ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" жовтня 2015 р. Справа № 911/4426/15

За позовом Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Південний»

до Державного підприємства «Лівадія»

про стягнення 1 192 595,37 грн

Суддя Горбасенко П.В.

За участю представників:

від позивача Горох А.В. (дов. № 31699 від 06.08.2015);

від відповідача не з'явилися.

Обставини справи:

Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Південний» (далі - позивач) звернулося з позовом до Державного підприємства «Лівадія» (далі - відповідач) про стягнення 1 192 595,37 грн заборгованості за кредитним договором № RC2012 - 00013 від 22.10.2002, з яких: 880 000 грн основного боргу за кредитом, 308 659,81 грн заборгованості зі сплати прострочених відсотків за кредитом, нарахованих за період з 28.02.2014 по 28.08.2015 та 3 935,56 грн заборгованості зі сплати процентів нарахованих з 29.08.2015 по 06.09.2015.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань за кредитним договором № RC2012 - 00013 від 22.10.2002.

Ухвалою господарського суду Київської області від 30.09.2015 порушено провадження у справі № 911/4426/15, розгляд справи призначено на 23.10.2015.

У судовому засіданні 23.10.2015 представник позивача підтримав позов повністю.

Згідно п.п. 1, 5 Інформаційного листа Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування у судовій практиці Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»» № 01-06/745/2014 від 05.06.2014р. неможливість надсилання будь-яких поштових відправлень на адресу учасників судового процесу, які знаходяться на тимчасово окупованих територіях України, повинна бути підтверджена відповідною довідкою (листом) підприємства зв'язку. Форму відповідного документа законодавчо не визначено. Отже, ним може бути будь-який документ, виданий (надісланий) будь-якому адресатові підприємством зв'язку за підписом керівника (заступника керівника, іншої уповноваженої особи) такого підприємства, що свідчив би про неможливість пересилання поштової кореспонденції до Автономної Республіки Крим і міста Севастополя. Учасник судового процесу, який знаходиться на тимчасово окупованій території України, вважатиметься належним чином повідомленим про час і місце засідання господарського суду за умов, зазначених у підпунктах 1 - 4 пункту 6 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 12.09.2014 № 01-06/1290/14 "Про Закон України "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції".

Відповідно до підпункту 1 п. 6 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 12.09.2014 № 01-06/1290/14 "Про Закон України "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції" за неможливості здійснити повідомлення учасника судового процесу і в такий спосіб - інформація про час і місце судового засідання розміщується на сторінці відповідного суду (у розділі "Новини та події суду") офіційного веб-порталу "Судова влада в Україні" в мережі Інтернет (www.court.gov.ua/sudy/). У такому разі на роздрукованій сторінці з мережі Інтернет, на якій розміщено інформацію про час та місце засідання господарського суду, зазначаються дата розміщення інформації, прізвище та ініціали судді, у провадженні якого знаходиться відповідна справа, а також вчиняється його підпис. Якщо господарським судом вжито відповідних заходів щодо повідомлення учасника судового процесу, який знаходиться на території проведення АТО, у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування прийнятого судового рішення з посиланням на пункт 2 частини третьої статті 104 або пункт 2 частини другої статті 111-10 ГПК.

Представник відповідача в судове засідання 23.10.2015 не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується наявною в матеріалах справи роздруківкою з офіційного веб-сайту господарського суду, де міститься інформація про призначення справи № 911/4426/15 до розгляду у судовому засіданні 23.10.2015.

Враховуючи, що неявка відповідача в судове засідання не перешкоджає розгляду спору по суті, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи за наявними в ній матеріалами відповідно до статті 75 Господарського процесуального кодексу України за відсутності представника відповідача.

Заяв чи клопотань про застосування позовної давності до вимог позивача відповідачем не заявлено.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, оцінивши їх в сукупності та заслухавши пояснення представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

22.10.2012 між Публічним акціонерним товариством Акціонерний банк «Південний» (Банк) та Державним підприємством «Лівадія» (Позичальник) укладено кредитний договір № RC2012 - 00013, згідно якого банк зобов'язався відкрити позичальнику кредитну лінію (надалі - «кредит»), а позичальник - повернути кредит згідно графіку зниження ліміту кредитної лінії не пізніше 31 липня 2013 та сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 23 процентів річних.

Відповідно до п.п. 1.5, 1.6 договору суми за кредитом надаються по заявках постачальника на отримання грошових коштів після їх акцепту банком. Сума заборгованості позичальника за кредитом може збільшуватись при акцепті банком наступних заявок, не перевищуючи при цьому максимальної суми (ліміту кредитної лінії) в розмірі 1 000 000 грн.

Пунктом 2.2 договору сторони погодили, що проценти за користування кредитом нараховуються у період користування кредитом щомісячно на щоденний фактичний залишок на позичковому рахунку за календарне число днів користування кредитом за ставкою, встановленою в п. 1.1 договору.

30.07.2013 між Публічним акціонерним товариством Акціонерний банк «Південний» (Банк) та Державним підприємством «Лівадія» (Позичальник) укладено додаткову угоду до кредитного договору № RC2012 - 00013 від 22.10.2002, згідно якої сторони домовились продовжити строк по поверненню кредиту до 03.02.2014.

04.02.2014 між Публічним акціонерним товариством Акціонерний банк «Південний» (Банк) та Державним підприємством «Лівадія» (Позичальник) укладено додаткову угоду до кредитного договору № RC2012 - 00013 від 22.10.2002, згідно якої сторони домовились продовжити строк по поверненню кредиту до 28.02.2014.

Суд встановив, що позивач свої зобов'язання за кредитним договором № RC2012 - 00013 від 22.10.2002 виконав належним чином, на виконання п. 1.1. договору відкрив позичальнику кредитну лінію в розмірі 1 000 000 грн, що підтверджується банківськими виписками (а.с. 43-76).

Відповідач, в порушення умов договору, заборгованість по кредиту та відсоткам за користування кредитом погасив частково, що підтверджується банківськими виписками (а.с. 43-76), внаслідок чого основний борг за кредитом станом на момент прийняття судового рішення склав 880 000 грн, заборгованість зі сплати прострочених відсотків за кредитом, нарахованих за період з 28.02.2014 по 28.08.2015 станом на момент прийняття судового рішення склала 308 659,81 грн, а заборгованість зі сплати процентів нарахованих з 29.08.2015 по 06.09.2015 склала 3 935,56 грн, що підтверджується банківськими виписками (а.с. 43-76) та не спростовано відповідачем.

Предметом позову є вимоги про стягнення 880 000 грн основного боргу за кредитом, 308 659,81 грн заборгованості зі сплати прострочених відсотків за кредитом, нарахованих за період з 28.02.2014 по 28.08.2015 та 3 935,56 грн заборгованості зі сплати процентів нарахованих з 29.08.2015 по 06.09.2015.

Суд встановив, що між сторонами виникли кредитні правовідносини.

Частиною першою ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (п. 1 ч. 2 ст. 175 Господарського кодексу України).

Згідно ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Пунктом першим статті 193 Господарського кодексу України та статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною першою ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Суд встановив, що позивач свої зобов'язання за кредитним договором № RC2012 - 00013 від 22.10.2002 виконав належним чином, на виконання п. 1.1. договору відкрив позичальнику кредитну лінію в розмірі 1 000 000 грн, що підтверджується банківськими виписками (а.с. 43-76); відповідач, в порушення умов договору, заборгованість по кредиту та відсоткам за користування кредитом погасив частково, що підтверджується банківськими виписками (а.с. 43-76), внаслідок чого основний борг за кредитом станом на момент прийняття судового рішення склав 880 000 грн, заборгованість зі сплати прострочених відсотків за кредитом, нарахованих за період з 28.02.2014 по 28.08.2015 станом на момент прийняття судового рішення склала 308 659,81 грн, а заборгованість зі сплати процентів нарахованих з 29.08.2015 по 06.09.2015 склала 3 935,56 грн, що підтверджується банківськими виписками (а.с. 43-76) та не спростовано відповідачем.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача 880 000 грн основного боргу за кредитом, 308 659,81 грн заборгованості зі сплати прострочених відсотків за кредитом, нарахованих за період з 28.02.2014 по 28.08.2015 та 3 935,56 грн заборгованості зі сплати процентів нарахованих з 29.08.2015 по 06.09.2015 є обґрунтованими, підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами і відповідно підлягають задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до статей 44, 49 ГПК України, покладаються судом на відповідача.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Державного підприємства «Лівадія» (98655, Автономна Республіка Крим, м. Ялта, смт Лівадія, вул. Виноградна, буд. 2; ідентифікаційний код 00412760) на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Південний» (65059, Одеська обл., м. Одеса, вул. Краснова, буд. 6/1; ідентифікаційний код 20953647) 880 000 (вісімсот вісімдесят тисяч гривень) 00 коп. основного боргу за кредитом, 308 659 (триста вісім тисяч шістсот п'ятдесят дев'ять гривень) 81 коп. заборгованості зі сплати прострочених відсотків за кредитом, нарахованих за період з 28.02.2014 по 28.08.2015, 3 935 (три тисячі дев'ятсот тридцять п'ять гривень) 56 коп. заборгованості зі сплати процентів нарахованих з 29.08.2015 по 06.09.2015 та 17 888 (сімнадцять тисяч вісімсот вісімдесят вісім гривень) 93 коп. судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено: 27.10.2015

Суддя П.В.Горбасенко