Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "26" жовтня 2015 р. Справа № 906/1356/15

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Вельмакіної Т.М.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 - довіреність №4805 від 12.12.2014;

від відповідача: не з'явився,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" (м.Київ) в особі Житомирської філії ПАТ "Укртелеком" (м.Житомир)

до Житомирської виправної колонії Управління державної пенітенціарної служби України в Житомирській області (№4) (м.Житомир)

про стягнення 15672,11 грн.

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 15672,11грн., із яких 9821,90грн. заборгованості за надані послуги, 1513,50грн. пені, 4041,25грн. інфляційних та 295,46грн. 3 % річних.

В судовому засіданні 28.09.2015 представник позивача подав лист - пояснення (заява) №281 від 28.09.2015 про збільшення розміру позовних вимог, згідно якого просить стягнути з відповідача 18126,82грн., із яких 9821,90грн. заборгованості за надані послуги, 2155,44грн. пені, 5490,76грн. інфляційних та 658,72грн. 3 % річних.

Ухвалою господарського суду Житомирської області від 28.09.2015 заяву про збільшення позовних вимог прийнято до розгляду.

При цьому, суд враховує, що згідно п. 3.10 постанови пленуму Вищого господарського суду № 18, ... у разі прийняття судом зміни (в бік збільшення або зменшення) кількісних показників, у яких виражається позовна вимога, має місце нова ціна позову, виходячи з якої й вирішується спір, - з обов'язковим зазначенням про це як у вступній, так і в описовій частині рішення.

Представник позивача збільшені позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином.

Суд також враховує, що на час проведення судового засідання 26.10.2015 від відповідача не надходило клопотань про відкладення розгляду справи, у яких би зазначалося про існування перешкод для вирішення спору в даному судовому засіданні. До того ж, встановлений ст. 69 ГПК України 2-х місячний строк вирішення спору спливає 01.11.2015 і клопотання про його продовження сторонами не подано, що унеможливлює відкладення розгляду справи.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши надані до справи документи, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

27.05.2011 між Відкритим акціонерним товариством "Укртелеком" в особі директора Житомирської філії ВАТ "Укртелеком" (оператор/позивач), правонаступником якого згідно Статуту є Публічне акціонерне товариство "Укртелеком", та Житомирською виправною колонією №4 (бізнес-абонент/відповідач) укладено договір №24-05/2779 про надання послуг бізнес-мережі (далі - Договір; а.с. 8-9) та додаткову угоду №1 від 27.05.2011 (а.с. 10) і додаток №2.1 до договору (а.с. 11).

Згідно п. 1.1. Договору, в порядку та на умовах, визначених цим договором та чинним законодавством України, оператор надає бізнес-абоненту телекомунікаційні послуги бізнес-мережі (надалі - послуги), а бізнес-абонент отримує зазначені послуги та сплачує їх вартість.

Відповідно до п. 2.2. Договору, перелік та опис послуг, спеціальні умови організації, технічні характеристики та порядок надання послуг бізнес-абоненту визначається в окремих додаткових угодах до цього Договору, що підписуються сторонами по кожному з видів замовлених послуг.

Не пізніше 10 (десятого) числа місяця, що настає за розрахунковим, оператор виставляє бізнес-абоненту рахунок для оплати вартості наданих послуг. Розрахунковим місяцем вважається календарний місяць року, у межах якого надавалися послуги (п. 4.3. Договору).

Позивач вказує, що за період з червня 2012 по вересень 2014 у відповідача утворилась заборгованість в розмірі 9821,90грн.

За неналежне виконання зобов'язань за Договором, згідно заяви про збільшення розміру позовних вимог, на підставі п.п. 5.1., 5.2 Договору, позивачем нараховано до стягнення з відповідача 2155,44грн. пені, а також 5490,76грн. інфляційних та 658,72грн. 3 % річних, згідно ст. 625 ЦК України.

Відповідач, заперечуючи проти позову з підстав, викладених у письмових запереченнях (а.с. 66-68), вказує, що позивач не надсилав відповідачу претензій та листів, як це передбачено п. 7.1. Договору. Зазначає, що відповідач не отримував наданих позивачем до матеріалів справи попереджень від 31.05.2013, від 30.06.2013, від 31.07.2013. Зауважує, що не дивлячись на неодноразові попередження про припинення надання послуг, позивач не скористався наданим п. 4.6. Договору правом та не припинив надання послуг. Також відповідач вважає, що згідно акту звірки розрахунків можна зробити висновок, що Державне підприємство "Житомирської виправної колонії (№4)" також користувалося наданими послугами за рахунок Житомирської виправної колонії (№4) та без відома колонії, але договірних відносин між ПАТ "Укртелеком" та ДП "ЖВК (№4)" не виникало.

Також відповідачем подано заяву про розстрочку виконання рішення суду (а.с. 55).

Оцінивши в сукупності матеріали справи, проаналізувавши вимоги чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, врахувавши пояснення представників сторін, господарський суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог, враховуючи наступне.

Згідно зі ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до ст.11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти.

За ст.ст. 6, 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Як вбачається з матеріалів справи, позовні вимоги ґрунтуються на укладеному між сторонами договорі про надання послуг бізнес-мережі №24-05/2779 від 27.05.2011 (а.с. 8-9).

Нормами ч. 1 ст. 901 ЦК України визначено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Так, наявними в матеріалах справи рахунками підтверджується факт надання позивачем відповідачу послуг за період з червня 2012 по вересень 2014 в розмірі 9821,90грн. (а.с. 17-43).

За змістом положень ст. 193 ГК України, субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Так, у п. 3.2.3. Договору визначено зобов'язання бізнес-абонента проводити оплату послуг в порядку та терміни, визначені Договором.

Умовами п. 4.4.1. Договору визначено, що в разі кредитної системи оплати: бізнес - абонент повинен оплатити рахунок за послуги не пізніше останнього числа місяця, наступного за розрахунковим, шляхом перерахування належної до сплати суми на розрахунковий рахунок оператора. Оплата послуг проводиться у національній валюті України.

Згідно п. 4.5.1. Договору в разі авансової системи оплати: бізнес-абонент для одержання послуг проводить щомісячно, до 20 числа поточного місяця, попередню оплату їх вартості в розмірі не менше суми послуг, наданих у попередньому розрахунковому періоді з подальшим перерахунком (до 10 числа місяця, що настає після розрахункового періоду) виходячи з фактично наданих послуг. Залишок авансу переноситься на наступний розрахунковий період.

Однак, відповідач договірні зобов'язання не виконав, у зв'язку з чим у останнього утворилась заборгованість за надані послуги в розмірі 9821,90грн.

Розглядаючи доводи відповідача про користування послугами Державним підприємством "Житомирської виправної колонії (№4)" за рахунок та без відома Житомирської виправної колонії (№4), господарський суд враховує, що будь яких доказів такого користування матеріали справи не містять.

До того ж, у п. 3.2.7. Договору передбачено зобов'язання бізнес-абонента без погодження з оператором не передавати послуги в користування іншим юридичним чи фізичним особам та не використовувати їх для надання третім особам будь-яких послуг телефонного зв'язку, передавання даних, ІР-телефонії, Інтернет тощо. Тобто відповідальність за надання позивачем можливості іншим юридичним чи фізичним особам користуватися послугами без згоди оператора покладається на відповідача та не звільняє останнього від проведення розрахунків за Договором.

Отже, вимога про стягнення 9821,90грн. обґрунтована та підлягає задоволенню.

Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Як передбачено ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Згідно п. 5.2. Договору у разі затримки оплати за надані послуги бізнес-абонентам нараховується пеня з 1 числа місяця другого за розрахунковим. Пеня нараховується на суму заборгованості у розмірі облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, за кожну добу затримки оплати.

Нормами ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Перевіривши поданий позивачем розрахунок пені, за період з 01.09.2014 по 31.08.2015 (а.с. 83) в розмірі 2155,44грн., суд дійшов висновку про обґрунтованість вимоги щодо її стягнення у розмірі 48,96грн., виходячи із суми заборгованості, визначеної з урахуванням приписів ч. 6 ст.232 ГК України та умов п. 5.2 Договору стосовно початку періоду нарахування пені. У задоволенні вимог про стягнення 2106,48грн. пені суд відмовляє.

У відповідності до приписів ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунок 3 % (а.с. 81), нарахованих в сумі 658,72грн. за період з 01.06.2012 по 01.08.2015, судом встановлено, що розрахунок здійснено позивачем обґрунтовано та вірно, тому вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Перевіривши розрахунок інфляційних, суд встановив, що їх нарахування за період з травня 2012 по серпень 2015 в розмірі 5490,76грн. є правомірним, а вимога про їх стягнення - такою, що підлягає задоволенню.

Розглядаючи клопотання відповідача про розстрочку виконання рішення суду, господарський суд враховує наступне.

У відповідності до п. 1 ст. 121 ГПК України, при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, за поданням прокурора чи його заступника або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора чи його заступника і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Тобто, відстрочка або розстрочка виконання рішення, ухвали, постанови, зміна способу та порядку їх виконання допускаються у виняткових випадках і залежно від обставин справи. ГПК України не визначає переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнюють його виконання, тому суд оцінює докази, які підтверджують зазначені обставини, за правилами ст. 43 ГПК України.

Згідно п. 7.2. Постановою Пленуму Вищого Господарського суду України №9 від 17.10.2012 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України", підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Таким чином, у будь-якому випадку, розстрочення виконання судового рішення у судовому порядку пов'язано з об'єктивними, непереборними, тобто, виключними обставинами, що ускладнюють вчасне виконання судового рішення.

Так, обґрунтовуючи заяву про розстрочку виконання рішення, заявник вказує, що Житомирська виправна колонія (№4) внесена до Реєстру неприбуткових установ та організацій та не має необхідної суми для погашення боргу, у зв'язку з чим просить реструктуризувати заборгованість на два роки.

Оцінивши в сукупності обставини, на яких ґрунтується заява відповідача про розстрочку виконання рішення, проаналізувавши її обґрунтованість наданими до справи документами, враховуючи приписи Постанови Пленуму Вищого Господарського суду України № 9 від 17.10.2012 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України", порівнявши ступінь впливу негативних наслідків вказаних обставин на інтереси обох сторін, суд дійшов висновку, що наведені боржником факти, є тими виключними обставинами, наявність яких, згідно ст. 121 ГПК України, є підставою для розстрочення виконання судового рішення.

Враховуючи інтереси обох сторін, суд задовольняє заяву про розстрочку виконання рішення частково та вважає за доцільне розстрочити виконання судового рішення у даній справі, враховуючи дату його прийняття, строком на 6 місяців.

Згідно ст. 32 ГПК, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність або відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги та заперечення сторін.

Відповідач доказів на спростування позовних вимог суду не надав. При цьому позивач довів суду обґрунтованість заявлених позовних вимог належними та допустимими доказами.

Отже, позов підлягає частковому задоволенню на суму 16020,34грн., з яких 9821,90грн. боргу; 48,96грн. пені; 658,72грн. 3 % річних; 5490,76грн. інфляційних.

У стягненні 2106,48 грн. пені суд відмовляє.

Судові витрати покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 32-34, 49, 82-85, 121 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Житомирської виправної колонії Управління державної пенітенціарної служби України в Житомирській області (№4) (10001, Житомирська обл., м.Житомир, вул. Ватутіна, буд. 172, ід. код 08563323)

на користь Публічного акціонерного товариства Укртелеком (01601, м. Київ, Шевченківський р-н, бульвар Тараса Шевченка, буд. 18, ід. код 21560766) в особі Житомирської філії ПАТ Укртелеком (10014, Житомирська обл., м. Житомир, Богунський р-н, вул. Київська, будинок 20, ід. код 01184114):

- 9821,90грн. боргу;

- 48,96грн. пені;

- 658,72грн. річних;

- 5490,76грн. інфляційних.

3. Розстрочити виконання рішення господарського суду Житомирської області в частині сплати 16020,34грн. заборгованості, згідно наступного графіку:

- до 30.11.2015 - 2670,06 грн.;

- до 31.12.2015 - 2670,06 грн.;

- до 31.01.2016 - 2670,06 грн.;

- до 29.02.2016 - 2670,06 грн.;

- до 31.03.2016 - 2670,05 грн.;

- до 30.04.2015 - 2670,05 грн.

4. Стягнути з Житомирської виправної колонії Управління державної пенітенціарної служби України в Житомирській області (№4) (10001, Житомирська обл., м.Житомир, вул. Ватутіна, буд. 172, ід. код 08563323)

на користь Публічного акціонерного товариства Укртелеком (01601, м. Київ, Шевченківський р-н, бульвар Тараса Шевченка, буд. 18, ід. код 21560766) в особі Житомирської філії ПАТ Укртелеком (10014, Житомирська обл., м. Житомир, Богунський р-н, вул. Київська, будинок 20, ід. код 01184114):

- 1614,69грн. судового збору.

5. У стягненні 2106,48грн. пені відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 02.11.15

Суддя Вельмакіна Т.М.

Друк:

1 - до справи;

2 - відповідачу (рек. з пов.)