ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2015 року Справа № 915/2228/14
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Карабаня В.Я. - головуючого,
Ємельянова А.С.,
Ковтонюк Л.В.,
розглянувши матеріали касаційної

скаргиприватного акціонерного товариства "Південбудтранс"
напостанову Одеського апеляційного господарського суду від 12.05.2015 та рішення господарського суду Миколаївської області від 25.02.2015
у справі№915/2228/14 господарського суду Миколаївської області
за позовомприватного акціонерного товариства "Південбудтранс"
до1) державного підприємства Національної атомної енергогенеруючої компанії "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Южноукраїнська атомна електростанція" 2) державного підприємства Національної енергогенеруючої компанії "Енергоатом"
про зобов'язання вчинити певні дії,

за участі представників сторін:

від позивача - не з'явилися,

від відповідача-1 - Юніна С.П.,

від відповідача-2 - не з'явилися,

У С Т А Н О В И В:

25.12.2014 приватне акціонерне товариство "Південбудтранс" звернулися до господарського суду Миколаївської області з позовом до державного підприємства Національної атомної енергогенеруючої компанії "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Южноукраїнська атомна електростанція" та державного підприємства Національної енергогенеруючої компанії "Енергоатом", з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, про визнання незаконним рішення ДП НАЕК "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Южно-Українська АЕС" про списання кредиторської заборгованості перед ПАТ "Південбудтранс" у сумі 1 507 236,57грн. та зобов'язання ДП НАЕК "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Южно-Українська АЕС" поновити в бухгалтерському обліку підприємства кредиторську заборгованість перед ПАТ "Південбудтранс" у зазначеній сумі.

Позовні вимоги, з посиланням на порушення відокремленим підрозділом "Южноукраїнська атомна електростанція" ДП НАЕК "Енергоатом" положень статей 9, 10 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність", Інструкції "Про інвентаризацію основних засобів, нематеріальних активів, товарно-матеріальних цінностей, грошових коштів і документів та розрахунків" 1994 року, обґрунтовані тим, що останні безпідставно списали кредиторську заборгованість перед ПАТ "Південбудтранс", оскільки термін позовної давності у зв'язку з пред'явленням позову до суду не сплив.

Заперечуючи проти позову, ДП НАЕК "Енергоатом" зазначали що наказу щодо списання кредиторської заборгованості та акту її інвентаризації не існує, тому вимога про списання зазначеного боргу є безпідставною. Зазначали, що документи за період, у якому відбулось списання кредиторської заборгованості були знищені відповідно до актів від 12.03.2003 №1, від 03.05.2004 №2 та від 09.09.2010 №1, у відповідності до наказу Головного архівного управління при Кабінеті Міністрів України від 20.07.1998 №41.

25.02.2015 рішенням господарського суду Миколаївської області (суддя Смородінова О.Г.), залишеним без змін 12.05.2015 постановою Одеського апеляційного господарського суду (судді Воронюк О.Л., Лашин В.В., Мирошниченко М.А.) у задоволенні позовних вимог відмовлено. Судові рішення мотивовані недоведеністю обставин внесення до бухгалтерського обліку відповідача заборгованості перед позивачем у сумі 1 507 260,65грн. та подальше списання цієї заборгованості, а також відсутністю боргу відповідача у зазначеній сумі.

У касаційній скарзі приватне акціонерне товариство "Південбудтранс" посилалися на неповне установлення судами попередніх інстанцій фактичних обставин справи, що призвело до неправильного застосування норм матеріального та процесуального права, тому просили скасувати зазначені судові рішення у справі та ухвалити нове рішення про задоволення позову. Зазначали, що кредиторська заборгованість була документально підтверджена відповідачем у вересні 2014 року, на що не звернули увагу суди попередніх інстанцій. Стверджували, що терміни зберігання інвентаризаційного акту та розпорядчого документу (наказу) не закінчились, однак судом належним чином не було витребувано у відповідача документи, які підтверджують бухгалтерську проводку операції зі списання останнім спірної заборгованості.

Проаналізувавши касаційну скаргу на предмет її обґрунтованості у сукупності з іншими матеріалами справи, колегія суддів приходить до висновку про відхилення вимог скарги виходячи з наступного.

Відмовляючи ПАТ "Південьтрансбуд" у задоволенні їх вимог, попередні судові інстанції обґрунтовано виходили з того, що боргу у сумі 1 507 260,65грн., щодо безпідставності списання та подання підтверджуючих про це документів - акта інвентаризації кредиторської заборгованості за 2002 рік та наказу ДП НАЕК "Енергоатом" про списання з бухгалтерського обліку ВП ЮУ АЕС ДП НАЕК "Енертоатом" кредиторської заборгованості перед ПрАТ "Південбудтранс" у сумі 1 507 236,57 грн., витягу з регістрів аналітичного обліку ВП ЮУ АЕС за період 2001-2002 р.р відносно дебіторської заборгованості, на час розгляду спірних правовідносин не існує.

Такі висновки судів попередніх інстанцій ґрунтуються на тому, що між сторонами вже існував спір щодо стягнення цієї суми заборгованості, який був предметом розгляду у справі №6/318(15/358). В ході розгляду зазначеної справи, постановою від 15.04.2003 Одеського апеляційного господарського суду відмовлено ПАТ "Південбудтранс" у позові до ДП НАЕК "Енергоатом" в особі ВП "Южно-Українська атомна електрична станція" про стягнення 1 544 136,00грн. основного боргу, 1 661 800,00грн. штрафних санкцій, 573 750,00грн. індексу інфляції, 64 825,95грн. 3% річних. Постановою Вищого господарського суду України від 28.01.2004 у справі №15/358-6/318 господарського суду Миколаївської області зазначену постанову апеляційного суду залишено без змін.

Беручи до уваги викладене, суди попередніх інстанцій, виходячи з положень статей 32, 33 ГПК України, відповідно до яких відповідно до яких доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору, а кожна сторона, у свою чергу, повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, обґрунтовано відмовили у задоволенні позовних вимог, оскільки позивачем усупереч вимогам ст.34 ГПК України не було надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про зворотне.

У відповідності до положень ч.2 ст.1115, ч.1, 2 ст.1117 ГПК України касаційна інстанція на підставі вже встановлених судом фактичних обставин справи перевіряє судові рішення виключно на предмет правильності юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення у рішенні або постанові господарського суду. Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Тому слід погодитися з висновком суду апеляційної інстанції про недоведеність факту існування кредиторської заборгованості ДП НАЕК "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Южно-Українська АЕС" у сумі 1 507 236,57 грн., про спростування правомірності списання якої звернулися ПАТ "Південбудтранс" з позовними вимогами, та у задоволенні яких місцевим господарським судом правомірно відмовлено за їх безпідставністю.

Виходячи з того, що при ухваленні рішень попередні судові інстанції здійснили всебічний, повний та об'єктивний розгляд у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, надали належну правову оцінку всім наявним у матеріалах справи доказам й твердженням сторін, правильно застосували норми матеріального та процесуального права, колегія суддів не вбачає підстав для їх зміни чи скасування.

Викладені заявником у касаційній скарзі доводи не заслуговують на увагу та спростовуються мотивованими висновками суду першої та апеляційної інстанцій, що ґрунтуються на доказах, наявних у матеріалах справи та вимогах закону.

Стосовно доводів касаційної скарги, спрямованих на переоцінку доказів, пов'язаних з вирішенням спору, то виходячи з приписів ч.2 ст.1117 ГПК України, касаційна інстанція не має права вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази, відтак це не відноситься до компетенції касаційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119 -11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу приватного акціонерного товариства "Південбудтранс" залишити без задоволення, а постанову Одеського апеляційного господарського суду від 12.05.2015р. та рішення господарського суду Миколаївської області від 25.02.2015 у справі №915/2228/14 - без змін.

Головуючий суддяВ.Я. Карабань
СуддяА.С. Ємельянов
СуддяЛ.В. Ковтонюк