ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" жовтня 2015 р. Справа № 926/1417/15

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Порше Лізинг Україна

до відповідача фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

про стягнення заборгованості та збитків відповідно до договору про фінансовий лізинг у сумі 142810,77 грн.

Суддя О. Г. Проскурняк

Представники:

Від позивача не зявився.

Від відповідача не зявився.

СУТЬ СПОРУ: Товариство з обмеженою відповідальністю Порше Лізинг Україна звернулось з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та збитків відповідно до договору про фінансовий лізинг у сумі 142810,77 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на те, що 21 вересня 2011 року між Товариством з обмеженою відповідальністю Порше Лізинг Україна та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 укладено договір фінансового лізингу № 00003660, відповідно до якого позивач зобов'язався передати у розпорядження відповідача транспортний засіб типу VW CaddyGP Kasten 2.0 I SDI, 2011 року виробництва, а відповідач зобовязався прийняти обєкт лізингу і своєчасно та в повному обсязі сплачувати лізингові платежі відповідно до умов договору.

Далі позивач стверджує, що відповідач отримав обєкт лізингу, що підтверджується відповідним актом прийому-передачі, однак зобовязання по сплаті лізингових платежів належним чином не виконав, у результаті чого виникла заборгованість у сумі 34054,35 грн., за прострочення сплати якої нараховано пеню у сумі 1717,11 грн., три відсотки річних у сумі 515,13 грн. та інфляційні витрати у сумі 11985,72 грн., штраф у сумі 2500,00 грн. та збитки у розмірі 92038,46 грн.

Відповідач відзиву на позовну заяву не надав, явку повноваженого представника у судове засідання не забезпечив, хоча був належним чином повідомлений про дату, час і місце засідання суду, шляхом надсилання ухвал за місцезнаходженням (місцем проживання) сторони, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців..

Не зявлення у судове засідання представника відповідача та не надання відзиву на позовну заяву не перешкоджає вирішенню спору по суті за наявними в справі матеріалами.

Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив:

21 вересня 2011 року між Товариством з обмеженою відповідальністю Порше Лізинг Україна та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 укладено договір фінансового лізингу № 00003660, відповідно до якого позивач зобов'язався передати у розпорядження відповідача транспортний засіб, а відповідач зобовязався прийняти обєкт лізингу і своєчасно та в повному обсязі сплачувати лізингові платежі відповідно до умов договору.

Згідно договору про фінансовий лізинг № 00003660 від 21 вересня 2011 року, відповідачу надається у користування: транспортний засіб типу VW CaddyGP Kasten 2.0 I SDI, 2011 року виробництва, шасі № VW1ZZZ2KZBX316182, двигун № НОМЕР_1, вартістю еквівалентній 22000,00 дол. США.

Згідно акту прийому - передачі до договору лізингу № 00003660, укладеного 30 вересня 2011 року, позивач передав, а відповідач прийняв транспортний засіб типу VW CaddyGP Kasten 2.0 I SDI, 2011 року виробництва.

Відповідно до додатку до договору лізингу № 00003660 від 22 вересня 2011 року, сторони узгодили порядок та строки сплати суми лізингових платежів.

Відповідно до статті 526 ЦК України встановлено що, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як вбачається з наданих позивачем розрахунків позовних вимог, відповідач несвоєчасно сплачував лізингові платежі, у результаті чого виникла заборгованість у сумі 34054,35 грн.

Частиною 2 статті 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Частина 3 статті 549 ЦК України передбачає, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 8.2.1. договору № 00003660 від 21 вересня 2011 року визначено, що за прострочення сплати лізингових платежів відповідач сплачує позивачу пеню в розмірі 10 % річних від вчасно невиплаченої суми за кожен день затримки до моменту повної виплати платежу.

Згідно із частиною 1 статті 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання відповідно до ст. 549 ЦК України. При цьому, штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання, а пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках ви суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до частини 2 статті 7 Закону України «Про фінансовий лізинг» лізингодавець має право відмовитися від договору лізингу та вимагати повернення предмета лізингу у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо лізингоодержувач не сплатив лізинговий платіж частково або у повному обсязі та прострочення становить більше 30 днів.

Пунктом 8.3.2. Договору встановлено, що у випадку повної або часткової несплати 1 лізингового платежу, при цьому якщо прострочення лізингового платежу триває більше, ніж 30 днів, позивач має право розірвати договір й витребувати обєкт лізингу в тому числі у примусовому порядку.

У зв'язку із систематичним порушенням умов Договору з боку відповідача починаючи з грудня 2014 року, несплатою лізингових платежів відповідно до Плану відшкодування, позивач відмовився від Договору і висунув вимогу від 18.03.2015 року про сплату відповідачем заборгованості за Договором, а також про повернення об'єкту лізингу.

Відповідно до пункту 12.9. Умов лізингу у разі дострокового припинення Договору з боку позивача, відповідач зобов'язувався повернути об'єкт лізингу за власний рахунок у відмінному робочому і технічному стані за адресою місцезнаходження позивача, якщо інша адреса не вказана позивачем, впродовж 10 (десяти) робочих днів з дати одержання відповідного запиту.

Отже, Договір вважається розірваним 01.04.2015 року, останнім днем повернення об'єкту лізингу було 09.04.2015 року, останнім днем сплати заборгованості - 29.03.2015 року

Як вбачається, відповідач всупереч вимогам Договору не виконав свої зобов'язання зі сплати заборгованості за Договором та повернення об'єкту лізингу.

03 березня 2015 року державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Бучанського міського управління юстиції було винесено Постанову про розшук майна боржника (належним чином засвідчена копія постанови про розшук майна боржника додається).

Згідно пункту 6.17. Умов лізингу Сторони погодили, що у випадку розірвання Договору за ініціативою позивача відповідно до пункту 12 Договору, лізинговий платіж буде вважатися платою за користування об'єкта лізингу.

Отже, у звязку із розірванням Договору та неповерненням обєкту лізингу, відповідач повинен компенсувати позивачу плату за користування об'єктом лізингу за період з квітня по липень 2015 року на загальну суму 39148,16 грн.

Відповідно до пункту 8.2.2. Договору, у випадку прострочення сплати платежу до відповідача застосовуються наступні штрафні санкції за вимоги щодо сплати, надіслані позивачем: еквівалент 15,00 дол. США за першу вимогу, еквівалент 20,00 дол. США за другу вимогу, еквівалент 25,00 дол. США за третю вимогу. Так, позивачем надсилалось перше нагадування 03.12.2014 року, друге 19.12.2014 року, треті 04.02.2015 року, 17.02.2015 року, 04.03.2015 року, 18.03.2015 року.

Пунктом 6.3. Умов лізингу, позивач та відповідач погодили, що лізингові платежі та інші платежі, що підлягають виплаті за Договором на користь позивача, відображають справедливу вартість об'єкта лізингу та забезпечують отримання Позивачем очікуваної станом на дату виконання Договору суми на основі діючого курсу обміну доларів США, встановленого Національним банком України або українським комерційним банком (ПАТ «Креді ОСОБА_2»), як буде обрано за рішенням позивача, станом на дату, коли кожен платіж підлягає виплаті.

Таким чином, позивач не отримав очікувані доходи у звязку із неналежним виконанням відповідачем умов Договору за період з серпня 2015 по вересень 2016 року на загальну суму еквівалентній 1719,34 дол. США, що станом на момент подачі позову становить 36690,30 грн.

Пунктом 8.2.3. договору № 00003660 від 21 вересня 2011 року, встановлено, що у випадку прострочення сплати лізингового платежу за Договором, до відповідача застосовуються наступні санкції, зокрема, компенсація будь-яких витрат понесених позивачем та/або винагороди, включаючи, окрім іншого, гонорари юристам, судові та позасудові витрати, нараховані/виплачені з метою відшкодування сум, не виплачених відповідачем у відповідності до Договору.

Так, згідно з поданими відповідачем доказів, а саме договору про надання юридично-консультаційних послуг від 21.06.2012 року, договору про надання юридичних послуг №17/2010 від 09.06.2010 року, рахунку фактури № 219 від 17.06.2015 року, акта наданих послуг № 219 від 17.06.2015 року та платіжного доручення № 50003083 від 19.06.2015 року сума витрат понесених відповідачем за надання йому юридичної допомоги становить 16200,00 грн.

Як вбачається з наданих позивачем розрахунків позовних вимог, відповідач за прострочення сплати лізингових платежів зобовязаний сплатити пеню у сумі 1717,11 грн., три відсотки річних у сумі 515,13 грн., інфляційні витрати у сумі 11985,72 грн., штраф у сумі 2500,00 грн., плату за користування обєктом лізингу у сумі 39148,16 грн., очікувані доходи у сумі 36690,30 грн., та витрати повязані з наданням юридичних послуг позивачу у сумі 16200,00 грн.

Тому, з урахуванням вищевикладених обставин, суд дійшов висновку позов задовольнити та судові витрати покласти на відповідача.

Керуючись статтями 4-2, 4-3, 43, 49, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ :

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (59015, Чернівецька обл., Сторожинецький р-н., с. Зруб-Комарівський, код - НОМЕР_2), на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Порше Лізинг Україна (02152, м. Київ, пр-т П. Тичини, 1-В, офіс В, код 35571472) заборгованість у сумі 34054,35 грн., пеню у сумі 1717,11 грн., три відсотки річних у сумі 515,13 грн., інфляційні витрати у сумі 11985,72 грн., штраф у сумі 2500,00 грн., плату за користування обєктом лізингу у сумі 39148,16 грн., очікувані доходи у сумі 36690,30 грн., та витрати повязані з наданням юридичних послуг позивачу у сумі 16200,00 грн., судові витрати у розмірі - 2856,22 грн.

Повне рішення складено 27 жовтня 2015 року.

Суддя ОСОБА_3