РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.10.2015Справа №910/22487/15

За позовом Приватного акціонерного товариства «ОТІС»

до Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма «Квартет» ЛТД

про стягнення 159 147,52 грн.

Суддя Андреїшина І.О.

Представники учасників судового процесу:

від позивача: Мацюк В.В. за довіреністю № 185 від 30.09.2015 р.

від відповідача: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передано позов Приватного акціонерного товариства «ОТІС» до Товариства з обмеженою відповідальністю Фірми «Квартет» ЛТД про стягнення 181 664,99 грн. основного боргу, у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за договором № D 24 D 0221 від 31.12.2011р. на технічне обслуговування та ремонт об'єднаних диспетчерських систем (ОДС).

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 31.08.2015 р. за даною позовною заявою порушено провадження у справі № 910/22487/15 та призначено її до розгляду в судовому засіданні на 30.09.2015 р., зобов'язано сторін надати певні документи.

Через відділ діловодства суду 30.09.2015 р. від відповідача надійшли відзив на позовну заяву та клопотання про відкладення розгляду справи з метою проведення звірки взаєморозрахунків.

Представник відповідача в судове засідання 30.09.2015 р. не з'явився, про призначене судове засідання був повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення від 02.09.2015 р., яке підтверджує отримання відповідачем 04.09.2015 р. ухвали про порушення провадження у справі.

У судовому засіданні 30.09.2015 р. представник позивача проти клопотання відповідача заперечень не навів; подав клопотання про направлення запиту до КП ГІОЦ для витребування інформації відносно надходження коштів по розщепленню на рахунок ПрАТ «ОТІС» за технічне обслуговування об'єднаних диспетчерських систем за спірний період за договором № D 24 D 0221 від 31.12.2011 р. на технічне обслуговування та ремонт об'єднаних диспетчерських систем (ОДС).

Розглянувши клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, суд його відхилив, оскільки у відповідача було достатньо часу, зокрема, більше трьох тижнів для проведення звірки взаєморозрахунків з позивачем.

Відповідно до ст. 38 Господарського процесуального кодексу України, сторона або прокурор у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування господарським судом доказів. У клопотанні повинно бути зазначено: який доказ витребовується, обставини, що перешкоджають його наданню, підстави, з яких випливає, що цей доказ має підприємство чи організація та обставини, які може підтвердити цей доказ. У разі задоволення клопотання суду своєю ухвалою витребовує необхідні докази.

Враховуючи наведене, Господарський суд міста Києва з метою з'ясування всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору у даній справі вважає за доцільне задовольнити клопотання позивача щодо витребування доказів у КП ГІОЦ.

Враховуючи наведене, Господарський суд міста Києва з метою з'ясування всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору у даній справі, у зв'язку з неявкою представника відповідача у дане судове засідання, невиконанням ним вимог ухвали суду, та у зв'язку із необхідністю витребувати додаткові докази у справі, керуючись ст. ст. 38, 77 86 ГПК України, ухвалою від 30.09.2015 р. розгляд справи відклав на 21.10.2015 р.; зобов'язав Комунальне підприємство «Головний інформаційно-обчислювальний центр» надати суду у строк до 20.10.2015 р. інформацію щодо надходження коштів на рахунок ПрАТ «ОТІС» за технічне обслуговування об'єднаних диспетчерських систем за спірний період, зокрема, з 01.08.2012 р. по 31.07.2015 р. за договором № D 24 D 0221 від 31.12.2011 р. на технічне обслуговування та ремонт об'єднаних диспетчерських систем (ОДС); повторно зобов'язав сторін надати суду пені документи та пояснення.

16.10.2015 р. через відділ діловодства господарського суду від КП ГІОЦ надійшла інформація на виконання вимог суду, яку залучено до матеріалів справи.

Представник позивача в судовому засіданні 21.10.2015 р. надав суду заяву про зменшення позовних вимог, згідно з якою просив суд стягнути з відповідача на користь позивача суму основного боргу в розмірі 159 147,52 грн. у з в'язку з неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за договором № D 24 D 0221 від 31.12.2011р. на технічне обслуговування та ремонт об'єднаних диспетчерських систем (ОДС), оскільки позивач помилково не зарахував кошти відповідачу, які надійшли по розщепленню квартирної плати з КП ГІОЦ.

Згідно з п. 3.10. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», передбачені частиною четвертою статті 22 ГПК права позивача збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитись від позову можуть бути реалізовані до прийняття рішення судом першої інстанції. Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві. Згідно з частиною третьою статті 55 ГПК ціну позову вказує позивач. Отже, у разі прийняття судом зміни (в бік збільшення або зменшення) кількісних показників, у яких виражається позовна вимога, має місце нова ціна позову, виходячи з якої й вирішується спір, - з обов'язковим зазначенням про це як у вступній, так і в описовій частині рішення. При цьому питання щодо повернення зайво сплаченої суми судового збору у зв'язку із зменшенням позовних вимог вирішується господарським судом на загальних підставах і в порядку, визначеному законодавством. Якщо ж до заяви про збільшення розміру позовних вимог не додано доказів сплати суми судового збору у встановленому порядку та розмірі (з урахуванням такого збільшення), то відповідна заява повертається господарським судом на підставі пункту 4 частини першої статті 63 ГПК, а у разі якщо відповідні недоліки виявлено після прийняття господарським судом заяви про збільшення розміру позовних вимог, суд стягує несплачені в установленому порядку та розмірі суми судового збору за результатами розгляду справи на підставі статті 49 ГПК.

Господарський суд прийняв заяву позиву позивача про зменшення позовних вимог, у зв'язку з чим має місце нова ціна позову - 159 147,52 грн.

Представник позивача в даному судовому засіданні також надав суду усні пояснення по суті спору; зменшені позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання 21.10.2015 р. не з'явився, про поважні причини неявки суду не повідомив, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною в позовній заяві.

Згідно з абз. 3 п. 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб-підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Враховуючи, що матеріали справи містять докази належного повідомлення відповідача про час та місце судового засідання та про наслідки ненадання ним витребуваних судом документів, то за таких обставин суд приходить до висновку про можливість розгляду справи на підставі ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними матеріалами без участі представника вищезазначеного учасника судового процесу.

У судовому засіданні 21.10.2015 р. суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення у даній справі.

Розглянувши подані матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

31.12.2011 р. між Приватним акціонерним товариством «ОТІС» (надалі - виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю Фірмою «Квартет» ЛТД (надалі - замовник) був укладений договір № D 24 D 0221 (надалі - договір) на технічне обслуговування та ремонт об'єднаних диспетчерських систем (ОДС).

Відповідно до пункту 1.1. договору, замовник передає, а виконавець приймає на себе обов'язки щодо організації та виконання робіт з технічного обслуговування та ремонту систем ОДС.

Згідно з п. 1.3. договору, вартість робіт за договором, у відповідності з розрахунками (додатки № № 1, 2 до договору) складає 10 144,29 грн., ПДВ 20 % - 2 028,86 грн. Всього - 12 173,15 грн. в місяць на поточний рік.

Відповідно до п. 1 додаткової угоди № 1 від 01.08.2012 р. до договору на технічне обслуговування та ремонт об'єднаних диспетчерських систем (ОДС) від 31.12.2011 р. № D 24 D 0221, пункт 1.3. договору було викладено в наступній редакції: «Середньомісячна вартість робіт за договором у відповідності з розрахунками (додатки № № 1, 2, 3 до договору) складає 11 299,68 грн., ПДВ 20 % - 2 259,94 грн. Всього - 13 559,62 грн. в місяць на поточний рік».

Згідно з п. 1 додаткової угоди № 2 від 01.10.2012 р. до договору на технічне обслуговування та ремонт об'єднаних диспетчерських систем (ОДС) від 31.12.2011 р. № D 24 D 022, пункт 1.3. договору було викладено в наступній редакції: «Середньомісячна вартість робіт за договором у відповідності з розрахунками (додатки № № 1, 2 до договору) складає 6 066,85 грн., ПДВ 20 % - 1 213,37 грн. Всього - 7 280,22 грн. в місяць на поточний рік».

Відповідно до п. 1 додаткової угоди № 8 від 01.08.2013 р. до договору на технічне обслуговування та ремонт об'єднаних диспетчерських систем (ОДС) від 31.12.2011 р. № D 2 4 D 0221, пункт 1.3. договору було викладено в наступній редакції: «Вартість робіт за договором у відповідності з розрахунками (додатки № № 1, 2, 3 до договору) складає: 8 545,09 грн., ПДВ 20 % - 1 709,02 грн. Всього - 10 254,11 грн. в місяць на поточний рік».

Згідно з п. 1 додаткової угоди № 9 від 31.12.2013 р. до договору на технічне обслуговування та ремонт об'єднаних диспетчерських систем (ОДС) від 31.12.2011 р. № D24 D 0221, пункт 1.3. договору викладено в наступній редакції: «Середньомісячна вартість робіт за договором у відповідності з розрахунками (додатки № № 1, 2, 3 до договору) складає: 8 206,12 грн., ПДВ 20 % - 1 641,22 грн. Всього - 9 847,34 грн. в місяць на поточний рік».

Відповідно до п. 1 додаткової угоди № 10 від 31.01.2014 р. до договору на технічне обслуговування та ремонт об'єднаних диспетчерських систем (ОДС) від 31.12.2011 р. № D 24 D 0221, пункт 1.3. договору викладено в наступній редакції: «Вартість робіт за договором у відповідності з розрахунками (додатки № № 1, 2, 3 до договору) складає: 9 340,51 грн., ПДВ 20 % - 1 868,10 грн. Всього - 11 208,61 грн. в місяць на поточний рік».

За умовами п. 5.1. договору, замовник щомісячно до 6-го числа місяця, наступного за звітним, проводить оплату вартості у відповідності до умов пункту 1.3. договору:

- на протязі місяця замовнику зараховуються кошти, які надходять по розщепленню квартирної плати, що здійснюється уповноваженими установами;

- повний розрахунок по оплаті робіт замовник проводить до 5-го числа наступного місяця.

- до 10-го числа наступного місяця по всіх видах робіт між виконавцем та замовником може здійснюватися звірка обсягів і розрахунків, отриманих безпосередньо від замовника, а також по розщепленню квартирної плати.

Пунктами 9.1. та 9.2. договору передбачено, що договір набуває чинності з 01.01.2012 р. і діє до 31.12.2012 р.; якщо за один місяць до закінчення строку договору жодна із сторін не заявить про припинення його дії, то він вважається продовженим на наступний рік з обов'язковим підтвердженням обсягу робіт.

Позивача пояснив суду, що ПрАТ «ОТІС» свої зобов'язання за спірним договором виконало належним чином, що підтверджується актами приймання виконаних робіт з технічного обслуговування та ремонту систем диспетчеризації, зокрема: № 4250221 за серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2012 року; № 4250221 за січень, квітень, травень, червень, липень, серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2013 року; № 4250221 за січень, лютий, березень, квітень, травень, червень, липень, серпень, серпень, вересень, жовтень, грудень 2014 року; № 4250221 за січень, травень, червень, липень 2015 року на загальну суму 309 385,75 грн.

Однак, відповідач свої зобов'язання за договором № D 24 D 0221 від 31.12.2011р. на технічне обслуговування та ремонт об'єднаних диспетчерських систем (ОДС) виконав частково на сум 150 211,23 грн., у зв'язку з чим в нього виникла заборгованість у розмірі 159 147,52 грн.

За таких обставин, Приватне акціонерне товариство «ОТІС» звернулось до Господарського суду м. Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Фірми «Квартет» ЛТД про стягнення 159 664,99 грн. основного боргу, у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за договором № D 24 D 0221 від 31.12.2011р. на технічне обслуговування та ремонт об'єднаних диспетчерських систем (ОДС).

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню повністю з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 174 Господарського кодексу України, господарські зобов'язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною першою статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Згідно частини 1 статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до частини 2 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час.

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 614 Цивільного кодексу України, особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлене договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання.

Згідно статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 23.03.2012 р. «Про судове рішення», рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

З наданих позивачем доказів та пояснень вбачається, що позивач виконав належним чином свої зобов'язання за договором № D 24 D 0221 від 31.12.2011р. на технічне обслуговування та ремонт об'єднаних диспетчерських систем (ОДС), тоді як відповідач свої зобов'язання щодо оплати послуг за даним договором не виконав належним чином.

Відповідач у жодних належних доказів обґрунтованих заперечень та належних доказів на спростування обставин, викладених позивачем у позовній заяві, суду не надав.

За таких обставин, оцінивши всі надані докази та пояснення в їх сукупності, враховуючи те, що наявні у справі матеріали свідчать про обґрунтованість вимог позивача щодо стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю Фірми «Квартет» ЛТД основного боргу за договором № D 24 D 0221 від 31.12.2011р. на технічне обслуговування та ремонт об'єднаних диспетчерських систем (ОДС) в розмірі 159 147,52 грн., а відповідач в установленому законом порядку обставини, які повідомлені позивачем, не спростував, розміру позовних вимог не оспорив та не довів суду належними і допустимими доказами належного виконання ним своїх зобов'язань, то позов Приватного акціонерного товариства «ОТІС» до Товариства з обмеженою відповідальністю Фірми «Квартет» ЛТД про стягнення 159 147,52 грн. основного боргу за вказаним договором визнається судом таким, що підлягає задоволенню повністю.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 22, 32,33, 43, 49, 75, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Фірми «Квартет» ЛТД (03127, м. Київ, вул. Васильківська, 53, корпус 1, ) на користь Приватного акціонерного товариства «ОТІС» (03062, м. Київ, вулиця Чистяківська, 32, ) 159 147 (сто п'ятдесят дев'ять тисяч сто сорок сім) грн. 52 коп. основного боргу та 3 182 (три тисячі сто вісімдесят дві) грн. 95 коп. витрат на сплату судового збору.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

4. Дане рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня складення його повного тексту і може бути оскаржене в порядку, передбаченому чинним законодавством України.

Повне рішення складено 26.10.2015 р.

Суддя І.О. Андреїшина