КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" жовтня 2015 р. Справа№ 23/054-12

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Коротун О.М.

суддів: Суліма В.В.

Гаврилюка О.М.

при секретарі судового засідання - Куценко К.Л.

за участю представників:

від позивача: Просалова О.Є. - довіреність б/н від 12.10.2015;

від відповідача 1: не з'явились (товариство припинено);

від відповідача 2: Закрасняна Р.Р. - довіреність б/н від 01.08.2013;

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "УніКредит Лізинг"

на ухвалу Господарського суду Київської області від 30.09.2015

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрхарчопромкомплекс" про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню

у справі № 23/054-12 (суддя - Заєць Д.Г.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "УніКредит Лізинг"

до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "Аляска ЛД"

2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрхарчопромкомплекс"

про стягнення 1369625,02 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Київської області від 26.06.2012 у справі №23/054-12, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 12.08.2012 та постановою Вищого господарського суду України від 26.09.2012, позовні вимоги задоволено у повному обсязі та стягнуто солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю «Аляска ЛД» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрхарчопромкомплекс» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УніКредит Лізинг» 1258961,75 грн. заборгованості, 72345,09 грн. пені, 12179,34 грн. інфляційних втрат, 26138,84 грн. 3% річних та 27400,00 грн. судового збору.

4 жовтня 2012 року на виконання рішення Господарського суду Київської області від 26 червня 2012 року видано наказ про примусове виконання рішення у справі №23/054-12.

28 серпня 2015 року ТОВ «Укрхарчопромкомплекс» подано заяву до Господарського суду Київської області про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 30.09.2015 заяву ТОВ "Укрхарчопромкомплекс" про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню задоволено частково. Визнано наказ Господарського суду Київської області від 4 жовтня 2012 року №23/054-12 таким, що не підлягає виконанню в частині солідарного стягнення з ТОВ "Аляска ЛД" та ТОВ "Укрхарчпромкомплекс" на користь ТОВ "УніКредит Лізинг" заборгованості за договором поруки №1410L09/00/SUR від 19 серпня 2012 року, а саме: 1258961,75 грн. - заборгованості, 72345,09 грн. - пені, 12179,34 грн. - інфляційних втрат, 26138,84 грн. - 3% річних. В іншій частині у задоволенні заяви відмовлено.

Не погодившись з прийнятою ухвалою, ТОВ "УніКредит Лізинг" звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Київської області від 30.09.2015 в частині задоволення заяви ТОВ "Укрхарчопромкомплекс" про визнання наказу Господарського суду Київської області від 04.10.2012 №23/054-12 таким, що не підлягає виконанню та прийняти постанову, якою повністю відмовити в задоволенні заяви ТОВ "Укрхарчопромкомплекс" про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржувана ухвала прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права. На думку апелянта, суд першої інстанції не дослідив, що відповідач 2 є боржником, грошове зобов'язання якого виникло на підставі рішення Господарського суду Київської області від 26.06.2012. Тоді як, зазначене рішення суду є чинним, а обов'язок відповідача 2 не припинився ані добровільним виконанням, ані з інших причин, передбачених законом.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 15.10.2015 апеляційну скаргу ТОВ "УніКредит Лізинг" прийнято до провадження, розгляд справи призначено на 27.10.2015.

У судовому засіданні 27.10.2015 було оголошено перерву до 29.10.2015 в порядку ст. 77 ГПК України.

Представник позивача у судовому засіданні 29.10.2015 підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, ухвалу місцевого господарського суду - скасувати. Зазначила, що практика вищих судів, на яку посилається відповідач 2, не може бути підставою задоволення заяви ТОВ "Укрхарчопромкомплекс" через існування різних обставин цих справ та наявності іншої правової природи виникнення заборгованості.

Представник відповідача 2 у судовому засіданні 29.10.2015 заперечував проти доводів апеляційної скарги, зазначив, що вважає ухвалу суду першої інстанції законною та обґрунтованою.

Представник відповідача 1 у судове засідання 29.10.2015 не з'явився. Разом з цим, згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, з 01.10.2014 відповідач 1 є припиненим, про що свідчить відповідний запис за № 3008514.

Згідно ст. 91 ЦК України цивільна правоздатність юридичної особи припиняється з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Враховуючи відсутність у сторін заяв, клопотань та доповнень по суті апеляційного перегляду, Київський апеляційний господарський суд дійшов висновку про необхідність здійснення перевірки ухвали Господарського суду Київської області в апеляційному порядку.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, оглянувши оригінали документів, заслухавши пояснення сторін, Київський апеляційний господарський суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, заява ТОВ «Укрхарчопромкомплекс» про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню обґрунтована тим, що ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.03.2015 у справі №910/11251/13 ТОВ «Аляска ЛД» (яке є відповідачем 1 у даній справі), як юридичну особу, було ліквідовано у зв'язку з банкрутством, що в силу положень ст.ст. 559, 609 Цивільного кодексу України свідчить про припинення забезпеченого порукою зобов'язання, та, як наслідок, припинення самої поруки, а тому підстави для покладення на відповідача обов'язку із виконання грошового зобов'язання ТОВ «Аляска ЛД» перед ТОВ «УніКредит Лізинг» відсутні.

Частково задовольняючи заяву відповідача 2, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що відповідно до ст.ст. 104, 559, 609 Цивільного кодексу України солідарне зобов'язання відповідачів по сплаті на користь позивача стягнутої заборгованості за рішенням Господарського суду Київської області від 26 червня 2012 року у справі №23/054-12 згідно договору поруки №1410L09/00/SUR від 19 серпня 2012 року в загальному розмірі 1369625,02 грн. є припиненим.

В цій частині суд апеляційної інстанції не погоджується з висновками місцевого господарського суду, враховуючи наступне.

Згідно зі ст. 101 ГПК України, апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

У відповідності зі ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", судове рішення, яким закінчується розгляд справи в суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України. Обов'язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається процесуальним законом. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, установлену законом.

Статтею 45 ГПК України встановлено, що господарські суди здійснюють правосуддя шляхом прийняття обов'язкових до виконання на усій території України рішень, ухвал, постанов. Рішення і постанови господарських судів приймаються іменем України.

Крім того, частиною 5 ст. 124 Конституції України визначено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Згідно зі ст. ст. 115, 116 ГПК України, рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження". Виконання рішення господарського суду провадиться на підставі виданого ним наказу, який є виконавчим документом.

Якщо кілька відповідачів, до яких було пред'явлено вимогу, солідарно відповідають за зобов'язанням, господарським судом може бути видано один наказ, в якому зазначається, що право стягнення є солідарним (ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження").

Господарський суд, який видав наказ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати наказ таким, що не підлягає виконанню. Господарський суд ухвалою вносить виправлення до наказу, а у разі якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин (ст. 117 ГПК України).

Разом з цим, обставини, якими відповідач 2 обґрунтовує подану заяву, прямо не передбачені ст. 117 ГПК України серед можливих підстав визнання наказу таким, що не підлягає виконанню.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що посилання відповідача 2 (які також визнав обґрунтованими суд першої інстанції) на правові висновки, що викладені в постановах Верховного Суду України від 7 листопада 2012 року у справі №6-129цс12 та від 11 вересня 2013 року у справі №6-52цс13, не можуть бути підставою для задоволення заяви ТОВ "Укрхарчопромкомплекс", оскільки у наведених правових висновках Верховного Суду України мова йде про припинення грошових зобов'язань поручителя до моменту набрання рішенням суду законної сили (коли особа ще має статус поручителя згідно умов договору, а не статус солідарного боржника на підставі вступившего в силу рішенням суду). Разом з цим, у справі № 23/054-12 рішення суду набрало законної сили, було видано наказ у встановленому законом порядку, такий наказ прийнятий до виконання органами ДВС, з вчиненням відповідних процесуальних дій державним виконавцем саме щодо боржника (а не майнового поручителя) - ТОВ "Укрхарчопромкомплекс".

Таким чином, у даному випадку, після прийняття Господарським судом Київської області рішення від 26.06.2012, зобов'язання ТОВ "Укрхарчопромкомплекс" за договором поруки перед ТОВ "УніКредит Лізинг" трансформувалось у зобов'язання щодо виконання вказаного судового рішення (яке, згідно з чинним законодавством, є обов'язковим до виконання у встановленому законом порядку) про стягнення на користь ТОВ "УніКредит Лізинг" заборгованості, і відповідачем 2 не наведено передбачених саме ст. 117 ГПК України підстав для визнання таким, що не підлягає виконанню наказу, виданого на виконання судового рішення у справі № 23/054-12 (аналогічна правова позиція викладена в постанові Вищого господарського суду України від 11.09.2014 по справі № 37/47-10).

При цьому, судом першої інстанції правомірно було відмовлено у задоволенні заяви про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню в частині солідарного стягнення з відповідачів судового збору у розмірі 27400,00 грн. та обґрунтовано зазначено про те, що підставою виникнення обв'язку відповідачів (боржників) щодо сплати судового збору є рішення Господарського суду Київської області від 26 червня 2012 року. Разом з цим, місцевий господарський суд безпідставно не врахував, що обов'язок по сплаті інших грошових коштів, визначених у спірному наказі, має аналогічну правову природу та таку ж саму підставу виникнення (а саме, чинне рішення Господарського суду Київської області від 26.06.2012, яке набрало законної сили у встановленому законом порядку).

В цій частині суд апеляційної інстанції зазначає про обґрунтованість доводів апелянта, з посиланням на приписи ст. 3 ЦК України, яка визначає, що загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність. При цьому, основною метою укладення договору поруки між позивачем та відповідачем 2 була саме необхідність додаткового забезпечення виконання грошового зобов'язання відповідача 1, зокрема, у разі неспроможності ТОВ "Аляска ЛД" виконати його самостійно.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що факт ліквідації відповідача 1 має бути врахований органами ДВС під час виконання рішення суду першої інстанції у даній справі (з вчиненням відповідних процесуальних дій, згідно приписів Закону України "Про виконавче провадження"), однак наведені обставини жодним чином не свідчать про недійсність судового наказу або неправомірність прийнятого судом рішення.

Колегія суддів окремо зауважує, що позиція, викладена у даній постанові, узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, який, зокрема, у справі «Будров проти Росії» прямо вказує, що право на звернення до суду, закріплене у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби правова система країн-учасниць Конвенції допускала, що судове рішення, яке набрало законної сили та є обов'язковим для виконання, залишалося би не чинним по відношенню до однієї зі сторін всупереч її інтересам. А тому суд апеляційної інстанції вважає, що ст. 6 Конвенції підлягає застосуванню при розгляді даної заяви.

Зазначені обставини не були враховані судом першої інстанції, що призвело до невірного застосування норм чинного законодавства та неправомірного часткового задоволення заяви ТОВ "Укрхарчопромкомплекс" про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню. Таким чином, доводи апеляційної скарги відносно порушення Господарським судом Київської області норм процесуального права при розгляді даного спору, приймаються судом апеляційної інстанції, як підстава для скасування оскаржуваної ухвали, з урахуванням мотивів, викладених у даній постанові.

Враховуючи вищевикладене, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню на підставі пункту 4 частини 1 статті 104 ГПК України, а апеляційна скарга - задоволенню.

Судові витрати за подання апеляційної скарги відшкодовуються ТОВ "УніКредит Лізинг" за рахунок ТОВ "Укрхарчопромкомплекс" в порядку ст. 49 ГПК України.

Керуючись статтями 32-34, 36, 43, 49, 99, 101-106, 117 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "УніКредит Лізинг" на ухвалу Господарського суду Київської області від 30.09.2015 у справі № 23/054-12 задовольнити.

2. Ухвалу Господарського суду Київської області від 30.09.2015 у справі № 23/054-12 скасувати.

3. У задоволенні заяви про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню Товариству з обмеженою відповідальністю "Укрхарчопромкомплекс" відмовити повністю.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрхарчопромкомплекс" (08623, Київська область, Васильківський район, смт. Калинівка, вул. Залізнична, 49-Б, код 30479810) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "УніКредит Лізинг" (04070, м. Київ, вул. П. Сагайдачного, 22/1, код 33942232) 1218 (одну тисячу двісті вісімнадцять) грн. 00 коп. судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

5. Видачу наказу доручити Господарському суду Київської області.

6. Матеріали справи № 23/054-12 повернути до Господарського суду Київської області.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий суддя О.М. Коротун

Судді В.В. Сулім

О.М. Гаврилюк