ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" жовтня 2015 р. Справа № 917/61/15

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Слободін М.М., суддя Гончар Т.В., суддя Гребенюк Н.В.

при секретарі Томіній І.В.

за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1 - дов. №188 від 18.02.2014 р.,

відповідача - ОСОБА_2. - дов. б/н від 02.02.2015р. (дов. від 26.08.2015р.),

третіх осіб (4-ї, 5-ї та 6-ї) - ОСОБА_2 - дов. від 24.03.2014р.,

третіх осіб (інших) - не з'явились

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу ОСОБА_3 (вх. №4127 П/3) на рішення господарського суду Полтавської області від 08.06.2015 р. у справі № 917/61/15

за позовом ОСОБА_3, м. Миргород, Полтавська обл.,

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Пермус" (правонаступник Товариства з обмеженою відповідальністю "ПАЖЖ"), м. Миргород, Полтавська обл.,

треті особи, які не заявляють самостійні вимоги на предмет спору, на стороні відповідача:

1) Державний реєстратор юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців

реєстраційної служби Миргородського міськрайонного управління юстиції у Полтавській області, м. Миргород, Полтавська обл.,

2) ОСОБА_4, м. Миргород, Полтавська обл.,

3) ОСОБА_5, с. Єрки Миргородського району Полтавської області,

4) ОСОБА_2, м. Миргород, Полтавська обл.,

5) ОСОБА_6, м. Миргород, Полтавська обл.,

6) ОСОБА_7, м. Миргород, Полтавська обл.,

7) ОСОБА_8, м. Миргород, Полтавська обл.,

8) ОСОБА_9, м. Миргород, Полтавська обл.,

9) ОСОБА_10, м. Миргород, Полтавська обл.,

10) ОСОБА_11, м. Миргород, Полтавська обл.,

про визнання недійсним рішення

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2015 року ОСОБА_3 звернулась до господарського суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ПАЖЖ" та 2) ОСОБА_12 про визнання недійсним третього рішення загальних зборів КП "МП "Мрія" ( ) 08 серпня 2003 року, оформлене протоколом № 4 щодо затвердження Статуту і установчого договору в новій редакції; скасування зміни у ЄДР щодо установчих документів КП "МП Мрія" ( ), що випливають зі спірного рішення та внесені у ЄДР після нього, в т.ч. і щодо його правонаступника (відповідача), утвореного шляхом перетворення організаційно-правової форми юридичної особи зі зміною її назви. Ухвалою суду від 21.01.2015 року порушено провадження у даній справі.

В процесі розгляду справи, позивач 10.02.2015 року звернувся до суду з клопотанням (арк. справи 53, том 1) про відмову від позову в частині скасування зміни у ЄДР щодо установчих документів КП "МП Мрія" ( ), що випливають зі спірного рішення та внесені у ЄДР після нього, в т.ч. і щодо його правонаступника (відповідача), утвореного шляхом перетворення організаційно-правової форми юридичної особи зі зміною її назви, оскільки вказаний порядок чітко визначений ст. 31 ЗУ "Про реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців".

З урахуванням заявленого позивачем клопотання господарський суд Полтавської області ухвалою від 10.02.2015 року прийняв відмову ОСОБА_3 від позовних вимог до Товариства з обмеженою відповідальністю "ПАЖЖ" та ОСОБА_12 про скасування зміни у ЄДР щодо установчих документів КП "МП Мрія" ( ), що випливають зі спірного рішення та внесені у ЄДР після нього, в т.ч. і щодо його правонаступника (відповідача), утвореного шляхом перетворення організаційно-правової форми юридичної особи зі зміною її назви, а також припинив провадження у справі в частині позовних вимог до Товариства з обмеженою відповідальністю "ПАЖЖ" та ОСОБА_12 про скасування зміни у ЄДР щодо установчих документів КП "МП Мрія" ( ), що випливають зі спірного рішення та внесені у ЄДР після нього, в т.ч. і щодо його правонаступника (відповідача), утвореного шляхом перетворення організаційно-правової форми юридичної особи зі зміною її назви.

Таким чином, з урахуванням наведеного, предметом судового розгляду є позовні вимоги ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю "ПАЖЖ" про визнання недійсним третього рішення загальних зборів КП "МП "Мрія" ( ) 08 серпня 2003 року, оформлене протоколом № 4 щодо затвердження Статуту і установчого договору в новій редакції.

Рішенням господарського суду Полтавської області від 08.06.2015 р. у справі № 917/61/15 (суддя Тимощенко О.М.) в позові відмовлено.

Позивач з рішенням господарського суду Полтавської області не погодився, звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення господарського суду Полтавської області від 08.06.15 р. по справі № 917/61/15 та ухвалити нове, яким позов задовольнити.

В обґрунтування заявлених вимог, позивач вказує на те, що ОСОБА_3 не була обізнана про підписання спірного протоколу від її імені у 2003 році, та вважає неправомірним висновок суду першої інстанції про можливість отримання відповідної інформації з відомостей ЄДР. Також, позивач заперечує свою обізнаність щодо протоколу у 2003 році в зв'язку з його нотаріальним посвідченням. Позивач стверджує, що позовна давність в даному випадку обліковується з дати, коли вона дізналась про спірний протокол, тобто з лютого 2014 року (з моменту ознайомлення представника з реєстраційною справою). Крім того, позивач посилається на неможливість застосування до спірних правовідносин позовної давності, посилаючись на те, що право участі у підприємстві є особистим немайновим правом, яке, згідно ст. 83 ЦК УРСР, п. 6 перехідних положень ЦК України (2004 року) охороняється безстроково.

09.09.2015 позивач надав додаткові пояснення до апеляційної скарги, в яких підтримує апеляційну скаргу та заперечує доводи місцевого господарського суду щодо можливості позивача дізнатися про спірний правочин з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. Позивач стверджує, що на підприємстві відповідача з 2002 року загальні збори взагалі не проводились, відповідач не надав жодного доказу на підтвердження повідомлення учасників про збори, на яких затверджено спірне рішення, а також вважає некоректним посилання суду першої інстанції на факт підписання позивачем Статуту КП «МП Мрія» в оновленій редакції 2003 року.

15.09.20105 треті особи (ОСОБА_4, ОСОБА_5) звернулись до суду з заявою про підтримку апеляційної скарги, в якій зазначають про те, що вони також не були обізнані про збори 2003 року, на яких було затверджене спірне рішення, а також посилаються на факт порушення порядку скликання загальних зборів.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 16.09.2015 розгляд справи відкладено на 07.10.2015.

22.09.2015 позивач надав додаткові пояснення по справі щодо строків позовної давності, в яких вважає, що в даному випадку порушені немайнові права; КП «МП Мрія» не було господарським товариством, а також посилається на порушення процедури проведення загальних зборів КП «МП Мрія».

Третя особа, Державний реєстратор юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців реєстраційної служби Миргородського міськрайонного управління юстиції у Полтавській області, в судове засідання не з'явилась, 28.09.2015р. від неї на адресу суду надійшов лист з проханням розглянути апеляційну скаргу позивача без участі представника відділу.

У судовому засіданні 07.10.2015 представник відповідача заявив усне клопотання про заміну Товариства з обмеженою відповідальністю "ПАЖЖ" його правонаступником Товариством з обмеженою відповідальністю "Пермус", про що надав суду витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, згідно якого припинено ТОВ "ПАЖЖ" як юридичну особу за рішенням засновників та його правонаступником є ТОВ "Пермус".

Також, представник відповідача надав суду клопотання про продовження строку розгляду даної справи відповідно до ст. 69 ГПК України та відкладення розгляду справи.

Згідно ст. 25 ГПК України у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення діяльності суб'єкта господарювання шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобов'язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, господарський суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в судовому процесі до вступу у справу правонаступника, обов'язкові для нього так само, як вони були обов'язкові для особи, яку правонаступник замінив. Про заміну або про відмову заміни сторони чи третьої особи її правонаступником господарський суд виносить ухвалу.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 07.10.2015 здійснено заміну Товариство з обмеженою відповідальністю "ПАЖЖ" на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю "Пермус" у відповідності до ст. 25 ГПК України. Також, продовжено термін розгляду апеляційної скарги на 15 днів по 22.10.2015.

Розгляд справи відкладено на 19 жовтня 2015.

15.10.2015 відповідач надав заперечення на апеляційну скаргу, в яких посилається на застосуванні ст. 267 ЦК України зв'язку зі спливом позовної давності, оскільки строк звернення позивача до суду за захистом свого права скінчився ще у 2006 році.

Також, 15.10.2015 третя особа - ОСОБА_7 надав доповнення до заперечень з приводу обізнаності позивача щодо оспорюваного протоколу № 4 від 08.08.2003, посилаючись на наявні в матеріалах справи докази (проткол № 5 від 11.03.2004, довідку Полтавського обласного державного нотаріального архіву від 03.07.2014, якою підтверджується факт укладання установчих договорів на підставі протколу № 4 від 08.08.2003, інше).

Позивач в судовому засіданні підтвердив свою позицію по справі та заявлені вимоги.

Представник відповідача та 4-а, 5-а та 6-та третіх осіб в судовому засіданні просять рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. Вважає, що доводи, викладені в апеляційній скарзі, є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, а рішення суду першої інстанції законним та таким, що прийняте у відповідності з нормами чинного законодавства.

Інші треті особи в судове засідання не з'явились, про причини неявки суд не сповістили.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення присутніх представників сторін та третіх осіб, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, на зборах засновників малого підприємства "Мрія", які відбулися 01.09.2000 року, були прийняті рішення про створення малого підприємства "Мрія", затвердження засновницьких документів МП "Мрія", затвердження розміру статутного фонду, які оформлені протоколом № 1 від 01.09.2000 року ( арк. справи 29, том 1). З протоколу № 1 вбачається, що на зборах 01.09.2000 року були присутні 49 осіб.

Судом встановлено, що 08.08.2003 року відбулися загальні збори учасників МП "Мрія" з порядком денним:

1. Про вихід зі складу засновників.

2. Про виключення зі складу засновників підприємства 24 учасників.

3. Обговорення та затвердження статут і установчого договору в новій редакції.

З п.3 порядку денного було прийнято рішення про затвердження статуту та установчого договору в новій редакції.

Позивач вважає, що протокол і рішення ухвалені ним - є недійсними, а тому з посиланням на ст. 19, 55 Конституції України, ст. 113 ЦК УРСР (1963р.), ст. 14 ЗУ "Пpo власність", ст.80-100, 368-369 ЦК України, ст. 31 ЗУ "Про реєстрацію юридичних і фізичних осіб підприємців" просив суд визнати недійсним третє рішення загальних зборів КП "МП "Мрія" від 08 серпня 2003 року, оформлене протоколом № 4 щодо затвердження Статуту і установчого договору в новій редакції. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що за ухвалені на цих зборах рішення вона не голосувала оскільки не була на них присутня. Про загальні збори 08.08.2003 року позивач обізнана не була, запрошення на збори та повістка денна ініціатором зборів не розсилались, кворуму для ухвалення рішень, які оформлено спірним протоколом, не було. На думку позивача, відповідно до статті 100 ЦК України - право участі у підприємстві є особистим немайновим правом, а тому охорона немайнових прав участі позивачки відповідно спірного рішення - безстрокова.

Вирішуючи даний господарський спір, суд першої інстанції виходив з обставин, за якими встановив, що відповідачем не подано, а матеріали справи не містять доказів наявності кворуму під час проведення спірних зборів 08.08.2003 року. Твердження відповідача про те, що станом на 08.08.2003 року 40 учасників МП МРІЯ продали свої частки ОСОБА_12, нотаріально посвідчені, підтвердження чого знаходяться в реєстраційній справі МП МРІЯ, а тому в протоколі вірно зазначена кількість присутніх працівників підприємства, але право голосу мали лише 9 осіб, доказами не підтверджені. Таким чином, суд дійшов висновку про відсутність доказів наявності кворуму на зборах 08.08.2003 року.

Разом з цим, враховуючи подану відповідачем заяву про застосування позовної давності, суд першої інстанції, керуючись положеннями ст.ст. 256, 257, 261, 267 Цивільного кодексу України, з огляду на те, що позов до суду подано позивачем лише 19.01.2015 року і не наведено жодної поважної причини пропуску строку позовної давності, дійшов висновку, що позивачем пропущено строк позовної давності для звернення до суду із цим позовом та відсутні підстави для його поновлення. На підставі викладеного, в задоволенні позовних вимог про визнання недійсним третього рішення загальних зборів КП "МП "Мрія" від 08 серпня 2003 року, оформлене протоколом № 4 щодо затвердження Статуту і установчого договору в новій редакції, судом відмовлено за спливом позовної давності.

З висновками суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог погоджується колегія суддів.

Надаючи кваліфікацію спірним правовідносинам, колегія суддів виходить з наступного.

За приписами статті 1 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушення.

Згідно із пунктом 4 частини 1 статті 12 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, чинній на момент розгляду даної справи та прийняття у справі судових рішень) справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між юридичною особою та її учасниками (засновниками, акціонерами, членами), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи, пов'язаними із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності такої особи, крім трудових спорів.

Правові ознаки господарських товариств визначені Законом України "Про господарські товариства", главою 8 розділу ІІ Цивільного кодексу України та главою 9 розділу ІІ Господарського кодексу України.

Господарськими товариствами, згідно зі статтею 79 Господарського кодексу України, визнаються підприємства або інші суб'єкти господарювання, створені юридичними особами та/або громадянами шляхом об'єднання їх майна і участі в підприємницькій діяльності товариства з метою одержання прибутку.

Так, як визначено частиною 1 статті 1 Закону України "Про господарські товариства" та статтею 113 Цивільного кодексу України господарським товариством є юридична особа, статутний (складений) капітал якої поділений на частки між учасниками.

Дослідженням матеріалів справи встановлено, що МП "Марія" (відповідач) створений на зборах засновників малого підприємства "Мрія" 01.09.2000 року, на яких були прийняті також рішення про затвердження засновницьких документів МП "Мрія", затвердження розміру статутного фонду в розмірі 40 049,99 грн., які оформлені протоколом № 1 від 01.09.2000 року ( арк. справи 29, том 1). З протоколу № 1 вбачається, що на зборах 01.09.2000 року були присутні 49 осіб.

Отже, за всіма ознаками, відповідач відноситься до господарських товариств, а спірні правовідносини мають корпоративний характер.

Відповідно до ст. 98 ЦК України загальні збори учасників товариства мають право приймати рішення з усіх питань діяльності товариства, в тому числі і з тих, що передані загальними зборами до компетенції виконавчого органу.

Як вбачається з матеріалів справи, 08.08.2003 року відбулися чергові збори МП МРІЯ. На розгляд зборів було винесено три питання, зокрема третє питання (що є предметом заявлених позовних вимог) стосувалося обговорення та затвердження статуту та установчого договору в новій редакції. Рішення, прийняті на зборах 08.08.2003 року, оформлені протоколом № 4 ( арк. справи 27, том 1).

Зі змісту протоколу та додатку до нього - списку присутніх на зборах 08.08.2003 року (арк. справи 28, том 1) вбачається, що на зборах були присутні 28 осіб, відсутні 22 особи, головою зборів була ОСОБА_13, секретарем зборів - ОСОБА_4 (позивач). При цьому позивач вказана як присутня на зборах.

Відповідач стверджує, що станом на 08.08.2003 року 40 учасників МП МРІЯ продали свої частки ОСОБА_12 Нотаріально посвідчені підтвердження знаходяться в реєстраційній справі МП МРІЯ, тому в протоколі вірно зазначена кількість присутніх працівників підприємства, але право голосу мали лише 9 осіб.

При цьому, до матеріалів справи надано копії нотаріально засвідчених заяв ОСОБА_13, яка 27.12.2006 р. нотаріально посвідчила свій вихід з числа засновників МП Мрія, та передала свою частку в статутному фонді 500,00 грн. ОСОБА_12; ОСОБА_14, яка 05.10.1999 р. нотаріально посвідчила свій вихід з числа засновників МП Мрія, та передала свою частку в статутному фонді 500,00 грн. ОСОБА_12; ОСОБА_15, яка 20.09.1999 р. нотаріально посвідчила свій вихід з числа засновників МП Мрія, та передала свою частку в статутному фонді 500,00 грн. ОСОБА_12

Як зазначає ОСОБА_7, інші оригінали заяв перебувають в архіві державної реєстраційної служби Миргородського міськрайонного правління юстиції Полтавської області, та на письмові звернення щодо отримання копій таких заяв було відмовлено.

Відповідно до вимог ст.ст. 32, 34, 36 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Письмовими доказами є документи i матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Таким чином, відповідачем не подано, а матеріали справи не містять доказів того, що станом на 08.08.2003 року всі 40 учасників МП МРІЯ продали свої частки ОСОБА_12, а право голосу мали лише 9 осіб. За таких обставин, відповідачем не підтверджено належними доказами наявність кворуму під час проведення спірних зборів 08.08.2003 року.

Відповідно до п.п. 17, 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року № 13 "Про практику розгляду судами корпоративних спорів" підставами для визнання недійсними рішень загальних зборів акціонерів (учасників) господарського товариства можуть бути: порушення вимог закону та/або установчих документів під час скликання та проведення загальних зборів товариства; позбавлення акціонера (учасника) товариства можливості взяти участь у загальних зборах; порушення прав чи законних інтересів акціонера (учасника) товариства рішенням загальних зборів.

При розгляді справ судам слід враховувати, що не всі порушення законодавства, допущені під час скликання та проведення загальних зборів господарського товариства, є підставою для визнання недійсними прийнятих на них рішень.

Безумовною підставою для визнання недійсними рішень загальних зборів у зв'язку з прямою вказівкою закону є: прийняття загальними зборами рішення за відсутності кворуму для проведення загальних зборів чи прийняття рішення (статті 41, 42, 59, 60 Закону про господарські товариства); прийняття загальними зборами рішень з питань, не включених до порядку денного загальних зборів товариства (частина четверта статті 43 Закону про господарські товариства); прийняття загальними зборами рішення про зміну статутного капіталу товариства, якщо не дотримано процедури надання акціонерам (учасникам) відповідної інформації (статті 40, 45 Закону про господарські товариства).

При вирішенні питання про недійсність рішень загальних зборів у зв'язку з іншими порушеннями, допущеними під час скликання та проведення загальних зборів, господарський суд повинен оцінити, наскільки ці порушення могли вплинути на прийняття загальними зборами відповідного рішення.

Згідно з п. 21. вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України права учасника (акціонера) товариства можуть бути визнані порушеними внаслідок недотримання вимог закону про скликання і проведення загальних зборів, якщо він не зміг взяти участь у загальних зборах, належним чином підготуватися до розгляду питань порядку денного, зареєструватися для участі у загальних зборах тощо. При вирішенні спорів про визнання недійсними рішень загальних зборів господарського товариства з підстав недопущення до участі в них акціонерів (учасників) товариства судам необхідно з'ясувати, чи могла їх відсутність (або наявність) істотно вплинути на прийняття рішення, яке оскаржується.

Отже, для визнання недійсним рішення загальних зборів товариства необхідно встановити факт порушення цим рішенням прав та законних інтересів учасника (акціонера) товариства. Якщо за результатами розгляду справи факт такого порушення не встановлено, господарський суд не має підстав для задоволення позову.

В даному випадку судом апеляційної інстанції встановлено факт порушення порядку проведення загальних зборів 08.08.2003 внаслідок відсутності кворуму під час їх проведення.

В той же час, за результатами дослідження матеріалів та обставин справи, судом апеляційної інстанції також встановлено, що в подальшому, на виконання рішення загальних зборів МП Мрія від 08.08.2003, статут КП МП "Мрія" в редакції, затвердженій на зборах 08.08.2003 року, підписаний учасниками, в тому числі і позивачем ( арк. справи 77-80, том 1). Крім того, згідно листа Полтавського обласного державного нотаріального архіву від 03.07.2014 року (арк. справи 81, том 1), 10.09.2003 року учасники, в тому числі ОСОБА_3, уклали договір про діяльність МП "Мрія", посвідчений приватним нотаріусом Миргородського міського нотаріального округу Панченко Л.В. 10.09.2003 року за р. №№1369, 1370,1371.

Згідно п. 23 Установчого Договору, договір укладений в 3 примірниках, кожен з яких має однакову юридичну силу.

Станом на час розгляду даної справи Установчі договори № № 1369, 1370, 1371 є дійсними.

Як вбачається з матеріалів справи, секретарем загальних зборів, яка підписала протокол № 4 від 2003 року буда ОСОБА_4 Станом на 2015 рік ОСОБА_4 стверджувала, що не підписувала даного протоколу, однак висновком № 159 судово-почеркознавчої експертизи по матеріалах справи з господарського спору № 917/2336/14 від 24.04.2015 року чітко зазначено, що протокол від 08.08.2003 року підписаний ОСОБА_4 (а.с. 73-80, т. 2).

Отже, навіть за можливої неучасті позивача у спірних зборах 08.08.2003 року, вона, підписавши статут та установчий договір в редакції, прийнятої на зборах 08.08.2003 року, не могла не знати про факт таких зборів і прийняті на них рішення.

Крім того, 11.03.2004 на підставі протоколу № 5 були проведені загальні збори МП МРІЯ, які в подальшому нотаріально посвідчені 9 засновниками МП МРІЯ. Присутньою на цих зборах була ОСОБА_3 (а.с. 83, т. 2). Станом на 11.03.2004 року ОСОБА_3 працювала на підприємстві МП МРІЯ, що підтверджується Журналом інструктажу з техніки безпеки та пожарної безпеки (а.с.21-23, т. 2).

Так, в матеріалах справи міститься нотаріально посвідчений протокол № 5 від 11.03.2004 року, який підтверджує факт вирішення питання щодо зобов'язання ОСОБА_12 внесення коштів у розмірі 1 2 000 тисяч в оплату приватизації об'єкта (частки МП МРІЯ). Присутньою на цих зборах також була ОСОБА_3 Внесення коштів підтверджується прибутковим касовим ордером від 11.03.2004 року на суму 12 000 грн. та квитанцією № 42/зі32 від 11.03.2004 року.

Тому, твердження позивача, як працівника МП МРІЯ, про те, що на підприємстві відповідача з 2002 року загальні збори взагалі не проводились, та що нібито вона жодного разу не знала про проведення зборів є не доречними та такими, що спростовуються матеріалами справи.

Як встановлено судами та вбачається з п. 12 установчого договору відповідача, затвердженого зборами засновників 08.08.2003, зареєстрованого розпорядженням міського голови від 26.02.2004, для забезпечення діяльності відповідача засновниками підприємства створено статутний фонд у розмірі 40 049,99 грн., який розподілений наступним чином: ОСОБА_8 - 500,00 грн. (частка 1,25%), ОСОБА_17 - 500,00 грн. (частка 1,25 %), ОСОБА_4 - 500,00 грн. (частка 1,25%), ОСОБА_18 - 500,00 грн. (частка 1,25%), ОСОБА_5 - 500,00 грн. (частка 1,25%), ОСОБА_13 - 500,00 грн. (частка 1,25%), ОСОБА_7 - 500,00 грн. (частка 1,25%), ОСОБА_2 - внесла до статутного фонду майновий сертифікат вартістю 500,00 грн. та 4 598,40 грн. (частка 12,7%), ОСОБА_12 - 10 951,59 грн., отримала у спадок від ОСОБА_19 1,25% частки у статутному фонді підприємства та отримала від засновників частки на суму 8000,00 грн. та має частку у статутному фонді 48,55% (в грошовому еквіваленті - 19 451,59 грн.), частка МП "Марія" становить 30%, що в грошовому еквіваленті дорівнює 12 000,00 грн.

Крім того, досліджений судом витяг з Державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 06.11.2013 також підтверджує, що засновниками (учасниками) відповідача є вищевказані особи із зазначеним розподілом часток в статутному капіталі МП "Мрія".

Також, станом на лютий 2014 року статут МП МРІЯ в редакції на момент виникнення спірних відносин, з урахуванням змін та доповнень містить відомості про засновників, предмет, цілі, діяльності і управління підприємством, розмір статутного фонду, з визначенням частки кожного учасника порядок виходу зі складу засновників.

Варто звернути увагу на те, що 04.12.2013 відбулися загальні збори засновників МП МРІЯ, на яких було прийнято рішення про виведення ОСОБА_13 із складу засновників та передачу її частки ОСОБА_12; надано згоду ОСОБА_12 на внесення оплати за приватизацію об'єкта (частку МП МРІЯ), в розмірі статутного фонду, який складає 12 000 грн. (30%); внесення змін до Статуту МП МРІЯ; зобов'язано подати державному реєстратору відповідний пакет документів для проведення державної реєстрації змін до установчих документів МП МРІЯ відповідно до вимог чинного законодавства. Вказане рішення оформлене протоколом № 29 від 04.12.2013, яке підписано у тому числі позивачем - ОСОБА_3

Рішенням господарського суду Полтавської області від 27.10.2014, залишеним без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 28.01.2015 у справі № 917/1782/14 відмовлено в задоволенні позовних вимог про визнання недійсним рішення загальних зборів від 04.12.2013, оформлене протоколом № 29. Постановою Вищого Господарського Суду України від 17.06.2015 року по справі № 917/1782/14 зазначені судові рішення залишені без змін.

Наведені обставини свідчать про те, що ОСОБА_3, будучи працівником МП МРІЯ та приймаючи участь у загальних зборах МП МРІЯ, що достеменно підтверджується матеріалами справи, мала право та не була позбавлена можливості на отримання відповідної інформації про діяльність товариства, в тому числі і протоколів зборів, як це передбачено ч. 1 ст. 10 Закону України «Про господарські товариства».

Докази звернення позивача з вимогами до товариства щодо надання ним певної інформації з метою фактичної реалізації наданих законом прав учаснику товариства, відмови в її наданні в матеріалах справи відсутні і таких доказів позивачем до суду не надано.

Серед іншого, судом взято до уваги те, що відповідно до приписів до ст. 17, ст. 18, ст. 20 Закону України від 15.05.2003 р. № 755-IV "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців" відомості про юридичну особу або фізичну особу - підприємця включаються до Єдиного державного реєстру шляхом внесення записів на підставі відомостей з відповідних реєстраційних карток. Якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін. Відомості, що містяться в Єдиному державному реєстрі, є відкритими і загальнодоступними, за винятком ідентифікаційних номерів фізичних осіб - платників податків.

Проте, позивач звернулась до господарського суду лише у січні 2015 року, тобто майже через 12 років після прийняття спірного рішення від 08.08.2003 року.

Матеріали справи свідчать про те, що відповідач звернувся до суду першої інстанції з заявою (а.с. 69-75, т. 1) про застосування позовної давності до оспорюваних правовідносин, що виникли між ОСОБА_20 та ТОВ «ПАЖЖ (правонаступником якого є ТОВ «Пермус) про визнання недійсним рішення загальних зборів, оформлених протоколом № 4 від 08.08.2003 року.

Згідно ст. 256 Цивільного Кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 Цивільного Кодексу України). Відповідно до ст. 260 Цивільного Кодексу України позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановлених статтями 253 - 255 цього Кодексу. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 Цивільного Кодексу України). Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (п. 3, п. 4 ст. 267 Цивільного Кодексу України).

Слід зазначити, що початок обчислення строку позовної давності законодавець пов'язує не тільки з моментом, коли особа фактично довідалась про порушене право, а і мала довідатися про це.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, рішенням загальних зборів засновників Малого підприємства "Мрія" від 08.08.2003 р., оформленим протоколом № 4, затверджено Статут і установчий договір в новій редакції, державна реєстрація якого проведена 26.02.2004 р. розпорядженням Миргородського міського голови № 83р. Вказаний статут підписано учасниками товариства - відповідача, в тому числі і позивачем у присутності приватного нотаріуса Панченко Л.В. Вчинення підписів позивачами на даному статуті під сумнів не ставиться. Крім того, 10.09.2003 року учасники, в тому числі ОСОБА_3, уклали договір про діяльність МП "Мрія", посвідчений приватним нотаріусом Миргородського міського нотаріального округу Панченко Л.В. 10.09.2003 року за р. №№1369, 1370,1371. Отже, позивач будучи працівником МП МРІЯ, та засновником товариства - відповідача, підписала установчі документи товариства, доказів об'єктивної неможливості довідатися про оспорюване рішення, до моменту ознайомлення її представника з матеріалами реєстраційної справи у лютому 2014 року, до суду не надала, а тому строк позовної давності щодо вимоги про визнання недійсним рішення загальних зборів від 08.08.2003 щодо затвердження Статуту та установчого договору, враховуючи загальні правила обчислення строків та приписи наведених норм права, на момент звернення позивача до господарського суду Полтавської області закінчився.

Твердження позивача стосовно того, що відповідно до ст. 83 ЦК УРСР, немайнові права охороняються безстроково, є безпідставними.

Так, право участі в управління справами товариства, не є особистим немайновим правом. Таким чином, на вимоги про визнання недійсним рішень загальних зборів учасників господарських товариств поширюється позовна давність.

При цьому судом враховано правову позицію, викладену у постанові Верховного суду України від 04.02.2015 р. № 3-216гс14 у справі № 902/1699/13, відповідно до положень ст. 111 28 ГПК України) стосовно того, що права учасника господарського товариства, які витікають із права його участі в цьому товаристві, не є особистими немайновими правами, а тому вимоги щодо захисту корпоративних прав учасника товариства не належать до вимог, на які відповідно до статті 83 ЦК УРСР не поширюється позовна давність, до таких позовів застосовуються правила про позовну давність.

Враховуючи подану заяву про застосування строку позовної давності, а також положення ст.ст. 256, 257, 261, 267 Цивільного кодексу України, з огляду на те, що позов до суду подано позивачем лише 19.01.2015 року і не наведено жодної поважної причини пропуску позовної давності, колегія суддів дійшла висновку, що позивачем пропущено строк позовної давності для звернення до суду із цим позовом та відсутні підстави для його поновлення, а тому позовні вимоги є такими, що задоволенню не підлягають.

Доводи позивача про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права не знайшли свого підтвердження під час перегляду рішення в апеляційному порядку та є такими, що спростовуються матеріалами справи.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення господарського суду Полтавської області від 08.06.2015 р. у справі № 917/61/15 прийняте у відповідності до матеріалів справи, фактичних обставин та чинного законодавства і підлягає залишенню без змін, а наведені відповідачем в апеляційній скарзі доводи не знайшли свого підтвердження та є такими, що спростовуються матеріалами справи.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 32-34, ст. 99, п.1 ч.1 ст.101, ст.103, ст.105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Полтавської області від 08.06.2015 р. у справі № 917/61/15 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом 20-ти днів.

Повний текст постанови складено та підписано 26 жовтня 2015 року.

Головуючий суддя Слободін М.М.

Суддя Гончар Т. В.

Суддя Гребенюк Н. В.