гарантії (пункт 1.5.1. ОСОБА_6) - протягом 15 днів з дати надання гарантії і даті не пізніше 15 днів з початку наступного розрахункового періоду дії Гарантії (щоквартально);

- комісія за прийняття зобов'язань (пункт 1.5.2. ОСОБА_6) - не пізніше 15-го числа місяця, наступного за розрахунковим, за розрахунковий місяць (щомісячно).

Комісія сплачується у гривневому еквіваленті по курсу НБУ на останній робочий день розрахункового місяця.

Відповідно до статей 11, 629 Цивільного кодексу України договір є однією з підстав виникнення зобовязання та є обовязковим для виконання сторонами.

Статтею 174 Господарського кодексу України передбачено, що господарські зобовязання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частиною 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до частини 7 статті 179 Господарського кодексу України господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина 1 статті 628 Цивільного кодексу України).

Правовідносини сторін в даному випадку врегульовано договором банківської гарантії.

Статтею 560 Цивільного кодексу України передбачено, що за гарантією банк, інша фінансова установа, страхова організація (гарант) гарантує перед кредитором (бенефіціаром) виконання боржником (принципалом) свого обов'язку. Гарант відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Банківська гарантія окремо врегульована нормами частини першої статті 200 України, якою передбачено, що гарантія є специфічним засобом забезпечення виконання господарських зобов'язань шляхом письмового підтвердження (гарантійного листа) банком, іншою кредитною установою, страховою організацією (банківська гарантія) про задоволення вимог управненої сторони у розмірі повної грошової суми, зазначеної у письмовому підтвердженні, якщо третя особа (зобов'язана сторона) не виконає вказане у ньому певне зобов'язання, або настануть інші умови, передбачені у відповідному підтвердженні.

Як визначено частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 525 Цивільного кодексу України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Господарським судом також за наявними у справі фактичними даними встановлено, що свої зобовязання за спірним ОСОБА_6 позивач за первісним позовом (ОСОБА_4) виконав в повному обсязі, надавши на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕТРО ОСОБА_7 ОСОБА_7 Україна» банківську гарантію на суму 3789901,42 грн., згідно з ОСОБА_6 купівлі-продажу будівлі від 01.03.2013 року, укладеного між Принципалом та Бенефіціаром.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Проте ТОВ фірма «Скорпіон-РП» сплату комісій, що обумовлені ОСОБА_6, у повному обсязі, в установленому порядку та терміни не провів.

Докази сплати відповідачем за первісним позовом заборгованості за ОСОБА_6 гарантії у справі не містяться.

Вимога про усунення порушень умов ОСОБА_6 № 34/Г-2014 про надання гарантії від 28.03.2014 року, що була направлена на адресу відповідача за первісним позовом - ТОВ фірми «Скорпіон-РП» 11.03.2015 року, також залишена останнім без задоволення.

Колегія суддів вважає, що матеріалами справи достеменно підтверджується порушення відповідачем за первісним позовом взятих на себе договірних зобов'язань зі своєчасної та повної сплати комісії за обслуговування гарантії, адже починаючи з грудня 2014 року і після закінчення терміну дії Гарантії існуючу заборгованість по комісіям в повному обсязі він не погасив, що відповідно не може вважатись належним виконанням умов спірного ОСОБА_6 з боку Принципала - ТОВ фірми «Скорпіон-РП» та в даному випадку є підставою для стягнення з нього заборгованості на користь Банку і застосування, як договірної, так і передбаченої законом відповідальності за таке порушення.

Позивач за первісним позовом надав розрахунок заборгованості за комісіями, який складає суму 42779,15 грн. (11369,70 грн. - заборгованість по комісії за обслуговування гарантії у розмірі 0,3% річних від суми наданої гарантії та 31409,45 грн. - заборгованість по комісії за прийняття зобов'язань по гарантії у розмірі 2,5% річних від суми наданої гарантії). Даний розрахунок відповідач за первісним позовом не оспорив.

Відповідно до частини 1 статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Вимоги щодо належності та допустимості доказів встановлені статтею 34 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до частини 1 статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Позовна вимога про стягнення заборгованості за комісіями в сумі 42779,15 грн. не спростована відповідачем за первісним позовом жодними належними та допустимими доказами, а тому визнана місцевим господарським судом законною, обґрунтованою та цілком правомірно задоволена у повному обсязі.

Пунктами 1, 2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 року № 6 "Про судове рішення" роз'яснено, що рішення з господарського спору повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з'ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі. Рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Колегія суддів не вбачає жодних порушень господарським судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права при винесенні оскаржуваного рішення, оскільки надаючи правову кваліфікацію спірних відносин та правову оцінку обставин справи, місцевий господарський суд дійшов правильного висновку, що позовні вимоги про стягнення суми боргу за комісіями в розмірі 42779,15 грн. є обґрунтованими, підтвердженими змістовними доказами, а тому підлягають задоволенню. В даному випадку за умовами спірного ОСОБА_6 відповідач за первісним позовом взяв на себе зобовязання своєчасно сплачувати Банку (ОСОБА_6) відповідні комісії, але допустив порушення цих зобовязань, що стало підставою для їх стягнення в судовому порядку. При цьому, в силу умов ОСОБА_6 гарантії та положень статті 567 Цивільного кодексу України гарант має право на оплату послуг, наданих ним боржникові, а Принципал - ТОВ фірма «Скорпіон-РП» в свою чергу не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання (частина 1 статті 625 Цивільного кодексу України).

В силу статті 611 Цивільного кодексу України та статті 230 Господарського кодексу України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

А положеннями частини 1 статті 612 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (стаття 549 Цивільного кодексу України).

Пунктом 4.1. ОСОБА_6 гарантії сторони погодили, що за невиконання або несвоєчасне виконання умов пп. 2.1.1., 2.1.2., 2.1.3., 2.1.7., 2.1.8., 2.1.9. цього ОСОБА_6, Принципал сплачує ОСОБА_6 пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми невиконаного або несвоєчасно виконаного зобов'язання за кожен день прострочення.

Позивачем за первісним позовом за порушення ТОВ фірма «Скорпіон-РП» грошового зобовязання здійснено нарахування пені за несвоєчасну сплату комісії за період з 16.12.2014 року по 19.03.2015 року на суму 2446,31 грн.

Згідно частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У звязку із простроченням відповідачем за первісним позовом виконання грошового зобовязання ОСОБА_4 також заявив до стягнення на свою користь 180,27 грн. 3% річних за період з 16.12.2014 року по 19.03.2015 року та 2996,32 грн. інфляційних збитків за несвоєчасну сплату комісії за період з 16.12.2014 року по 19.03.2015 року.

Висновки господарського суду про наявність правових підстав для задоволення первісного позову щодо стягнення сум пені, інфляційних та 3% річних колегія суддів також вважає такими, що відповідають нормам чинного законодавства, фактичним обставинами справи, їх розміри визначені позивачем за первісним позовом вірно, а доводи апеляційної скарги їх не спростовують.

Також колегія суддів підтримує правову позицію місцевого господарського суду щодо відмови в задоволенні зустрічних позовних вимог, враховуючи наступні підстави.

Здійснюючи судовий розгляд справи, судом першої інстанції було правомірно встановлено, що 08.04.2011 року між ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» та ТОВ фірма «Скорпіон-РП» був укладений Договір строкового банківського вкладу «Комфорт» №1015-НВ, відповідно до умов якого Вкладник (ТОВ фірма «Скорпіон-РП» вносить, а ОСОБА_4 приймає на рахунок № 0035 / 980 (далі «Рахунок») в користування грошові кошти (далі - Вклад) в сумі 4500000 (чотири мільйони п'ятсот тисяч) гривень на умовах цього ОСОБА_6. Термін повернення Вкладу - 01 жовтня 2013 року. Процентна ставка за Вкладом встановлюється в розмірі 14% (чотирнадцять) відсотків річних. Поповнення Вкладником Рахунку не передбачено.

Згідно розділу 5 вказаного ОСОБА_6, Банк зобов'язаний повернути Вклад не пізніше терміну, вказаного в пункті 1.2. цього ОСОБА_6, на умовах визначених цим ОСОБА_6. У разі, якщо днем повернення Вкладу згідно з пунктом 1.2 цього ОСОБА_6 є вихідний або святковий день, Вклад повертається наступного за ним робочого дня. Дострокове повернення Вкладу (частини Вкладу) не допускається. Якщо Вкладник не вимагає повернення йому Вкладу після настання терміну його повернення, вказаного у пункті 1.2 цього ОСОБА_6, Вклад та нараховані за цим ОСОБА_6 проценти перераховуються на поточний рахунок Вкладника, зазначений в цьому ОСОБА_6 або на інший рахунок, зазначений Вкладником в письмовій заяві, наданій ним під час дії ОСОБА_6.

11.03.2015 року ТОВ фірма «Скорпіон-РП» отримало листа від Тимчасової адміністрації ОСОБА_3 ОСОБА_4 Товариства «Всеукраїнський ОСОБА_4» за підписом уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «ВіЕйБі Банк» М.А. ОСОБА_5, за № 08-2946, в якому остання вимагала заплатити заборгованість по комісійним за обслуговування Гарантії та пеню.

Із матеріалів справи вбачається, що ТОВ фірма «Скорпіон-РП» має на поточному рахунку № 0342/980 - 6695839,98 грн. та на депозитному рахунку № 0212/980 - 4500000,00 грн.

В зв'язку з тим, що на розрахункових рахунках ТОВ фірма «Скорпіон-РП» на рахунках ПАТ «ВіЕйБіБанк» знаходяться 11195839,98 грн., які на даний час відповідно до Постанови Правління Національного банку України від 19.03.2015 року №188 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ОСОБА_3 акціонерного товариства «ВіЕйБі Банк», рішення дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 20.03.2015 року № 63 «Про початок процедури ліквідації ОСОБА_3 акціонерного товариства «ВіЕйБі Банк», про що було здійснено публікацію у газеті «Голос України» ТОВ фірма «Скорпіон-РП» не має можливості отримати, останнім запропоновано уповноваженій особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «ВіЕйБіБанк» М.А. ОСОБА_5 повернути грошові кошти для надання можливості ТОВ фірма «Скорпіон-РП» задовольнити вищевказані вимоги. Також в листі № 111 від 13 березня 2015 року та листі від 05.02.2015 року ТОВ фірма «Скорпіон-РП» запропонувало списати заборгованість з поточного рахунку.

ОСОБА_8 не виконав умови ОСОБА_6 депозиту щодо повернення банківського вкладу ТОВ фірма «Скорпіон-РП», вказане стало підставою для звернення ТОВ фірма «Скорпіон-РП» із зустрічним позовом до ПАТ «ВіЕйБі Банк».

Зустрічну позовну заяву про визнання зобовязань за договором гарантії №34/Г-2014 від 28.03.2014р. припиненими ТОВ фірма «Скорпіон-РП» обґрунтовує приписами статті 606 Цивільного кодексу України, зазначаючи, що в правовідносинах, які виникли між сторонами у справі, відбулося поєднання боржника і кредитора в грошовому зобовязанні.

Однак колегія суддів вважає, що в даному випадку, поєднання боржника і кредитора в одній особі, у розумінні приписів статті 606 Цивільного кодексу України не відбулось, що унеможливлює висновок про припинення зобов'язання саме з цієї підстави.

Так, зобовязання припиняються частково або в повному обсязі на підставах, передбачених договором або законом (частина перша статті 598 Цивільного кодексу України). Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599-601, 604-609 Цивільного кодексу України.

Відповідно до частини 1 статті 598 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Статтею 606 Цивільного кодексу України унормовано, що зобов'язання припиняється поєднанням боржника і кредитора в одній особі.

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Тобто, зобов'язання - це правовідношення між, як мінімум, двома сторонами, а поєднання двох сторін у одній особі є підставою для припинення зобов'язання.

Отже, щоб зобов'язання припинилось на підставі наведеної норми поєднанням двох сторін у одній особі, необхідно щоб у результаті такого поєднання лишилась лише одна особа.

Поєднання боржника та кредитора може бути наслідком, зокрема, правонаступництва, причому як загального, так і у випадку ліквідації з правонаступництвом (злиття, приєднання, тощо).

У даній справі залишається дві особи, у яких, як обґрунтовано встановлено господарським судом, є взаємні зобов'язання, котрі виникли з двох різних правовідносин - ОСОБА_6 гарантії та ОСОБА_6 строкового банківського вкладу.

Колегія суддів вважає, що припинення зобовязання за ОСОБА_6 гарантії в даному випадку можливе після належного проведення виконання, тобто після погашення існуючої простроченої заборгованості по сплаті комісій.

Отже, виходячи з правового аналізу зазначених положень та фактичних обставин справи, колегія суддів вважає, що правові підстави вважати припиненими зобовязання ТОВ фірма «Скорпіон-РП» за договором гарантії №34/Г-2014 від 28.03.2014р. - відсутні, що обумовлює необхідність відмови в задоволенні зустрічного позову.

Колегія суддів також приймає до уваги і ту обставину, що 20 листопада 2014 року Правління Національного банку України, відповідно до вимог статті 76 Закону України «Про банки і банківську діяльність» прийняло постанову №733 «Про віднесення ПАТ «Всеукраїнський ОСОБА_4» до категорії неплатоспроможних». Відповідно до законодавства Фондом гарантування вкладів фізичних осіб 21 листопада 2014 року в ПАТ «ВіЕйБі Банк» запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу.

Згідно пункту 2 частини п'ятої статті 12 та частини четвертої статті 44 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», на підставі постанови Правління Національного банку України від 19.03.2015 року №188 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Всеукраїнський ОСОБА_4» рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 20.03.2015 року №63 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» призначено уповноважену особу Фонду на ліквідацію банку» строком на 1 рік з 20 березня 2015 року по 19 березня 2016 року включно, провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків ОСОБА_5.

Пунктом 16 частини 1 статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом, а згідно з пунктом 6 частини 1 цієї статті, ліквідація банку - процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Статтею 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» врегульовані наслідки запровадження тимчасової адміністрації.

Відповідно до частин 5, 6 статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється: 1) задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; 2) примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку; 3) нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), а також зобов'язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку; 4) зарахування зустрічних однорідних вимог, якщо це може призвести до порушення порядку погашення вимог кредиторів, встановленого цим Законом; 5) нарахування відсотків за зобов'язаннями банку перед кредиторами. Обмеження, встановлене пунктом 1 частини п'ятої цієї статті, не поширюється, зокрема, на зобов'язання банку щодо здійснення операцій з переказу коштів фізичних та юридичних осіб, що надійшли на їхні рахунки, починаючи з наступного дня після запровадження процедури тимчасової адміністрації.

Позивачем за зустрічним позовом не доведено ані суду першої, ані апеляційної інстанції, що в даному випадку на спірні правовідносини не розповсюджуються обмеження, визначені частиною 5 статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», а зобовязання ТОВ фірми «Скорпіон-РП» за ОСОБА_6 гарантії слід вважати припиненими з підстав, визначених у зустрічній позовній заяві.

Належних та допустимих доказів на спростування висновків місцевого господарського суду по суті спору ТОВ фірмою «Скорпіон-РП» суду апеляційної інстанції не надано.

Враховуючи викладені обставини справи в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення господарського суду Харківської області від 10.08.2015р. по справі № 922/3324/15 прийнято у відповідності до норм чинного законодавства, з повним, всебічним та об'єктивним з'ясуванням обставин, які мають значення для справи, у зв'язку з чим апеляційна скарга ТОВ фірма «Скорпіон-РП» задоволенню не підлягає, а зазначене рішення залишається без змін.

На підставі викладеного та керуючись статтями 32, 33, 34, 43, 99, 101, пунктом 1 статті 103, статтями 105, 110 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Фірми «Скорпіон-РП», м. Харків залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 10.08.2015р. у справі № 922/3324/15 залишити без змін.

Постанова набирає чинності з дня її проголошення і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом 20-ти днів.

Повний текст постанови складено 22.10.15р.

Головуючий суддя Істоміна О.А.

Суддя Барбашова С.В.

Суддя Слободін М.М.