РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.10.2015Справа №910/20463/15
За позовом Публічного акціонерного товариства «Український професійний банк»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Актив-Гарант»

про стягнення 75 701 121,37 грн.

Суддя Смирнова Ю.М.

Представники:

від позивача Шабліовська В.В. - представник за довіреністю;

від відповідача не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство «Український професійний банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Актив-Гарант» (відповідач) про стягнення заборгованості за договором про відкриття траншевої кредитної лінії № 767 від 29.11.2013 (зі змінами і доповненнями) в розмірі 75 701 121,37 грн.

Вимоги позивача мотивовані тим, що відповідачем в порушення умов вищевказаного договору не було виконано свої зобов'язання щодо своєчасного повернення наданого кредиту, сплати процентів за його користування та пені загалом в сумі 75 701 121,37 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.08.2015 за зазначеним позовом порушено провадження у справі № 910/20463/15, розгляд справи призначено на 24.09.2015.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.09.2015 розгляд справи відкладено на 07.10.2015 у зв'язку із задоволенням клопотання відповідача про відкладення розгляду справи.

В судове засідання 07.10.2015 з'явився представник позивача, який підтримав заявлений позов у повному обсязі, просив суд позов задовольнити.

Відповідач в судове засідання 07.10.2015 представників не направив, причин неявки представників суд не повідомив, про розгляд справи був повідомлений належним чином за адресою свого місцезнаходження. Відзив на позов не надав.

Відповідачем через канцелярію суду було подано клопотання про зупинення провадження у справі № 910/20463/15 до вирішення справи № 910/25478/15 за позовом ТОВ «Актив-Гарант» до ПАТ «Український професійний банк» про визнання недійсним договору про відкриття траншевої кредитної лінії № 767 від 29.11.2013, яка порушена ухвалою господарського суду міста Києва від 28.09.2015. Клопотання мотивовано тим, що обставини, які будуть встановлені під час вирішення спору в справі № 910/25478/15, матимуть преюдиціальне значення для вирішення справи № 910/20463/15.

Частиною 1 статті 79 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, а також у разі звернення господарського суду із судовим дорученням про надання правової допомоги до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави.

Відповідно до п. 3.16 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" відповідно до частини першої статті 79 ГПК господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом. При цьому пов'язаною з даною справою є така інша справа, у якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання і оцінку доказів у даній справі; в тому числі йдеться про факти, які мають преюдиціальне значення (частини третя і четверта статті 35 ГПК). Під неможливістю розгляду даної справи слід розуміти неможливість для даного господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, - у зв'язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи даному господарському суду, одночасністю розгляду двох пов'язаних між собою справ різними судами або з інших причин.

Суд вважає, що виходячи з презумпції правомірності правочину, яка закріплена ст. 204 Цивільного кодексу України, відсутні підстави для зупинення провадження у даній справі до вирішення справи № 910/25478/15.

Згідно із п. 3.9.2 постанови № 18 від 26.12.2011 Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

За таких обставин, з метою дотримання процесуальних строків вирішення спору, суд дійшов висновку, що наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення у відповідності до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, а неявка представників відповідача не перешкоджає вирішенню справи по суті за наявними в ній матеріалами, що узгоджується і з приписами п. 3.9.2 постанови N 18 від 26.12.2011 Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції".

На підставі статті 85 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні 07.10.2015 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши наявні матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд -

ВСТАНОВИВ:

29.11.2013 між позивачем - ПАТ «Український професійний банк», як кредитодавцем, та відповідачем - ТОВ «Актив-Гарант», як позичальником, було укладено договір про відкриття траншевої кредитної лінії № 767 (далі - договір № 767 від 29.11.2013), за умовами якого позивач зобов'язався відкрити відповідачу траншеві відкличну кредитну лінію в межах суми 72 000 000.00 грн.. терміном до 28.11.2014 на поповнення обігових коштів (п.1.1), зобов'язання банку щодо надання кредитів т зобов'язання позичальника щодо повернення кредитів та сплати процентів, а також інші права та зобов'язання сторін, передбачені цим договором, виникають здати укладення сторонами додаткових договорів про надання кредитів, які є невід'ємними частинами цього договору (далі - додатковий договір), в сумах, зазначених в таких додаткових договорах; строк користування кожним окремим кредитом в межах загальної суми, встановленої п. 1.1 цього договору, визначається додатковими договорами.

Умовами договору № 767 від 29.11.2013 визначено, що підставою для надання кредитів за цим договором є додаткові договори, що укладаються тільки за взаємною згодою сторін після надання банку письмової заявки позичальника, в якій вказується сума кредиту, конкретна ціль кредитування (п. 1.4), плата за користування одержаними кредитними ресурсами встановлюється в кожному конкретному додатковому договорі (п. 1.5).

Розділом 4 договору № 767 від 29.11.2013 визначено обов'язки позичальника. а саме: повернути одержані кредитні ресурси в строк. згідно з умовами, викладеними у відповідних додаткових договорах, які є невід'ємними частинами цього договору, та сплатити нараховані проценти шляхом перерахування грошових коштів на позичкові рахунки та рахунки нарахованих процентів відповідно до строків, встановлених додатковими договорами (п. 4.1), у разі порушення позичальником умов договору, зокрема щодо несвоєчасного повернення отриманих кредитів (траншів), банк має право достроково стягнути отримані позичальником кредитні кошти, проценти за їх використання та штрафні санкції за цим договором (п. 4.4),

Пунктом 5.9 договору № 767 від 29.11.2013 визначено, що у разі порушення позичальником умов договору, несвоєчасного повернення отриманих кредитів та/або сплати процентів за їх використання, банк має право відмовитися від надання позичальнику коштів за кредитною лінією та/або розірвати цей договір та достроково стягнути надані кредити, проценти за їх використання, можливі штрафні санкції.

Пунктом 7.1 договору № 767 від 29.11.2013 визначено, що нарахування і сплата процентів за користування кредитними ресурсами, наданими відповідно до додаткових договорів, здійснюються щомісячно та одночасно з остаточним погашенням кредитної заборгованості за кожним кредитом, але не пізніше строку, обумовленого в кожному додатковому договорі. Проценти нараховуються на фактичну суму заборгованості за кожним кредитом. Сплата процентів за користування кредитними ресурсами здійснюється позичальником щомісячно в період з 26 числа по останній робочий день місяця та одночасно з остаточним погашенням кредитної заборгованості за цією кредитною лінією, але не пізніше строку, обумовленого в кожному додатковому договорі, на рахунок нарахованих процентів. При цьому, сплаті підлягають проценти, які нараховані на 25 число місяця включно; сплата процентів, які нараховані за період з 26 числа по останній календарний день місяця, здійснюється в наступний період сплати процентів.

За несвоєчасне погашення кредитів, позичальник сплачує банку подвійну процентну ставку від встановленої в п. 1.5 цього договору.

Згідно п. 8.1 договору № 767 від 29.11.2013 за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом позичальник на вимогу банку сплачує банку пеню за кожен день прострочення у розмірі 0,2% від суми простроченої заборгованості за процентами на відповідний рахунок.

Згідно п. 9.1 договору № 767 від 29.11.2013 договір набуває чинності з дати його підписання сторонами та діє до 28.11.2014, а в частині невиконаних зобов'язань позичальника, передбачених цим договором та всіма додатковими договорами до нього - до повного та належного їх виконання.

29.11.2013 відповідач звернувся до відповідача з заявою про надання траншу в сумі 72 000 000,00 грн. строком на 1 рік для поповнення обігових коштів, на підставі чого між позивачем та відповідачем було укладено додатковий договір від 29.11.2013 до договору № 767 від 29.11.2013, згідно умов якого позивач надає відповідачу транш у розмірі 35 000 000,00 грн. терміном до 28.11.2015 зі сплатою 17% річних, а позичальник зобов'язався сплатити нараховані проценти за користування кредитом у строки, визначені договором, але не пізніше 28.11.2014.

03.12.2013 відповідач звернувся до відповідача з заявою про надання траншу в сумі 23 000 000,00 грн. строком до 28.22.2014 для оплати зобов'язань, на підставі чого між позивачем та відповідачем було укладено додатковий договір від 03.12.2013 до договору № 767 від 29.11.2013, згідно умов якого позивач надає відповідачу транш у розмірі 23 000 000,00 грн. терміном до 27.11.2015 зі сплатою 18% річних, а позичальник зобов'язався сплатити нараховані проценти за користування кредитом у строки, визначені договором, але не пізніше 28.11.2014.

04.12.2013 відповідач звернувся до відповідача з заявою про надання траншу в сумі 14 000 000,00 грн. строком до 28.11.2014 для оплати зобов'язань, на підставі чого між позивачем та відповідачем було укладено додатковий договір від 04.12.2013 до договору № 767 від 29.11.2013, згідно умов якого позивач надає відповідачу транш у розмірі 14 000 000,00 грн. терміном до 27.11.2015 зі сплатою 18% річних, а позичальник зобов'язався сплатити нараховані проценти за користування кредитом у строки, визначені договором, але не пізніше 28.11.2014.

28.11.2014 між позивачем - ПАТ «Український професійний банк», як кредитодавцем, та відповідачем - ТОВ «Актив-Гарант», як позичальником, було укладено додаткові договори до договору № 767 від 29.11.2013, згідно яких внесено зміни до додаткових договорів щодо строку виконання зобов'язань позичальника з повернення кредитних коштів, а саме: встановлено строк користування кредитними коштами до 27.11.2015.

Згідно з меморіальними ордерами № 18739489 від 29.11.2013 на суму 35 000 000,00 грн., № 18797745 від 03.12.2013 на суму 25 000 000,00 грн., № 18806324 від 04.12.2013 на суму 14 000 000,00 грн., позивачем було перераховано відповідачу кредитні кошти на виконання умов договору № 767 від 29.11.2013 та додаткових угод до нього від 29.11.2013, від 03.12.2013, від 04.12.2013.

Згідно розрахунку позивача, доданого до позову, відповідачем всупереч договору № 767 від 29.11.2013 та додаткових договорів до нього від 29.11.2013, від 03.12.2013 та від 04.12.2013 не здійснено погашення заборгованості за тілом кредиту, не сплачено у повному обсязі проценти за його користування, у зв'язку з чим за прострочення виконання наведених зобов'язань, у відповідача існує обов'язок по сплаті пені, зокрема:

- за договору загалом заборгованість складає загалом 36 746 365,76 грн., з якої 35 000 000,00 грн. - заборгованість по строковому кредиту, 163 013,70,66 грн. - заборгованість по строкових процентах за період з 29.11.2013 по 05.08.2015, 1 483 424,66 грн. - заборгованість по прострочених процентах, 99 927,40 грн. - пені за прострочення виконання зобов?язань за наведеним додатковим договором за період з 02.06.2015 (згідно п. 7.1, 8.1 № 767 від 29.11.2013) по 05.08.2015 (дата, визначена позивачем самостійна, як гранична щодо нарахування);

- за додатковим договором від 03.12.2013 загалом заборгованість складає загалом 24 215 118,35 грн., з якої 23 000 000,00 грн. - заборгованість по строковому кредиту, 113 424,66 грн. - заборгованість по строкових процентах за період з 03.12.2013 по 05.08.2015, 1 032 164,38 грн. - заборгованість по прострочених процентах, 69 529,31 грн. - пені за прострочення виконання зобов?язань за наведеним додатковим договором за період з 02.06.2015 (згідно п. 7.1, 8.1 № 767 від 29.11.2013) по 05.08.2015 (дата, визначена позивачем самостійна, як гранична щодо нарахування);

- за додатковим договором від 04.12.2013 загалом заборгованість складає загалом 14 739 637,26 грн., з якої 14 000 000,00 грн. - заборгованість по строковому кредиту, 69 041,10 грн. - заборгованість по строкових процентах за період з 04.12.2013 по 05.08.2015, 628 273,97 грн. - заборгованість по прострочених процентах, 42 322,19 грн. - пені за прострочення виконання зобов?язань за наведеним додатковим договором за період з 02.06.2015 (згідно п. 7.1, 8.1 № 767 від 29.11.2013) по 05.08.2015 (дата, визначена позивачем самостійна, як гранична щодо нарахування).

Таким чином, як зазначав позивач у позові, відповідачем не було погашено заборгованість за договором № 767 від 29.11.2013 та додаткових договорів до нього від 29.11.2013, від 03.12.2013 та від 04.12.2013, і станом на момент вирішення спору заборгованість відповідача перед позивачем складає загалом 75 701 121,37 грн., з якої:

- 72 000 000,00 грн. - заборгованість по строковому кредиту;

- 345 479,46 грн. - заборгованість по строкових процентах;

- 3 143 863,01 грн. - заборгованість по прострочених процентах,

- 211 778,90 грн. - пені;

Стаття 175 ч.1 Господарського кодексу України встановлює, що майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору .

Статтею 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Статтею 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Статтею 1048 Цивільного кодексу України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Вимогами ст. 1049 Цивільного кодексу України встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Відповідно до ст.ст. 610, 612 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом та якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов'язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків.

Статтею 611 Цивільного кодексу України визначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, а саме як сплата неустойки, так і відшкодування збитків.

Судом встановлено, що позивачем відповідно до умов договору № 767 від 29.11.2013 (зі змінами і доповненнями) та додаткових договорів до нього від 29.11.2013, від 03.12.2013 та від 04.12.2013 було надано відповідачу кредитні кошти загалом в сумі 72 000 000,00 грн., які відповідач зобов'язався повернути у строк до 27.11.2015 (з урахуванням додаткових угод від 28.11.2014 до додаткових договорів від 29.11.2013, 03.12.2014, від 04.12.2013 до договору № 767 від 29.11.2013), зі сплатою процентів за їх користування у розмірі 17% (за користування кредитним траншем за додатковим договором від 29.11.2013) та 18% (за користування кредитними траншами за додатковими договорами від 03.12.2013 та від 04.12.2013).

Отримання відповідачем кредитних коштів загалом в сумі 72 000 000,00 грн. підтверджується наявними в справі меморіальними ордерами.

Проте, відповідачем всупереч п. 4.1, п. 7.1 договору № 767 від 29.11.2013 (зі змінами) та додаткових договорів до нього від 29.11.2013, від 03.12.2013 та від 04.12.2013, станом на момент прийняття рішення по справі, допущено прострочення виконання своїх зобов'язань щодо своєчасної сплати процентів за користування кредитними коштами у повному обсязі, а тому обставина порушення позичальником умов договору, несвоєчасного повернення сплати процентів за їх використання - настала, у зв'язку з чим у позивача згідно пункту 5.9 договору № 767 від 29.11.2013 (зі змінами) виникло право вимагати повернення усієї суми наданого кредиту в сумі 72 000 000,00 грн. (35 000 000,00 грн. - за додатковим договором від 29.11.2013, 23 000 000,00 грн. - за додатковим договором від 03.12.2013, та 14 000 000,00 грн. за додатковим договором від 04.12.2013), сплати нарахованих та прострочених процентів за його користування, сплати пені за несвоєчасне виконання зобов'язань щодо сплати процентів.

Як встановлено судом та підтверджується наданим позивачем розгорнутим розрахунком позовних вимог, за додатковим договором від 29.11.2013 прострочення сплати відповідачем процентів за користування кредитними траншами почалось з травня 2015 року, за додатковим договором від 03.12.2013 - з травня 2015 року, та за додатковим договором від 04.12.2013 - в травні 2015 року, і станом на момент звернення позивача з позовом до суду - не погашені і заборгованість по оплаті яких складає: 345 479,46 грн. - заборгованість по строкових процентах; 3 143 863,01 грн. - заборгованість по прострочених процентах.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що станом на момент вирішення спору відповідачем допущено порушення як умов договору № 767 від 29.11.2013 (зі змінами і доповненнями) та додаткових договорів до нього від 29.11.2013, від 03.12.2013 та від 04.12.2013 щодо виконання зобов?язання з сплати процентів за користування кредитними коштами в сумі 345 479,46 грн щодо погашення заборгованості по строкових процентах та 3 143 863,01 грн. - заборгованості по прострочених процентах, так допущено порушення і приписів ст. 526, 530, 553, 554, 559, 1049, 1054 Цивільного кодексу України, що згідно з п. 5.9 договору № 767 від 29.11.2013 (зі змінами) є підставою для дострокового стягнення з відповідача суми наданих кредитних траншів загалом в сумі 72 000 000,00 грн. Заборгованість відповідача в цій частині є обґрунтованою та документально доведеною.

Доказів належного виконання відповідачем своїх зобов'язань з повернення суми наданого кредиту та сплати процентів за його користування станом на момент вирішення спору відповідачем суду надано не було.

Таким чином, вимоги позивача про стягнення з відповідача 72 000 000,00 грн. заборгованості за кредитом, процентів за користування кредитними коштами в сумі 345 479,46 грн щодо погашення заборгованості по строкових процентах та 3 143 863,01 грн. заборгованості по прострочених процентах - є законними, обґрунтованими, доведеними належними та допустимими доказами і підлягають задоволенню в цій частині в повному обсязі.

Оскільки відповідачем порушено виконання своїх зобов'язань щодо повернення кредитних коштів та зі сплати відсотків за користування кредитними коштами, розмір документально підтвердженої заборгованості за кредитом складає 72 000 000,00 грн., а розмір заборгованості за строковими процентами за користування кредитними коштами складає 345 479,46 грн., а за простроченими - 3 143 863,01 грн., зі сплати яких відповідачем допущено прострочення, а тому згідно умов договору № 767 від 29.11.2013 (зі змінами і доповненнями) та додаткових договорів до нього від 29.11.2013, від 03.12.2013 та від 04.12.2013 наявні обумовлені законом і договором (п. 7.1, 7.5 договору № 767 від 29.11.2013) підстави для застосування до відповідача штрафної санкції у вигляді пені за несвоєчасне виконання грошових зобов?язань з сплати процентів за користування кредитом.

Суд, перевіривши наведений позивачем розрахунок пені загалом в сумі 211 778,90 (окремо за кожним додатковим договором від 29.11.2013 (99 927,40 грн. - пені за прострочення виконання зобов?язань за наведеним додатковим договором за період з 02.06.2015 (згідно п. 7.1, 8.1 № 767 від 29.11.2013) по 05.08.2015 (дата, визначена позивачем самостійна, як гранична щодо нарахування)), 03.12.2013 (69 529,31 грн. - пені за прострочення виконання зобов'язань за наведеним додатковим договором за період з 02.06.2015 (згідно п. 7.1, 8.1 № 767 від 29.11.2013) по 05.08.2015 (дата, визначена позивачем самостійна, як гранична щодо нарахування)) та 04.12.2014 (42 322,19 грн. - пені за прострочення виконання зобов'язань за наведеним додатковим договором за період з 02.06.2015 (згідно п. 7.1, 8.1 № 767 від 29.11.2013) по 05.08.2015 (дата, визначена позивачем самостійна, як гранична щодо нарахування)) погоджується з розрахунками щодо строків, сум, ставок нарахувань наведених показників, у зв'язку з чим вимога позивача в цій частині також підлягає задоволенню повністю.

З огляду на викладене, позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

У відповідності до вимог частини 3 статті 49 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в доход бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору.

Відповідно до п. 22 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» (в редакції, яка була чинною на момент звернення Публічного акціонерного товариства «Український професійний банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб) від сплати судового збору звільняється уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - у справах, пов'язаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку.

Згідно з рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 28.05.2015 № 107 «Про запровадження тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Український професійний банк», з 29.05.2015 розпочато процедуру виведення Публічного акціонерного товариства «Український професійний банк» з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації строком на 3 місяці: з 29.05.2015 по 28.08.2015 включно, призначено уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Український професійний банк» Пантіну Л.О.

Отже, оскільки позивач в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Український професійний банк» Пантіної Л.О. станом на момент звернення до суду з позовом був звільнений від сплати судового збору у відповідності до п. 22 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» (у редакції, чинній станом на момент його звернення), таким чином судовий збір в сумі 73 080,00 грн. (виходячи із максимальної ставки судового збору, яка діяла на момент звернення до суду з позовом) підлягає стягненню з відповідача в доход Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Актив-Гарант» (; місцезнаходження: 04073 м. Київ, вул. Ливарська, буд. 7) на користь Публічного акціонерного товариства «Український професійний банк» (; місцезнаходження:02660 м. Київ, вул. Марини Раскової, 15) 72 000 000 (сімдесят два мільйони) грн. 00 коп. заборгованості за кредитом, 345 479 (триста сорок п'ять тисяч чотириста сімдесят дев'ять) грн. 46коп. строкових процентів за користування кредитними коштами, 3 143 863 (три мільйони сто сорок три тисячі вісімсот шістдесят три) грн. 01 грн. заборгованості по прострочених процентах, 211 778 (двісті одинадцять тисяч сімсот сімдесят вісім) грн. 90 коп. - пені, а загалом 75 701 121 (сімдесят п'ять мільйонів сімсот одна тисяча сто двадцять одна) грн. 37 коп.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Актив-Гарант» (; місцезнаходження: 04073 м. Київ, вул. Ливарська, буд. 7) в доход Державного бюджету України 73 080 (сімдесят три тисячі вісімдесят) грн. 00 грн. судового збору.

Видати наказ відповідно до ст. 116 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено: 26.10.2015.

Суддя Ю.М.Смирнова