ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

28.10.2015 Справа № 907/802/15

За позовом приватного акціонерного товариства „Київстар, м. Київ

до відповідача фізичної особи підприємця ОСОБА_1, с. Біла Церква Рахівського району

про стягнення суми 27142,43грн., в тому числі 14583,57грн. основного боргу по оплаті за надані телекомунікаційні послуги, 11038,80грн. інфляційних втрат, 986,48грн. три відсотки річних та 533,58грн. пені за несвоєчасний розрахунок

Суддя О.Ф. Ремецькі

Представники сторін:

від позивача ОСОБА_2 представник за довіреністю №66 від 29.01.2015р.

від відповідача ОСОБА_1 підприємець та ОСОБА_3 адвокат

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 03.09.2015р. судом в порядку вимог ст. 77 Господарського процесуального кодексу України відкладено розгляд справи на 30.09.2015р.

В зв'язку із перебуванням головуючого судді на лікарняному, справу згідно автоматизованої системи документообігу розподілено судді О.Ф. Ремецькі.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 01.10.2015р. прийнято до провадження справу №907/802/15 та призначено справу до розгляду на 13.10.2015р.

Ухвалою суду від 13.10.2015р. розгляд справи було відкладено на 28.10.2015р.

Представник позивача просить заявлені позовні вимоги задовольнити в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, посилаючись на їх обґрунтованість наявними у справі матеріалами. Зазначає, що між Позивачем та Відповідачем було укладено Угоду про надання телекомунікаційних послуг. У відповідності до вимог вказаної Угоди, Позивач зобов'язувався надавати Відповідачу послуги стільникового мобільного зв'язку, а Відповідач користуватися вищенаведеними послугами та своєчасно оплачувати їх вартість. Аналогічні за змістом норми, що регулюють правовідносини операторів зв'язку та споживачів з приводу надання телекомунікаційних послуг, зокрема порядок їх надання, вартість і строки оплати встановлені нормами Закону України «Про телекомунікації», Правилами надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 09 серпня 2005 р. №720 (в редакції на момент укладення Угоди), Правилами надання та отримання телекомунікаційних послуг, затвердженими Постановою Кабінету міністрів України від 11 квітня 2012 року №295 та Умовами надання телекомунікаційних послуг в компанії «Київстар». Пунктом п.3.1.1 Угоди передбачено, що абонент має право користуватися замовленими послугами як в мережі оператора в Україні, так і в мережах інших операторів, з якими останнім укладені відповідні угоди щодо роумінгу та які мають технічну можливість надавати такі послуги. У відповідності до п.1 Угоди роумінг послуга, яка надає можливість користуватися стільниковим мобільним зв'язком в

мережах інших операторів, з якими оператором підписано відповідні угоди. Згідно ст.74 Закону України „Про телекомунікації взаємодія операторів телекомунікацій України з операторами телекомунікацій інших держав здійснюється на підставі договорів операторів телекомунікацій України з операторами

телекомунікацій інших країн. Стверджує, що 16 лютого 2013 року, використання абонентського номера НОМЕР_1 відбувалося за межами України, відповідно, можливість абонента отримувати послуги зв'язку забезпечувалася роумінг - партнером Позивача - оператором Теlefonica Moviles Espana S.A.., із яким Позивачем укладено міжнародний договір про надання GSM та GPRS роумінгу. У відповідності до наданих іноземним оператором даних обліку, перебуваючи в його мережі

(Теlefonica Moviles Espana S.A..), Відповідачем було замовлено послуги з передачі даних GPRS Internet в об'ємі 140166143 байт, що підтверджується деталізацією по абонентському номеру НОМЕР_1. Загалом, доступ до мережі Інтернет із використанням технології GPRS у роумінгу становить - 11425грн. без ПДВ. З урахуванням ПДВ (20%) + збір до Пенсійного фонду = 14566,87грн. Отже, враховуючи, що станом на 16 лютого 2013 року у Відповідача виникла заборгованість за замовлені та отримані телекомунікаційні послуги в роумінгу, Позивач керуючись положеннями пункту 3.3.1 Угоди, призупинив надання послуг стільникового мобільного зв'язку. Відповідач всупереч вимогам п. 3.2.1 Угоди не здійснив погашення заборгованості за замовленні та отриманні телекомунікаційні послуги у 5 денний строк з моменту призупинення надання йому послуг, тим самим порушивши виконання взятих на себе зобов'язань.

Відповідач проти задоволення позову заперечує, посилаючись на п. 3.2.1. договору про надання послуг стільникового зв'язку від 21.03.2011 №17/2011, за яким у випадку вичерпання авансового платежу нижче мінімального рівня щодо наданих послуг стільникового мобільного зв'язку, позивач призупиняє надання послуг до моменту внесення абонентом наступного авансового платежу, і зазначає, що ним не замовлялися послуги на умовах кредиту (післяплати), і відповідно всі послуги які надано в борг є незамовленими. Крім того, відповідач посилається на ст. 32 Закону України "Про телекомунікації", якою споживачу надано право на відмову від оплати телекомунікаційної послуги, яку він не замовляв, та заявляє, що правомірно відмовився сплачувати послугу, яка ним не замовлялась. Відповідач також стверджує, що в матеріали справи не надані докази, які б підтверджували обсяг наданих послуг та вважає доводи позивача необґрунтованими.

Відповідно до вимог ст. 81-1 Господарського процесуального кодексу України в судових засіданнях складені протоколи, які долучено до матеріалів справи.

У судовому засіданні 28.10.2015р. судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши повноважних представників позивача та відповідача, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та їх заперечення, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

21.03.2011 року між закритим акціонерним товариством "Київ стар Дж.Ес.Ем.", правонаступником якого є Приватне акціонерне товариство „Київстар (оператор) та фізичною особою підприємцем ОСОБА_1, с. Біла Церква Рахівського району (абонент) було укладено угоду №17/2011 про надання послуг стільникового мобільного звязку стандартів GSM-900 та GSM-1800 (надалі по тексту - Угода), за умовами якої оператор надає абоненту послуги мобільного зв'язку (надалі - послуги зв'язку), а абонент користується вищенаведеними послугами зв'язку та своєчасно сплачує оператору їх вартість на умовах, викладених в Угоді.

Відповідно до пункту 3.1.1. Угод абонент має право користуватись замовленими послугами в мережі оператора в України, а також в мережах інших операторів, з якими оператором укладені відповідні угоди щодо роумінгу та які мають технічну можливість надати такі послуги.

Відповідно до пункту 3.2.1. Угод абонент зобов'язується своєчасно оплачувати послуги стільникового мобільного зв'язку оператора згідно з діючими тарифами, підтримувати авансовий платіж на рівні не нижче мінімального та сплачувати абонентську плату. Абонентська плата сплачується абонентом і в тому випадку, коли надання йому послуг призупинено за несплату наданих оператором послуг стільникового мобільного зв'язку. У випадку виникнення заборгованості абонента щодо наданих оператором послуг стільникового мобільного зв'язку, абонент зобов'язаний ліквідувати таку заборгованість протягом 5 днів з моменту, який настав раніше: а) отримання від оператора відповідного повідомлення б) припинення надання послуг стільникового мобільного зв'язку внаслідок вичерпання авансового платежу нижче мінімального рівня.

Відповідно до пункту 3.3.1. Угод оператор має право призупинити надання послуг стільникового мобільного зв'язку, якщо абонент своєчасно не сплатив місячну абонентську плату або якщо авансовий платіж на особовому рахунку абонента вичерпано нижче мінімального рівня. Вищевказане стосується всіх телефонних номерів абонента, включених до його особового рахунку.

У відповідності до пункту 3.4.1. Угод оператор надає абоненту SIM-картку, вказаний в заяві телефонний номер в мережі оператора і послуги зв'язку після здійснення абонентом дій, передбачених пунктом 4.1 Угод.

Згідно з пунктом 4.1. Угод при підключенні до мережі оператора абонент здійснює оплату замовлених послуг та початкові платежі згідно діючому тарифному плану.

Пунктами 6.1. Угод визначено, що вони набувають сили після підписання уповноваженими представниками сторін з моменту реєстрації у Центрі обслуговування абонентів. Угоди укладаються на невизначений термін У разі наміру однієї із сторін припинити для себе дію цієї угоди ця сторона зобов'язана письмово попередити іншу сторону за 5-ть днів до моменту припинення.

Також, одночасно сторони погодили та підписали Замовлення б/н до Угоди відповідно до яких сторони погодили базові послуги.

Для отримання визначених сторонами послуг на підставі зазначеного замовлення оператором абоненту були надані персональні SIM-картки та виділені номери для доступу до мережі оператора, що відповідає умовам пункту 3.4.1 Угод.

За твердженням позивача, ним його зобов'язання за Угодою виконувалися належним чином та в повному обсязі, в той час як відповідачем допущені порушення його грошових зобов'язань. Так, загальна сума заборгованості позивача перед відповідачем за надані послуги мобільного стільникового зв'язку за лютий 2013 року по особовому рахунку № 4341457 становить 14583,57 грн.

Для оплати наданих послуг позивачем було виставлено відповідачу відповідний рахунок фактуру №25-3892737 від 28.02.2013р., належним чином засвідчена копія якого містяться в матеріалах справи.

Зважаючи на вищенаведене, позивач просить суд стягнути відповідача 14583,57грн. заборгованості, 986,48 грн. три проценти річних та 11038,80 грн. інфляційних нарахувань, нарахованих за період з 01.03.2013 року по 01.06.2015 року.

Відповідач у своєму відзиві на позов та письмових поясненнях по справі заперечив проти задоволення позову, зокрема, з тих підстав, що ФОП ОСОБА_1 не замовляв послуги роумінгу, а позивачем не надано доказів на підтвердження факту надання відповідачеві послуги роумінгу, в тому числі не було надано підтвердження від роумінг - партнера, в мережі якого за даними позивача використовувались послуги роумінгу, про оплату таких послуг.

Окрім того, в обґрунтування своїх заперечень відповідач зазначає про те, що згідно умов Угоди, позивач зобов'язаний був відключити Абонента від послуг зв'язку за відсутності коштів та вичерпанні авансового платежу нижче мінімального рівня.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

Угода від 21.03.2011 року №17/2011 є договором про надання послуг, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 63 Цивільного кодексу України.

Вказані договори є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов'язань, а саме майново-господарських зобов'язань згідно статтями 173, 174, 175 Господарського кодексу України, статтями 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно статті 629 Цивільного кодексу України є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до положень статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до положень статі 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до статті 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Як встановлено судом, на виконання умов угод (договорів) позивач надав, а відповідач прийняв послуги з мобільного стільникового зв'язку по особовому рахунку № 4341457 на загальну суму становить 14583,57 грн.

Позивачем умови Угоди № 17/2011 про надання послуг мобільного зв'язку від 21.03.2011 року виконані в повному обсязі, що підтверджується рахунком - фактурою (належним чином засвідчена копія міститься в матеріалах справи), у відповідності до вимог чинного законодавства та умов угоди, відповідачем, в свою чергу, жодних претензій щодо невідповідності надання послуг з мобільного стільникового зв'язку умовам угод не заявлялось

Відповідно до статті 63 Закону України "Про телекомунікації", телекомунікаційні послуги надаються відповідно до законодавства. Умови надання телекомунікаційних послуг: укладення договору між оператором, провайдером телекомунікацій і споживачем телекомунікаційних послуг відповідно до основних вимог до договору про надання телекомунікаційних послуг, установлених НКРЗ; оплата замовленої споживачем телекомунікаційної послуги.

В силу приписів частини 5 статті 33 Закону України "Про телекомунікації", споживачі телекомунікаційних послуг зобов'язані дотримуватися Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, що затверджує Кабінет Міністрів України, зокрема: виконувати умови договору про надання телекомунікаційних послуг у разі його укладення, у тому числі своєчасно оплачувати отримані ними телекомунікаційні послуги.

У відповідності до статті 68 Закону України "Про телекомунікації", розрахунки за телекомунікаційні послуги здійснюються на умовах договору про надання телекомунікаційних послуг між оператором, провайдером телекомунікацій та споживачем або без договору за готівкову оплату чи за допомогою карток тощо в разі одержання споживачем замовленої за передоплатою (авансованої) послуги за тарифами, затвердженими згідно із законодавством.

Як визначено пунктом 72 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, що затверджені Постановою Кабінету Міністрів України № 295 від 11.04.2012 року, розрахунки за отримані послуги на умовах наступної оплати здійснюються шляхом надсилання на адресу абонента рахунків або в інший спосіб відповідно до законодавства та договору. У разі здійснення розрахунків за отримані послуги на умовах наступної оплати абонент оплачує послуги після закінчення розрахункового періоду. Плата вноситься після отримання ним рахунка, але не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим періодом, якщо інше не встановлено договором відповідно до законодавства.

З огляду на те, що Угодою не передбачено строку здійснення розрахунків між сторонами за надані послуги, суд дійшов висновку, що відповідач мав їх оплатити за загальними правилами сплати за телекомунікаційні послуги не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим періодом.

З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку про наявність передбачених чинним законодавством правових підстав для стягнення з відповідача вартості наданих позивачем телекомунікаційних послуг в розмірі 14583,57 грн.

Позивачем також заявлені вимоги про стягнення з відповідача пені в сумі 533,58грн. за період з 01.03.2013р. по 01.09.2013р., які підлягають задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до п. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання, настають наслідки, передбачені договором або законом.

Дії відповідача є порушенням грошових зобов'язань, тому є підстави для застосування встановленої законодавством відповідальності.

Відповідно до ч.1 статті 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ст.549 ЦК України).

Статтею 36 ЗУ «Про телекомунікації» встановлено, що споживачі телекомунікаційних послуг несуть відповідальність за порушення норм цього Закону, Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг відповідно до закону. У разі затримки плати за надані оператором, провайдером телекомунікаційні послуги споживачі сплачують пеню, яка обчислюється від вартості неоплачених послуг у розмірі облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який нараховується пеня.

У п. 5.2 договору визначено, що у разі затримки оплати наданих Оператором послуг стільникового звязку Абонент сплачує Оператору неустойку, яка обчислюється від вартості неоплачених послуг у розмірі облікової ставки НБУ, що діяла за період, за який нараховується неустойка.

Також, позивач просить суд стягнути з відповідача 986,48 грн. три проценти річних та 11038,80 грн. інфляційних нарахувань, нарахованих за період з 01.03.2013 року по 01.06.2015 року.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з пунктом 4.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" сплата трьох процентів від простроченої суми (якщо інший розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним утримуваними коштами, належними до сплати кредиторові.

Приймаючи до уваги приписи Цивільного кодексу України щодо наявності у позивача права вимагати від відповідача сплати останнім 3% річних за порушення грошового зобов'язання від простроченої суми, перевіривши здійснений позивачем розрахунок, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог щодо стягнення з відповідача 3% річних на загальну суму 986,48 грн.

Згідно з пунктом 4.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" сплата трьох процентів від простроченої суми (якщо інший розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним утримуваними коштами, належними до сплати кредиторові.

Згідно з Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" індекс споживчих цін (індекс інфляції) обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. На даний час індекс інфляції розраховується Державною службою статистики України і щомісячно публікується, зокрема, в газеті "Урядовий кур'єр". Отже, повідомлені друкованими засобами масової інформації з посиланням на зазначений державний орган відповідні показники згідно з статтями 17, 18 Закону України "Про інформацію" є офіційними і можуть використовуватися господарським судом і учасниками судового процесу для визначення суми боргу.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Дії відповідача є порушенням умов договору, що є підставою для захисту майнових прав та інтересів позивача відповідно до норм статті 625 Цивільного кодексу України.

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок інфляційних втрат, суд вважає, що позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Київстар" про стягнення з ФОП ОСОБА_1 інфляційних нарахувань на загальну суму 11038,80 грн. є обґрунтованими.

Згідно зі статтею 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (стаття 34 Господарського процесуального кодексу України).

Зважаючи на вищенаведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Київстар" є обґрунтованими, підтверджені належними доказами, а тому є такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України витрати з судового збору покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 32-34, 43, 44, 49, 82 85 Господарського процесуального кодексу України,

СУД ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з фізичної особи підприємця ОСОБА_1 (90614, с. Біла Церква, вул. Прикордонна, буд. 3 Рахівського району, ідент. код НОМЕР_2) на користь приватного акціонерного товариства „Київстар (03110, м. Київ, Червонозоряний просп., буд. 51, ) суму 27142,43грн., в тому числі 14583,57грн. основного боргу по оплаті за надані телекомунікаційні послуги, 11038,80грн. інфляційних втрат, 986,48грн. три відсотки річних та 533,58грн. пені за несвоєчасний розрахунок, а також суму 1827грн. у відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя О.Ф. Ремецькі