ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" жовтня 2015 р.Справа № 922/4698/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Погорелової О.В

при секретарі судового засідання Шевляковій К.М.

розглянувши справу

за позовом Первомайського міськрайонного центру зайнятості , м. Первомайський 3-я особа , яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Державна фінансова інспекція в Харківській області в особі Лозівської міжрайонної державної фінансової інспекції в Харківській області, м. Лозова
до Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_2 ХХІ", м. Харків
про стягнення 5691,16 грн.
за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1

відповідача - не з'явився

третя особа - ОСОБА_2

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2015 року до господарського суду Харківської області з позовом до ТОВ "ОСОБА_2 ХХІ" (далі - відповідач) звернувся Первомайський МРЦЗ (далі - позивач). У позові останній просив суд стягнути з відповідача 5691,16 грн. Позов обґрунтований тим, що під час виконання договору №4/11 від 21.12.2011 року, укладеного між сторонами, було завищено вартість виконаних робіт, що призвело до незаконного перерахування позивачем вказаних коштів відповідачу.

Ухвалою суду від 21.08.2015 року було порушено провадження у справі та її розгляд був призначений на 23.09.2015 року об 11:00 год.

Ухвалою суду від 23.09.2015 року до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача було залучено Державну фінансову інспекцію в Харківській області в особі Лозівської міжрайонної державної фінансової інспекції в Харківській області та розгляд справи був відкладений до 12.10.2015 року до 11:00 год.

12.10.2015 року ухвалою суду розгляд справи був відкладений до 21.10.2015 року до 10:15 год.

Відповідач правом на участь представника у судовому засіданні не скористався, причину неявки не повідомив, витребуваних судом документів не надав. Про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить відмітка про направлення ухвали про призначення справи до розгляду за адресою, вказаною у позовній заяві. Проте ухвала суду повернута без вручення адресатові з позначкою поштового відділення "за закінченням терміну зберігання".

Як розяснив Вищий господарський суд України у Постанові Пленуму № 18 від 26 грудня 2011 року (з подальшими змінами та доповненнями) "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи, у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК. За змістом цих норм, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Судом перевірено адресу відповідача та згідно з витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, місцезнаходження відповідача 61145, АДРЕСА_1, та саме на цю адресу судом надсилались процесуальні документи, а позивачем позовну заяву.

Згідно з частиною другою статті 4-3 ГПК України та статтею 33 ГПК України сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. При цьому, суд має створити належні умови всім учасникам судового процесу для виконання ними вказаного обовязку по доведенню своєї правової позиції. Матеріали справи свідчать про те, що судом було створено всім учасникам судового процесу належні умови для доведення останніми своїх правових позицій, надання ними доказів, які, на їх думку, є достатніми для обґрунтування своїх вимог та заперечень та надано достатньо часу для підготовки до судового засідання тощо. Окрім того, судом було вжито всіх заходів, в межах визначених чинним законодавством повноважень, щодо всебічного, повного та обєктивного дослідження всіх обставин справи.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору. На думку суду, обставини справи свідчать про наявність у ній матеріалів достатніх для розгляду справи по суті та ухвалення законного і обґрунтованого рішення.

Присутній в судовому засіданні представник позивача підтримав позов та просив суд його задовольнити.

Присутній в судовому засіданні представник третьої особи вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, з підстав, викладений у письмових поясненнях по справі, наданих до суду 23.09.2015 року, досліджених судом та долучених до матеріалів справи.

Зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, вислухавши представника позивача, всебічно і повно дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову у позові, виходячи з наступного.

Як встановлено судом, для проведення робіт з виготовлення технічного висновку про стан існуючих будівельних конструкцій покрівлі нежитлової будівлі центру зайнятості Первомайський міськрайонний центр зайнятості в особі директора ОСОБА_3 (замовник) уклав з ТОВ ОСОБА_2 XXI в особі директора ОСОБА_4 (виконавець) договір від 21.12.2011 року №4/11.

Відповідно до п. 3.1 договору, вартість робіт визначається згідно Кошторису (Додаток №1 до договору) та складає 10370,00 гривень.

На виконання вказаного договору ТОВ ОСОБА_2 XXI розроблено Заключение о техническом состоянии строительньїх конструкций и возможности капитального ремонта покрьітия нежилого здания по адресу Харьковская область, г. Первомайский, улица Харьковская, 66.

Розрахунки за виконані роботи між Первомайським міськрайонним центром зайнятості та ТОВ ОСОБА_2 XXI проводились на підставі акту здачі-приймання робіт (надання послуг) №ОУ-0000005 від 22.12.2011 року на суму 10370,00 гривень.

Акт здачі-приймання робіт (надання послуг) №ОУ-0000005 від 22.12.2011 року підписаний від замовника директором Первомайського міськрайонного центру зайнятості ОСОБА_3, від виконавця директором ТОВ ОСОБА_2 XXI ОСОБА_4

Станом на 01.01.2015 року, згідно бухгалтерського обліку, Первомайським міськрайонним центром зайнятості проведено оплату за даним договором в повному обсязі на суму 10370,00 гривень. Заборгованість відсутня.

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором підряду, який за своїм змістом відповідає положенням ст. 837 ЦК України про те, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Спір між сторонами виник з причини того, що за результатами проведеної Лозівською міжрайонною державної фінансовою інспекцією в Харківській області ревізії позивача з використання коштів за період з 01.10.2011 року по 01.01.2015 року було встановлено, що вартість робіт за спірним договором необґрунтовано завищена на 5691,16 гривень, що є порушенням п.2.1 ДБН Д. 1.1-7-2000.

Позивач заявив вимогу про стягнення з відповідача коштів у розмірі 5691,16 грн., при цьому норму чинного законодавства, що регулює відносини сторін по предмету господарського договору, для стягнення цих коштів позивач не вказав. Натомість, з мотивів не зрозумілих суду, послався на ст. 255 ГК України, відповідно до якої збитки, заподіяні зловживанням монопольним становищем, антиконкурентними узгодженими діями, дискримінацією суб'єктів господарювання органами державної влади, органами місцевого самоврядування, а також збитки, заподіяні внаслідок вчинення дій, визначених цим Кодексом як недобросовісна конкуренція, підлягають відшкодуванню за позовами заінтересованих осіб упорядку, встановленому законом. Така правова позиція позивача не може бути прийнята судом до уваги, виходячи з наступного.

За приписами ст. ст. 525, 526 ЦК України, ст. 193 ГК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу. інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до приписів статей 837, 843, 845 ЦК України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. У договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення. Якщо фактичні витрати підрядника виявилися меншими від тих, які передбачалися при визначенні ціни (кошторису), підрядник має право на оплату роботи за ціною, встановленою договором підряду, якщо замовник не доведе, що отримане підрядником заощадження зумовило погіршення якості роботи.

Статтею 632 ЦК України встановлено, що ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.

Із обставин справи вбачається, що у даному випадку правовідносини між позивачем та відповідачем виникли на підставі договору підряду, в якому сторони вільно на власний розсуд визначили об'єм робіт, що підлягають виконанню, та їх вартість, оскільки відповідно до наведених вимог законодавства ці умови є обов'язковими для сторін, тому вони були ними виконані.

Суд констатує, що норми ЦК України про підряд не знають такого виду порушення з боку підрядника (за яке настає його відповідальність перед замовником), як "завищення вартості виконаних робіт", як визначає їх фінансова інспекція по акту ревізії та позивач у своєму позові. Більш того, всі заощаджені кошти підрядник має право залишити собі, якщо заощадження не вплинули на якість виконаних робіт (ст. 845 ЦК України). Будь-які виявлені порушення бюджетної та цінової дисципліни у замовника не є підставою для майнової відповідальності підрядника, оскільки таке не передбачено нормами ЦК України про підряд.

Суд зазначає, що зобов'язання за спірним Договором сторонами виконані повністю, приймання-передачу робіт оформлено без будь-яких зауважень і претензій відповідними актами, підписаними сторонами.

При цьому, суд звертає увагу на те, що з матеріалів справи не вбачається, що спірний Договір підряду в частині визначення ціни було визнано в установленому порядку недійсними повністю або частково з підстав її завищення, чи до них були внесені відповідні зміни.

Враховуючи вищенаведені положення законодавства, суд вважає, що виявлені Інспекцією порушення не можуть змінювати, припиняти частково або повністю договірні правовідносини сторін, зобов'язання, визначені Договором та підтверджені відповідними актами виконаних робіт.

Відтак, оскільки між сторонами у справі було укладено Договір підряду, а кошти, які позивач просить стягнути з відповідача отримано останнім як оплату виконаних за Договором робіт, то такі кошти набуто за наявності правової підстави - Договору і вони не можуть вважатися зайво отриманими коштами за виконаними роботами.

При цьому суд зазначає, що за умови існування між сторонами договірних правовідносин, посилання в обґрунтування позову про стягнення зайво сплачених коштів на висновки перевірки фінансової інспекції є необґрунтованим, оскільки виявлені контролюючим органом порушення не впливають на умови укладеного між сторонами договору і не можуть їх змінювати.

Водночас, суд вважає за необхідне зазначити, що виявлені за результатами планової ревізії фінансово-господарської діяльності позивача, порушення можуть бути підставою для притягнення до відповідальності відповідних посадових осіб у встановленому чинним законодавством порядку.

Аналогічну правову позицію висловлено Верховним Судом України у своїй постанові від 02.07.2012 р. у справі № 5006/18/13/2012.

Крім цього, суд вважає за необхідне зазначити про наступне.

Згідно зі ст. 224 ГК України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Статтею 22 ЦК України також унормовано, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідальність у вигляді відшкодування збитків та інших способів відшкодування майнової шкоди, у тому числі стягнення збитків, заявлених позивачем, настає за наявності таких умов як неправомірна поведінка особи, негативний результат такої поведінки (факт і розмір завданих збитків), причинний зв'язок між неправомірною поведінкою та негативним наслідком.

При цьому, стягнення збитків за порушення договірних зобов'язань здійснюється в порядку ст. 623 ЦК України, при застосуванні норм якої враховується і те, що згідно норм ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно з положеннями частини 1 ст. 614 Цивільного кодексу України передбачено, що майнову відповідальність несе особа, яка порушила зобов'язання, лише за наявності її вини (умислу або необережності), крім випадків, встановлених договором або законом. У відповідності з вимогами п.4 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, у вигляді відшкодування збитків.

Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки; наявність збитків; причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками; вини.

Тобто, для застосування відповідальності у вигляді стягнення збитків, позивач повинен довести наявність у нього збитків, протиправних винних дій відповідача у вигляді неналежного виконання договірних зобов'язань, та причинного зв'язку між збитками позивача та діями відповідача. Відсутність хоча б одного з вищевказаних елементів, які утворюють склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за невиконання або неналежне виконання ним взятих на себе зобов'язань.

У даному випадку, суд дійшов висновку, що в діях відповідача відсутня протиправність поведінки, оскільки він цілком правомірно отримав договірну ціну за виконані підрядні роботи, які до того ж прийняті позивачем. Якщо позивач вважав вартість робіт завищеною, він мав право не підписувати договір, кошторис та акти виконаних робіт, але не має права вимагати повернення частини сплаченої ціни за виконані роботи.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по оплаті судового збору покладаються на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст. ст. 1, 4, 12, 22, 33, 43, 44-49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного господарського суду через господарський суд Харківської області протягом десяти днів з дня підписання повного рішення, відповідно до статті 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 23.10.2015 р.

Суддя ОСОБА_5