ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

29 жовтня 2015 р.

Справа № 902/1158/15

за позовом:публічного акціонерного товариства "Банк Форум" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Форум" Ларченко Ірини Миколаївни ( 02100, АДРЕСА_1)

до:МПП Фірма " Латона" ( Вінницька область, Вінницький район, с. Агрономічне, вул. Мічуріна, буд. 4; 21000, м.Вінниця, вул.Тарногродського, 46)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача: ОСОБА_1 (м.Вінниця, АДРЕСА_2; АДРЕСА_3)

про стягнення боргу 2 471 103,55 грн. за кредитним договором

Головуючий суддя Яремчук Ю.О.

Cекретар судового засідання Кузьменко В.В.

Представники :

позивача : Ткачук В.В.

відповідача : не з'явився

третьої особи: не з'явився

ВСТАНОВИВ :

Публічне акціонерне товариство "Банк Форум" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Форум" Ларченко Ірини Миколаївни звернулось до господарського суду Вінницької області з позовом до МПП Фірма "Латона" про стягнення боргу 2 471 103,55 грн. за кредитним договором.

Ухвалою суду від 21.08.2015 р. за вказаним позовом порушено провадження у справі № 902/1158/15 з призначенням судового засідання на 08.09.2015 р. та залучено до участі у справі третю особу на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_1

Ухвалами суду від 08.09.2015 року та 12.10.2015 року розгляд справи відкладався, з об'єктивних причин. Окрім того, ухвалою суду від 12.10.2015 року продовжено, передбачений ст. 69 ГПК України, строк розгляду спору на п'ятнадцять днів.

12.10.2015р. на адресу суду надійшло клопотання від ОСОБА_1. про зупинення провадження справи №902/1158/15 до закінчення судового розгляду по цивільній справі №127/21035/15-ц Вінницького міського суду Вінницької області.

Дане клопотання було розглянуто в судовому засіданні та відмовлено в його задоволенні, оскільки є не обгрунтованим.

В судове засідання, що призначене на 29.10.2015 року, з'явився представник позивача, який підтримав позов в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладенні в ньому та подані до суду докази.

Натомість, представники відповідача та третьої особи в судове засідання не з'явилися.

При цьому, від представника відповідача на електронну пошту суду надійшла заява про відкладення розгляду справи, яка мотивована тим, що останній не може з'явитись в судове засідання в зв'язку із необхідністю обов'язкової участі по кримінальній справі призначеній у апеляційному суді Вінницької області на 29.10.2015 року о 11:00 год., про яке він був повідомлений раніше до призначення даної справи та йому потрібен час для підготовки заперечення стосовно поданої заяви, за відсутності електронного підпису повноважного представника, про що відповідальним працівником суду складено відповідну довідку.

Суд, дослідивши дану заяву, не приймає її до розгляду з огляду на п. 1.5.17. Інструкції з діловодства в господарських судах України, затвердженої наказом ДСА України від 20.02.2013р. N 28, згідно якого документи, отримані електронною поштою без електронного цифрового підпису або каналами факсимільного зв'язку, не належать до офіційних. У разі надсилання електронних документів без електронного цифрового підпису та факсограм необхідно надсилати також оригінал документа в паперовій формі.

Разом з тим, всупереч вищевикладеного, представником позивача оригінал заяви в паперовій формі не надіслано.

Суд доводить до відома, що пунктом 3.9.2. постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" №18 від 26.12.2011 року передбачено, що у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору. Господарський суд з урахуванням обставин конкретної справи може відхилити доводи учасника судового процесу - підприємства, установи, організації, іншої юридичної особи, державного чи іншого органу щодо відкладення розгляду справи у зв'язку з відсутністю його представника (з причин, пов'язаних з відпусткою, хворобою, службовим відрядженням, участю в іншому судовому засіданні і т. п.). При цьому господарський суд виходить з того, що у відповідних випадках такий учасник судового процесу не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника згідно з частинами першою - п'ятою статті 28 ГПК, з числа як своїх працівників, так і осіб, не пов'язаних з ним трудовими відносинами. Неможливість такої заміни представника і неможливість розгляду справи без участі представника підлягає доведенню учасником судового процесу на загальних підставах (статті 32 - 34 ГПК), причому відсутність коштів для оплати послуг представника не може свідчити про поважність причини його відсутності в судовому засіданні. Неявка учасника судового процесу в судове засідання не є підставою для скасування судового рішення, якщо ухвалу, в якій зазначено час і місце такого засідання, надіслано йому в порядку, зазначеному в підпункті 3.9.1 підпункту 3.9 цього пункту постанови.

Враховуючи викладене суд відмовляє в задоволенні даної заяви.

Одночасно суд зауважує, що направлена кореспонденція суду третій особі (ОСОБА_1 ( м. Вінниця, АДРЕСА_2; м. Вінниця, АДРЕСА_3), була повернута з поштовою відміткою «По закінченню строку зберігання».

При неявці третіх осіб в судове засідання суд враховує, що згідно із п.4 інформаційного листа Вищого господарського суду України від 02.06.2006 р. № 01-8/1228 "Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2005 році", п.11 інформаційного листа Вищого господарського суду України від 15.03.2007 р. № 01-8/123 "Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2006 році" до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи.

Також суд зазначає, що відповідно до пункту 2.6.15 Інструкції з діловодства в господарських судах України, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України від 20.02.2013 р. № 28 (з подальшими змінами) на звороті у лівому нижньому куті оригіналу процесуального документа, який виготовляється судом та залишається у справі, проставляється відповідний штамп суду з відміткою про відправлення документа, що містить вихідний реєстраційний номер, загальну кількість відправлених примірників документа, дату відправлення, підпис працівника, який її здійснив, та може містити відмітку про отримання копії процесуального документа уповноваженим представником адресата.

Як наголошується в п.19 інформаційного листа Вищого господарського суду України від 13.08.2008 р. № 01-8/482 "Про деякі питання застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у першому півріччі 2008 року" дана відмітка, за умови, що її оформлено відповідно до наведених вимог названої Інструкції, є підтвердженням належного надсилання копій процесуального документа сторонам та іншим учасникам судового процесу.

На першому примірнику ухвали, яка наявна в справі, є штамп суду з відміткою про відправку документа. Дана відмітка оформлена відповідно до вимог Інструкції з діловодства в господарських судах України наведених вище, а тому суд дійшов висновку, що вона є підтвердженням належного надсилання копії процесуального документа сторонам та третім особам.

Враховуючи викладене суд вважає, що вжив всі залежні від нього заходи для повідомлення третіх осіб належним чином про час і місце розгляду судової справи і забезпечення явки останніх в судове засідання для реалізації ними права на судовий захист своїх прав та інтересів.

При цьому суд враховує, що статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованою Верховною Радою України (Закон України від 17.07.1997 р. № 475/97 - ВР), кожній особі гарантовано право на справедливий і відкритий розгляд при визначенні її громадських прав і обов'язків впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.

Заслухавши пояснення представника позивача, оцінивши наявні у справі докази, на засадах всебічного, повного і об'єктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, судом встановлено наступне.

17 липня 2008 року між акціонерним комерційним банком «Форум» на момент подання позову до суду публічне акціонерне товариство «Банк Форум» яке є правонаступником прав та зобов'язань АКБ «Форум» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 0209/08/20-Nv.

Згідно з умовами кредитного договору банк надає позичальнику кредит у сумі 85000,00 доларів США на придбання трикімнатної квартири, що знаходиться за адресою м. Вінниця, АДРЕСА_4 ( п.1.1. договору).

Умовами договору було обумовлено, що кредитні кошти надаються строком до 16 липня 2018 року. За користування кредитними коштами встановлюється плата в розмірі 13,5 % річних ( п.1.2.,1.3. договору).

Відповідно до п.2.1. кредитного договору забезпечення повернення кредитних коштів, сплата процентів за користування та можливої неустойки (штраф,пеня) є договір іпотеки від 17.07.2008 року між АКБ «Форум» та гр.. ОСОБА_1. В забезпечення зобов'язань за цим договором Банком прийнято: чотирикімнатна квартира під № 49 ( сорок дев'ять), що знаходиться в житловому будинку під номером АДРЕСА_4 в місті Вінниці, що належить ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу квартири від 17.07.2008 року посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Майструк В.І. за реєстровим № 2120, зареєстрованого Комунальним підприємством «Вінницьке обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації», 17.07.2008 року за реєстраційним номером 1534/16518 і записаного в реєстрову книгу № 214.

Позичальник здійснює повернення кредиту частинами щомісячно, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту в сумі не менше 709 доларів США на відкритий йому позичковий рахунок № НОМЕР_1 в ВФ АКБ «Форум»,МФО 302816, що обумовлено між сторонами та викладено в п.2.3. кредитного договору зі змінами до нього відповідно до додатку № 1 від 06.05.2009 року.

Умовами договору було встановлено, що проценти за користування кредитними коштами позичальник сплачує самостійно на рахунок № НОМЕР_1 в ВФ АКБ «Форум», МФО 302816 щомісячно, не пізніше 20-го числа місяця наступного за місяцем користування кредитними коштами, якщо цей день випадає на вихідні або святкові дні, проценти за користування кредитом позичальник сплачує у перший робочий банківський день після вихідних або святкових днів.

У П.3.2.2. кредитного договору передбачено, що банк має право вимагати достроково повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитними коштами у випадку невиконання чи неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором, а також у випадку невиконання чи неналежного виконання позичальником та або/поручителем зобов'язань за договорами, які є забезпеченням виконання зобов'язань.

Пунктом 4.1. кредитного договору сторони передбачили, що за несвоєчасне повне чи часткове повернення кредитних коштів та з несвоєчасну повну або часткову сплату процентів, позичальник сплачує неустойку у вигляді пені у розмірі 0,2 процентів за кожен день прострочення, що обчислюється з суми неповерненого кредиту та/або несплачених процентів. Сплата пені не звільняє позичальника від сплати процентів за користування кредитними коштами до моменту фактичного погашення заборгованості.

За кожний випадок невиконання або неналежне виконання зобов'язань, передбачених п.3.3. ( крім п.3.3.32) цього договору, позичальник сплачує банку штраф у розмірі 5000,00 грн.( п.4.4. кредитного договору).

Додатком № 1 до договору сторони погодили графік сплати позичальником платежів в погашення основної заборгованості по кредиту.

22.07.2011 року між сторонами було підписано додаткову угоду № 2 до кредитного договору, якою сторони домовились провести реструктуризацію кредитної заборгованості позичальника за кредитам договором та повернути частину основної кредитної заборгованості в сумі 11 127,64 дол. США, що підлягала сплаті в період з травня 2010 р. по червень 2011р. з рахунку обліку простроченої заборгованості на рахунок строкової заборгованості за кредитом.

При цьому, було п. 2.1. кредитного договору викладено в наступній редакції: «Забезпеченням повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування та можливої неустойки (штраф, пеня):

- договір іпотеки від 17.07.2008р чотирикімнатної квартири, що знаходиться за адресою: м. Вінниця, АДРЕСА_4 та належить ОСОБА_1 Договір поруки від 17.07.2008р., укладений з МПП Фірма «Латона»;

п.2.3. кредитного договору викладено у наступній редакції: «Позичальник здійснює повернення основної заборгованості по кредиту частинами, протягом кожного місяця, починаючи з січня 2012р. в сумі не менше, ніж сума зазначена в додатку 1 до Договору, що є невід'ємною частиною договору, на відкритий йому рахунок для погашення кредиту та процентів НОМЕР_2 в ПАТ «Банк Форум», МФО 322948, ідентифікаційний номер позичальника НОМЕР_3 (ОСОБА_1). Якщо останній день, місяця припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, то останнім днем платежу вважається перший банківський день ніш вихідних, святкових або неробочих днів.

Датою повернення кредиту вважається дата зарахування коштів на рахунок № НОМЕР_2 якщо зарахування відбулося протягом операційного часу та дата наступного робочого дня, якщо зарахування відбулося у післяопераційний час,».

Пункт 2.7. кредитного договору викладено у наступній редакції: «Проценти за користування кредитними коштами позичальник сплачує самостійно на рахунок для погашення кредиту та процентів НОМЕР_2 в ПАТ «Банк Форум», ідентифікаційний номер позичальника НОМЕР_3 ( ОСОБА_1) щомісячно, не раніше 1-го та не пізніше 20- го числа місяця, наступного за місяцем користування кредитними коштами. Якщо 20-те число випадає на вихідний або святковий день, проценти за користування кредитом позичальник сплачує у перший робочий банківський день після вихідних або святкових днів.

Датою сплати процентів за користування кредитними коштами вважається дата зарахування коштів їй рахунок НОМЕР_2, якщо зарахування відбулося протягом операційного часу та дата наступного робочого дня, якщо зарахування відбулося у післяопераційний час.

Одночасно з підписанням кредитного договору між акціонерним комерційним банком «Форум» на момент подання позову до суду публічне акціонерне товариство «Банк Форум» яке є правонаступником прав та зобов'язань АКБ «Форум» та МПП фірма «Латона» було підписано договір поруки 17.07.2008р.

Згідно з умовами договору поруки, а саме п. 1.1. поручитель поручається перед кредитором за виконання ОСОБА_1, паспорт серії НОМЕР_4 виданий Ленінським РВУ МВС України у Вінницькій області 18 березня 2002 року, ( код НОМЕР_3), надалі Боржник, зобов'язань за кредитним договором № 0209/08/20-Nv від 17.07.2008 року, який було укладено між кредитором та боржником, у повному обсязі, за умовами якого боржник зобов'язаний повернути кредиторові кредитні кошти в розмірі 85000,00 дол. США, з кінцевим терміном повернення 16 липня 218 року, сплачувати нараховані проценти за користування кредитними коштами з розрахунку 13,5 процентів річних і можливі неустойки у розмірах та у випадках передбачених кредитним договором.

Пунктом 2.1 договору поруки поручитель зобов'язується в разі невиконання та/бо порушення боржником своїх зобов'язань перед кредитором погасити, заборгованість по кредитному договору, а саме: суму кредиту, нараховані проценти по кредиту, відсотки по простроченій позиці ( штраф, пеню) та інші платежі, передбачені кредитним договором.

Відповідно до п. 2.3. договору кредитор зобов'язується письмово повідомити поручителя про невиконання боржником своїх зобов'язань.

Умовами договору поруки сторони передбачили, що у випадку невиконання зобов'язань по кредитному договору та цьому договору боржник і поручитель відповідають перед кредитори як солідарні боржники ( п.3.1. договору).

У п. 3.2 договору поруки сторони встановили, що у разі невиконання поручителем своїх зобов'язань за цим договором, останній сплачує кредитору пеню за кожний день прострочення виконання зобов'язань, яка обчислюється в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла в період за який проводиться стягнення від суми невиконаного зобов'язання.

На виконання умов кредитного договору банком було надано позичальнику грошові кошти в розмірі 85 000,00 дол. США, що стверджується матеріалами справи. (том 1, а.с. 22 )

Однак, позичальник свої договірні зобов'язання належним чином не виконував, внаслідок чого утворилась заборгованість, що стверджується матеріалами справи, зокрема виписками банку ( том 1, а.с. 62-349).

Позивач звертався до відповідача та до позичальника з вимогами сплати заборгованість, які залишені без задоволення. (том 1, а.с. 28-29)

Внаслідок чого позивач звернувся до суду з позовом до МПП Фірма "Латона" про стягнення заборгованості, а саме:

23995,25 дол. США. що еквівалентно 499985,50 грн. - прострочена заборгованість по поверненню кредитних коштів;

47371,69 дол. США що еквівалентно 987076,94 грн. - поточна заборгованість по поверненню кредитних коштів;

21157,50дол США що еквівалентно 440855,72 грн. - прострочена заборгованість за нарахованими процентами;

642,30 дол. США, що еквівалентно 13383,51 грн. - поточна заборгованість за нарахованими процентами;

25186,24 дол. США, що еквівалентно 524801,88 грн. - пеня за прострочену заборгованість по кредиту та відсотках;

5000,00 грн. - штраф за порушення умов договору п. 3.3.7.

При вирішенні спору суд виходив з наступного.

Як зазначено в ст.174 Господарського кодексу України, господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ч. 1 ст.173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Виходячи із встановлених обставин спору, суд дійшов висновку, що між сторонами укладено кредитний договір, правовідносини по якому врегульовано в главі 71 ЦК України "Позика. Кредит. Банківський вклад".

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовується положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

В ч.1 ст.1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно із ч. 1 ст.1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до ст.193 ГК України, ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Стаття 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор- прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов'язанні має право вимагати доказів того, що обов'язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред'явлення такої вимоги.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 1 ст.553 ЦК України визначено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Факт наявності у позичальника перед позивачем заборгованості:

23995,25 дол. США. що еквівалентно 499985,50 грн. - простроченої заборгованість по поверненню кредитних коштів;

47371,69 дол. США що еквівалентно 987076,94 грн. - поточна заборгованість по поверненню кредитних коштів;

21157,50дол США що еквівалентно 440855,72 грн. - прострочена заборгованість за нарахованими процентами;

642,30 дол. США, що еквівалентно 13383,51 грн. - поточна заборгованість за нарахованими процентами належним чином доведений та перевірений, документально підтверджений та відповідачем не спростований. Тому позов в цій частині підлягає задоволенню.

Також судом розглянуто вимоги позивача щодо стягнення з відповідача:

25186,24 дол. США, що еквівалентно 524801,88 грн. - пені за прострочену заборгованість по кредиту та відсотках; 5000,00 грн. - штраф за порушення умов договору п. 3.3.7.

Частиною 2 ст.193 ГК України встановлено, що порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених ГК України, іншими законами або договором.

Відповідно до ст. 230 ГК України штрафними санкціями є господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно із ч.1 ст.546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися, крім іншого, неустойкою.

Стаття 549 ЦК України вказує, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. При цьому штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання, а пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно із ч.1 ст.550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання.

Стаття 610 цього ж Кодексу передбачає, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У п.3 ч.1 ст.611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно із ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Пунктом 4.1. кредитного договору сторони передбачили, що за несвоєчасне повне чи часткове повернення кредитних коштів та з несвоєчасну повну або часткову сплату процентів, позичальник сплачує неустойку у вигляді пені у розмірі 0,2 процентів за кожен день прострочення, що обчислюється з суми неповерненого кредиту та/або несплачених процентів. Сплата пені не звільняє позичальника від сплати процентів за користування кредитними коштами до моменту фактичного погашення заборгованості.

За кожний випадок невиконання або неналежне виконання зобов'язань, передбачених п.3.3. ( крім п.3.3.32) цього договору, позичальник сплачує банку штраф у розмірі 5000,00 грн.( п.4.4. кредитного договору).

Водночас, суд зазначає, що відповідно до ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Згідно із ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" розмір пені, передбачений, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Крім того, в п. 3 інформаційного листа ВГС України № 01-06/224/2012 від 27.02.2012 року "Про доповнення до інформаційного листа Вищого господарського суду України від 15.03.2011 N 01-06/249 "Про постанови Верховного Суду України, прийняті за результатами перегляду судових рішень господарських судів" зазначається, що договірні правовідносини між платниками і одержувачами грошових коштів щодо відповідальності між платниками і одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань врегульовано Законом України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань". Яким би способом не визначався в договорі розмір пені, він не може перевищувати той розмір, який установлено законом як граничний, тобто за прострочення платежу за договором може бути стягнуто лише пеню, сума якої не перевищує ту, що обчислена на підставі подвійної облікової ставки Національного банку України.

Зокрема суд зауважує, що відповідно до п. 2.5. Постанови пленуму № 14 від 17.12.2013 року «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» - щодо пені за порушення грошових зобов'язань застосовується припис частини шостої статті 232 ГК України. Даним приписом передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов'язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов'язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін. Необхідно також мати на увазі, що умова договору про сплату пені за кожний день прострочення виконання зобов'язання не може розцінюватися як установлення цим договором іншого, ніж передбачений частиною шостою статті 232 ГК України, строку, за який нараховуються штрафні санкції.

Банком нарахована пеня від прострочених зобов'язань в доларах США (що видно з довідки наданої банком), що є не припустимим. Такі розрахунки є недопустимими оскільки не мають ніяких правових підстав. В Кредитному договорі не передбачено нарахування пені в доларах США, навпроти в договорі зазначено що позичальник сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несплачених вчасно сум.

Облікова ставка НБУ може застосовуватись лише до гривневих зобов'язань, оскільки облікова ставка Національного банку України є основною процентною ставкою, яка залежить від процесів, що відбуваються в макроекономічній, бюджетній сферах та на грошово-кредитному ринку, тобто безпосередньо пов'язана із національною валютою (Постанова Національного банку України «Про затвердження Положення про процентну політику Національного банку України» від 18.08.2004 року N389).

Також, позичальник не є суб'єктом зовнішньоекономічної діяльності що надає йому права встановлювати в договорі такі штрафні санкції.

Тому, суд зазначає, що нарахування пені в доларах США, та переведення їх в загальній сумі по еквіваленту на дату складання розрахунку в гривню є не припустимим, оскільки невірно показує суми неустойки, враховуючи зміну облікової ставки НБУ та постійне коливання курсу долара США.

З врахуванням викладеного в пені слід відмовити.

Щодо нарахування штрафу в розмірі 5000,00 грн. у суду не виникло заперечень, щодо розрахунку.

Як визначає ст.32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до ст.ст. 34, 43 Господарського процесуального кодексу України докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення для господарського суду не є обов'язковим.

За змістом статті 33 Господарського процесуального кодексу України, обов'язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги і заперечення.

Всупереч вище наведеному та вимогам ухвал суду відповідач не подав до суду жодного доказу в спростування позовних вимог позивача щодо стягнення заборгованості, в тому рахунку доказів проведення розрахунків (платіжні доручення, виписки банківських установ щодо руху коштів, квитанції до прибуткових касових ордерів).

Виходячи з наведеного, позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Судовий збір від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в доход Державного бюджету пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 4-3, 4-5, 22, 32, 33, 34, 36, 43, 44, 49, 82, 84, 85, 86, 87, 115, 116 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з МПП Фірма " Латона" ( Вінницька область, Вінницький район, с. Агрономічне, вул. Мічуріна, буд. 4; 21000, м.Вінниця, вул.Тарногродського, 46; ) на користь публічного акціонерного товариства "Банк Форум" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Форум" Ларченко Ірини Миколаївни ( 02100, АДРЕСА_1; ідентифікаційний код НОМЕР_5) 23995,25 дол. США. що еквівалентно 499985,50 грн. - простроченої заборгованість по поверненню кредитних коштів; 47371,69 дол. США що еквівалентно 987076,94 грн. - поточна заборгованість по поверненню кредитних коштів; 21157,50дол США що еквівалентно 440855,72 грн. - прострочена заборгованість за нарахованими процентами; 642,30 дол. США, що еквівалентно 13383,51 грн. - поточна заборгованість за нарахованими процентами, 5000,00 грн. - штраф.

В решті позові відмовити.

Стягнути з МПП Фірма " Латона" (Вінницька область, Вінницький район, с. Агрономічне, вул. Мічуріна, буд. 4; 21000, м.Вінниця, вул.Тарногродського, 46; ) в дохід спеціального фонду державного бюджету України 38 926,03 грн. витрат зі сплати судового збору.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Копію рішення надіслати відповідачу та третій особі.

Повне рішення складено 03 листопада 2015 р.

Суддя Яремчук Ю.О.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - відповідачу (Вінницька область, Вінницький район, с. Агрономічне, вул. Мічуріна, буд. 4; м. Вінниця, вул. Тарногродського,46 )

3- третій особі (м.Вінниця, АДРЕСА_2; АДРЕСА_3)