ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" листопада 2015 р.Справа № 922/5167/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Светлічного Ю.В.

при секретарі судового засідання Ліпчанській В.В.

розглянувши справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Кредобанк", м. Львів
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Квінта, ЛТД", м. Харків
про стягнення 136453,32 грн.
за участю представників сторін:

позивача - не з'явився;

відповідача - ОСОБА_1 директора;

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Кредобанк" (позивач) звернувся до господарського суду Харківської області із позовною заявою до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Квінта, ЛТД", в якій позивач просить стягнути з відповідача суму заборгованості за договором №59/11-2013 про надання овердрафту від 22.11.13 р. та пені за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань в розмірі 136453,32 грн., з яких: 95000,00 грн. - сума кредиту, що підлягає поверненню відповідачем; 12627,17 грн. - прострочені відсотки за користування кредитними коштами; 25444,17 грн. - пеня по простроченій основній сумі кредиту за період з 02.12.2014 р. по 24.06.2015 р., 3381,98 грн. пеню по прострочених відсотках за період з 02.12.2014 р. по 24.06.2015 р. та судовий збір у розмірі 2729,07 грн.

Представник позивача у судове засідання не з'явився.

Присутній представник відповідача у судовому засіданні проти позову не заперечував, наявність боргу перед позивачем визнавав, але надав клопотання про розстрочення виконання рішення строком на 7 місяців, згідно графіку викладеного ним у заяві, з кінцевим строком сплати боргу 30.06.16р.

Розглянувши матеріали справи та вислухавши пояснення представника відповідача господарським судом встановлено наступне.

Між Публічним акціонерним товариством "КРЕДОБАНК" (банк та позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "КВІНТА, ЛТД" (позичальник та відповідача) 22 листопада 2013 року був укладений договір №59/11-2013 про надання овердрафту (далі по тексту - кредитний договір), згідно якого ПАТ "КРЕДОБАНК" зобов'язався надати позичальнику в овердрафт, тобто надати у його власність грошові кошти у національній валюті для оплати наданих ним розрахункових документів в разі недостатності коштів на його поточному рахунку в межах встановленого максимального ліміту заборгованості в розмірі та на умовах, обумовлених цим договором, а позичальник зобов'язався повернути його і сплатити проценти та комісії за користування ним.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України визначає договір як домовленість двох або більше сторін, що спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно ч.1 ст.628 Цивільного кодексу України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно ч.1 ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно п. 2.1. кредитного договору, максимальний ліміт заборгованості по овердрафту становить 95000,00 грн.

Дата остаточного повернення овердрафту є - 21 листопада 2014 року (п. 2.4. кредитного договору).

Пунктом 2.1. кредитного договору зазначено, що овердрафт встановлюється на поточний рахунок позичальника №226 у Харківському відділенні Центральної філії Банку.

Виконуючи взяті на себе зобов'язання банк, перерахував на поточний рахунок позичальника суму овердрафту в розмірі 95000,00 грн., що підтверджується меморіальним ордером №40236534 від 02 грудня 2014 року.

Згідно п. 3.2. кредитного договору, проценти за користування овердрафтом нараховуються щоденно на суму заборгованості по овердрафту за методом "факт/360" (фактична кількість днів у місяці, але умовно з році 360 днів), за ставкою, визначеною у п. 2.2. кредитного договору з урахуванням строку користування овердрафтом.

Пунктом 3.3. кредитного договору передбачено, що позичальник сплачує проценти при поступленні коштів на його поточний рахунок, але не пізніше останнього робочого дня місяця, за який нараховані ці проценти.

Позичальник, відповідно до п. 4.1. кредитного договору зобов'язаний повернути банку овердрафт у повному обсязі в порядку та терміни передбачені цим договором та/або додатками до нього.

Повернення овердрафту здійснюється за рахунок коштів, які надходять на поточний рахунок позичальника.

Відповідач, взяті на себе зобов'язання згідно кредитного договору не виконував належним чином чим порушив розділ 1., п.2.1., п.2.2., п.2.4., п.3.2., п.3.3, п.4.1. кредитного договору щодо своєчасного повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом, унаслідок чого у відповідача перед позивачем виникла заборгованість у розмірі: 107627,17 грн., з яких: 95000,00 грн. - сума кредиту, що підлягає поверненню відповідачем; 12627,17 грн. - прострочені відсотки з користування кредитними коштами.

В порядку досудового врегулювання спору з метою повернення кредитних коштів та нарахованих відсотків на адресу відповідача 20.11.2014 року була направлена письмова вимога, проте відповідач не відреагував та суму боргу перед позивачем не сплатив.

Згідно ст. 509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов'язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 Цивільного кодексу України та ст. 174 Господарського кодексу України.

Названі норми передбачають, що господарські зобов'язання можуть виникати безпосередньо з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

За змістом ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом не допускається.

Частиною 3 статті 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ст.193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України, яка містить аналогічні положення, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно відлягає виконанню у цей строк (термін).

В силу ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до вимог ст. 32 Господарського процесуального кодексу України: доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Враховуючи вказані обставини та те, що відповідач суму боргу перед позивачем визнав та не заперечує проти позову, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги позивача в частині стягнення коштів в сумі 107627,17 грн., з яких: 95000,00 грн. - сума кредиту, що підлягає поверненню відповідачем; 12627,17 грн. - прострочені відсотки з користування кредитними коштами правомірні та обґрунтовані, такі, що не спростована відповідачем, тому підлягає задоволенню.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача: 25444,17 грн. пеню простроченій основній сумі кредиту за період з 02.12.2014 року по 24.06.2015 року; 3381,98 грн. пеню по прострочених відсотках за період з 02.12.2014 року по 24.06.2015 року.

Ч.1 ст. 216 Господарського кодексу України встановлено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

За змістом ст. 217 Господарського кодексу України у сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції та адміністративно-господарські санкції.

Відповідно до ч.1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Пунктом 6.1. кредитного договору передбачено, що за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань повернення кредиту, оплати процентів, комісій, інших платежів за цим договором, банк має право стягнути з позичальника пеню в розмірі визначеному п. 2.6. кредитного договору.

Пунктом 2.6. кредитного договору передбачено, що пеня за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань за договором нараховується в розмірі 0,03% за кожен день прострочки чи простроченої/несплаченої суми, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період прострочки, за весь час прострочки.

Згідно ч.1 та ч.3 ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст.3 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Перевіривши нарахування пені та 3% річних суд приходить до висновку, що дане нарахування не суперечить вимогам чинного законодавства, інтересам сторін та підлягає задоволенню.

Відповідачем заявлено клопотання про розстрочення виконання рішення строком на 7 місяців, згідно графіку викладеного ним у заяві, з кінцевим строком сплати боргу 30.06.16р., оскільки одноразове стягнення заборгованості з відповідача скрутно сплине на діяльність відповідача.

Відповідно до п. 6 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, приймаючи рішення, має право відстрочити або розстрочити виконання рішення суду.

Відповідно до вимог ст. 32 Господарського процесуального кодексу України: доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно ст.43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Згідно п.7.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 року № 9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" визначено, що підставою для відстрочки виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом.

Вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Враховуючи вищенаведене та те, що відповідачем не надано доказів в підтвердження конкретних обставин, що ускладнюють виконання рішення суд вважає за необхідне у задоволенні відповідача про розстрочення виконання рішення суду відмовити.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується ст. 49 ГПК України. Судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін. Суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: при задоволенні позову - на відповідача; при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином судові витрати у даній справі покладаються на відповідача, з вини якого спір доведено до суду.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 526, 530 Цивільного кодексу України, статтями 1, 4, 12, 22, 33, 43, 47, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні клопотання відповідача про розстрочення виконання рішення - відмовити.

2. Позов задовольнити.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "КВІНТА, ЛТД" (61099, Харківська область, місто Харків, вул. Рибалка, буд. 47 А, квартира 213, ) на користь Публічного акціонерного товариства "КРЕДОБАНК" (79026, м. Львів, вул. Сахарова 78, , Центральна філія ПАТ "КРЕДОБАНК", , рахунок №57, відкритий в Центральній філії ПАТ "КРЕДОБАНК", МФО 325365) суму заборгованості за договором №59/11-2013 про надання овердрафту від 22 листопада 2013 року, та пені за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань в розмірі 136453,32 грн. (сто тридцять шість тисяч чотириста п'ятдесят три гривні 32 копійки), з яких:

- 95000,00 грн. (дев'яносто п'ять тисяч гривень 00 копійок) - сума кредиту, що підлягає поверненню відповідачем;

- 12627,17 грн. (дванадцять тисяч шістсот двадцять сім гривень 17 копійок) - прострочені відсотки за користування кредитними коштами;

- 25444,17 грн. (двадцять п'ять тисяч чотириста сорок чотири гривні 17 копійки) пеня простроченій основній сумі кредиту за період з 02.12.2014 року по 24.06.2015 року;

- 3381,98 грн. (три тисячі триста вісімдесят одна гривня 98 копійок) - пеня по прострочених відсотках за період з 02.12.2014 року по 24.06.2015 року.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "КВІНТА, ЛТД" (61099, Харківська область, місто Харків, вул. Рибалка, буд. 47 А, квартира 213, ) на користь Публічного акціонерного товариства "КРЕДОБАНК" (79026, м. Львів, вул. Сахарова 78, , Центральна філія ПАТ "КРЕДОБАНК", , рахунок №57, відкритий в Центральній філії ПАТ "КРЕДОБАНК", МФО 325365) судовий збір в розмірі 2729,07 грн.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 04.11.2015 р.

Суддя ОСОБА_2