номер провадження справи 4/19/14-30/146/15
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.10.2015 Справа № 908/838/14

за позовом Благодійного фонду Єврейська громада Запорізької області, (юридична адреса: 69037, м. Запоріжжя, вул. 12 Квітня, буд. 2, поштова адреса: 69002, м. Запоріжжя, вул. Героїв Сталінграду, буд. 27)

до відповідача ОСОБА_1 особи-підприємця ОСОБА_2, (69032, АДРЕСА_1; адреса для листування: 69002, м. Запоріжжя, вул. Гоголя, 94/3)

про стягнення 124510,00 грн.

Суд, у складі колегії суддів господарського суду Запорізької області головуючий суддя Кагітіна Л.П., судді: Алейникова Т.Г., Азізбекян Т.А.

За участю представників сторін та учасників судового процесу:

від позивача: ОСОБА_3, довіреність № б/н від 12.01.2015 р.;

від відповідача: ОСОБА_4, договір про надання правової допомоги від 20.10.2014р., свідоцтво № 691 від 26.09.2008 р.;

Благодійний фонд "Єврейська громада Запорізької області" звернувся до господарського суду Запорізької області з позовом до ОСОБА_1 особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення 124510 грн. грошових коштів на підставі ст.ст. 612, 1212 Цивільного кодексу України.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 03.11.2014р. у справі №908/838/14 позов задоволено частково, стягнуто з ФОП ОСОБА_2 на користь Благодійного фонду "Єврейська громада Запорізької області" 16 250,00 грн. збитків та 325,00 грн. судового збору. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 19.01.2015р. у справі №908/838/14 рішення господарського суду Запорізької області від 03.11.2014р. по справі №908/838/14 в частині відмови у стягненні 108260 грн. скасовано, позов в цій частині задоволено. Стягнуто з ФОП ОСОБА_2 на користь Благодійного фонду "Єврейська громада Запорізької області" грошові кошти в розмірі 108260грн., 2165,20грн. судових витрат, 4292грн. витрат за проведення судової технічної експертизи, 1082,60грн. судових витрат за розгляд апеляційної скарги. В іншій частині рішення залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 08.07.2015 р. рішення господарського суду Запорізької області від 03.11.2014 р. та постанову Харківського апеляційного господарського суду від 19.01.2015 р. по справі № 908/838/14 скасовано в частині заявлених позовних вимог про стягнення з ФОП ОСОБА_2 збитків на загальну суму 76000,00 грн., в цій частині справу направлено на новий розгляд до господарського суду Запорізької області.

Скасовуючи судові акти першої та апеляційної інстанції, Вищий господарський суд України вказав на неповне встановлення судами попередніх інстанцій обставин, що мають значення для справи, є порушенням вимог: ст.47 Господарського процесуального кодексу України. Зокрема відзначає наступне:

- розглядаючи заявлені позовні вимоги про стягнення збитків на загальну суму 76000грн., суди попередніх інстанцій всупереч приписів ст.43 Господарського процесуального кодексу України не з'ясували наявності усіх елементів цивільного правопорушення для застосування до відповідача цивільно-правової відповідальності та, відповідно, для стягнення з нього збитків на загальну суму 76000,00грн.

- висновки судів попередніх інстанцій щодо заявлених позовних вимог про стягнення з відповідача збитків на загальну суму 76000грн. є передчасними.

27.07.2015 р. справу № 908/838/14 отримано канцелярією господарського суду Запорізької області і згідно зі ст. 2-1 ГПК України 27.07.2015 р. передано на розгляд судді Кагітіній Л.П.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 27.07.2015 р. прийнято справу №908/838/14 на новий розгляд, присвоєно справі номер провадження 4/19/14-30/146/15, розгляд якої призначено на 21.08.2015 р. У сторін витребувані документи, які необхідні для всебічного та обєктивного розгляду і вирішення справи по суті.

У звязку із невиконанням сторонами вимог суду щодо надання витребуваних документів та неможливістю розгляду справи по суті по наявним матеріалам, враховуючи складність справи № 908/838/14 та у звязку із наявною виробничою необхідністю (щорічною відпусткою судді Кагітіної Л.П.), а також, враховуючи, що відповідно до ч. 1 ст. 69 ГПК України спір має бути вирішено господарським судом у строк не більше двох місяців від дня одержання позовної заяви, розпорядженням Керівника апарату господарського суду Запорізької області ОСОБА_5 від 21.08.2015 р. № 01-04/366/15 справу №908/838/14 передано на колегіальний розгляд у складі трьох суддів господарського суду Запорізької області: головуючий суддя Кагітіна Л.П., судді: Алейникова Т.Г., Кутіщева-Арнет Н.С. Ухвалою господарського суду від 21.08.2015 р. суд у визначено складі колегії прийняв заяву до розгляду, судове засідання призначено на 15.10.2015 р.

У звязку із знаходженням судді Кутіщевої-Арнет Н.С. у відрядженні, на підставі ст. 4-6 ГПК України, у звязку із наявною виробничою необхідністю, розпорядженням Керівника апарату господарського суду Запорізької області ОСОБА_5 від 15.10.2015 р. № 01-04/441/15 справу №908/838/14 передано на колегіальний розгляд у складі трьох суддів господарського суду Запорізької області: головуючий суддя Кагітіна Л.П., судді: Алейникова Т.Г., Колодій Н.А. Ухвалою від 15.10.2015 р. справу прийнято до розгляду у новому складі суду, ухвалено розгляд справи здійснювати у судовому засіданні, призначеному на 15.10.2015 р.

В судовому засіданні 15.10.2015 р. було оголошено перерву до 22.10.2015 р.

У звязку із знаходженням судді Колодій Н.А. у відпустці, на підставі ст. 4-6 ГПК України, у звязку із наявною виробничою необхідністю, розпорядженням Керівника апарату господарського суду Запорізької області ОСОБА_5 від 22.10.2015 р. № 01-04/457/15 справу №908/838/14 передано на колегіальний розгляд у складі трьох суддів господарського суду Запорізької області: головуючий суддя Кагітіна Л.П., судді: Алейникова Т.Г., Азізбекян Т.А. Ухвалою від 22.10.2015 р. справу прийнято до розгляду у новому складі суду, ухвалено розгляд справи здійснювати у судовому засіданні, призначеному на 22.10.2015 р.

За письмовим клопотанням представників сторін розгляд справи здійснювався без застосування технічних засобів фіксації судового процесу.

Представник позивача у судовому засіданні 22.10.2015 р. в повному обсязі підтримав вимоги щодо стягнення збитків в розмірі 76000,00 грн. В наданих суду додаткових поясненнях звертає увагу на висновки Вищого господарського суду України щодо правильності висновків попередній судових інстанцій про віднесення суми попередньої оплати до реальних збитків у подібних правовідносинах, що виникли з додаткової угоди №4. З доводами відповідача відносно відсутності в його діях складу господарського правопорушення не погоджується.

По суті спірних правовідносин зазначає наступне:

1) Згідно п. 3 додаткової угоди №6 від 05.05.2011 до договору №04-2010 на документальний супровід проекту від 28.05.2010 Фонд зобов'язувався сплатити ФОП ОСОБА_2 передплату у розмірі 50000 грн. (за отримання Акту вводу в експлуатацію). Вказані кошти були перераховані Відповідачу (призначення платежу: сплата за отримання акту вводу в експлуатацію згідно додаткової угоди №6 до дог. на док. супр. проекту №04-2010р. від 28.05.10р. згідно рахунку №кр-0000039 від 05.05.2011), що підтверджується рахунком №кр-0000039 від 05.05.2011, банківською випискою від 29.06.2011 на суму 50000,00 грн. та актом від 31.05.2011 про отримання 50000 грн. в якості передплати. Вважає, що в даному випадку відбулося об'єктивне зменшення майнових прав позивача на кошти в розмірі 50000,00 грн. внаслідок того, що вони вибули з активів позивача, що призвело в результаті до зменшення власного капіталу останнього (реальні збитки). Протиправність поведінки вбачає в порушенні відповідачем умов додаткової угоди №6 внаслідок невиконання обумовлених нею зобов'язань (отримання Акту вводу в експлуатацію), оскільки відповідач не звертався до Позивача для передання виконаного за зобов'язанням, жодного Акту прийому-передачі виконаних робіт, який би свідчив про виконання робіт та передачу їх Замовнику, сторонами не підписувався. У зв'язку з простроченням ФОП ОСОБА_2 виконання зобов'язання за вказаними додатковими угодами, їх виконання втратило інтерес для БФ «Єврейська громада Запорізької області», Фонд відмовився від їх прийняття листом №65/01 -С від 18.01.2013 року та просив повернути йому сплачені кошти. За доводами позивача, бездіяльність відповідача призвела до завдання йому реальних збитків на суму 50000,00 грн., що і вказує на причинний звязок між вказаною бездіяльністю відповідача та збитками позивача. Вина відповідача - у відсутності обставин непереборної сили чи перешкод у виконанні зобовязань.

2) Умовами додаткової угоди №9 від 12.07.2011 до договору №04-2010 на документальний супровід проекту від 28.05.2010 (послуги з заходів з охорони праці, охорони навколишнього природного середовища, антисейсмічні заходи) попередня оплата не передбачена. Відповідачу було сплачено за додатковою угодою №9 кошти у розмірі 15000,00 грн. (призначення платежу: сплата за послуги з заходів охорони праці, охорони навколишнього середовища, антисейсмічні заходи, згідно дод. угоди №9 від 12.07.2011 до дог. на док.супр.проекту №04-2010р. від 28.05.10р. згідно рахунку №кр-0000046 від 12.07.2011), що підтверджується рахунком №кр-0000046 від 12.07.2011, банківською випискою від 01.08.2011 на суму 15000,00 грн. Вважає, що в даному випадку відбулося об'єктивне зменшення майнових прав позивача на кошти в розмірі 15000,00 грн., вони вибули з активів позивача, що призвело в результаті до зменшення власного капіталу останнього (реальні збитки). Наявність збитків підтверджується банківською випискою від 01.08.2011 на суму 15000 грн. Протиправна поведінка - в порушенні відповідачем умов додаткової угоди №9 внаслідок невиконання обумовлених нею зобов'язань (послуг з заходів з охорони праці, охорони навколишнього природного середовища, антисейсмічні заходи). Відповідач не звертався до Позивача для передання виконаного за зобов'язанням, Акт прийому-передачі виконаних робіт за вказаною додатковою угодою відсутній. Після закінчення строку дії додаткової угоди Фонд намагався вирішити ситуацію мирним шляхом. Для врегулювання спору Фондом було направлено лист №56/12-С від 06 грудня 2012 року з проханням виконати роботи, в т.ч., за вказаною додатковою угодою у семиденний строк з дня пред'явлення вимоги (згідно приписів ч.2 ст.530 ЦК України). У зв'язку з простроченням

ФОП ОСОБА_2 виконання зобов'язання за вказаними додатковими угодами, їх виконання втратило інтерес для БФ «Єврейська громада Запорізької області», Фонд відмовився від їх прийняття листом №65/01-С від 18.01.2013 року та просив повернути йому сплачені кошти. Як вказує позивача, бездіяльність відповідача призвела до завдання йому реальних збитків на суму 15000 грн., що вказує на причинний звязок між вказаною бездіяльністю відповідача та збитками позивача. Вказує на презумпцію вини.

3) Умовами додаткової угоди №10 від 26.07.2011 (консультаційні послуги) попередня оплата не передбачена. Відповідачу було сплачено за додатковою угодою №10 кошти у розмірі 11000 грн. (сплата за консультаційні послуги, згідно додаткової угоди №10 від 26.07.2011 до дог. на док. супр. проекту №04-2010 від 28.05.2010р., згідно рахунку №кр-0000048 від 26.07.2011), що підтверджується рахунком №кр-0000048 від 26.07.2011 та банківською випискою від 26.07.2011. Зі змісту наданих Суду документів (додаткової угоди №10 від 26.07.2011 до договору №04-2010 на документальний супровід проекту від 28.05.2010, рахунку №кр-0000048 від 26 липня до вказаної додаткової угоди та наданого Відповідачем акту здачі-приймання виконаних робіт від 31.07.2011) неможливо встановити предмет правочину. Жодна із сторін не змогла пояснити Суду та надати документальне підтвердження яка саме послуга повинна була надаватися. Вважає, що вказаний правочин (додаткова угода №10 від 26.07.2011 до договору №04-2010 на документальний супровід проекту від 28.05.2010) є неукладеним, тому отримання відповідачем коштів у розмірі 11000 є безпідставним. Вказує, що позовні вимоги в частині стягнення з ФОП ОСОБА_2 грошових коштів у розмірі 11000 гривень, отриманих нею в якості оплати за неукладеним правочином Додатковою угодою №10 від 26.07.2011 до Договору обґрунтовані приписами ст.1212 ЦК України (як безпідставно отримане, оскільки правова підстава їх отримання - правочин - відсутня). Також зазначає про наявність у даному випадку складу правопорушення реальні збитки в сумі 11000,00 грн., протиправна поведінка у невиконання зобовязань, а бездіяльність відповідача вказує на причинний зв'язок та вину.

Присутній у судовому засіданні 22.10.2015 р. представник відповідача проти заявлених позовних вимог в частині стягнення 76000,00 грн. збитків заперечив з підстав, викладених у відзиві на позов та наданих на вимогу суду додаткових поясненнях. За доводами відповідача, грошові кошти пов'язані із виконанням ним додаткових угод № 6 від 05.05.2011 р., №9 від 12.07.2011 р. та № 10 від 26.07.2011 р. до Договору на документальний супровід проекту № 04-2010 від 28.05.2010 року неможливо відносити до збитків. При цьому зауважує наступне. Мета Договору і Додаткових угод до нього - це введення в експлуатацію об'єкту «Молитвенний будинок у складі єврейського національного-просвітницького центру між вул. ОСОБА_6 та вул. Фрунзе у м. Запоріжжі». Оскільки процедура вводу в експлуатацію передбачає здійснення окремих дій, отримання певних дозвільних та інших документів у різних органах державної влади, то і предмет договору був виражений не тільки у його змісті, але й в додаткових угодах, оскільки розтлумачення «супроводу проекту» у Договорі не було. Відтак, Додаткові угоди є складовими частинами, тих дій, які взяла на себе обов'язок виконати ОСОБА_2, для того, щоб Благодійний фонд почав експлуатувати Об'єкт. Згідно листа ОСОБА_7 державного архітектурно-будівельного контролю у Запорізькій області № 7/8-3745-04 від 30.10.2014 р., Об'єкт, введення в експлуатацію якого супроводжувала ОСОБА_2, зареєстрований 16.07.2011 р. Вказане підтверджує, що саме з цієї дати, а саме з 16.07.2011 року відповідачем було виконано весь обсяг замовлення, оскільки Об'єкт належним чином зареєстрований та введений в експлуатацію. Строк додаткових угод закінчувався у 2012 році (угода № 6 - 05.05.2012р., угода № 9 - 12.07.2012 р., угода № 10 - 26.07.2012 р.), отже, і Договір, і Додаткові угоди були виконані у строки, обумовлені змістом домовленостей (правочинів) між позивачем і відповідачем. Відносно доводів позивача про направлення відповідачу листів з відмовою від прийняття робіт та вимогами повернути кошти, відповідач зазначає, що із вихідних дат написання листів вбачається, що готувалися вони наприкінці 2012 р. та на початку 2013 р., тобто, позивач звертався із даними вимогами майже через півтора року після дати фактичного введення Об'єкта в експлуатацію. Відповідач наполягає, що користуючись вже тривалий час необхідним (і зареєстрованим) приміщенням, позивач прагне порушити домовленості та отримати нібито завдані збитки у розмірі 76000,00 грн. В контексті того, що ОСОБА_2 виконала необхідний обсяг робіт для досягнення обумовленого результату, а отримала лише передоплату за угодами, за доводами відповідача, даним позовом благодійний фонд не тільки прагне повернути назад кошти, а й відмовитися від оплати залишку вартості наданих послуг та робіт (50%). Звертає увагу, що на протязі вже чотирьох років Благодійний фонд «Єврейська громада Запорізької області» успішно використовує введений в експлуатацію відповідачем необхідний їм об'єкт, при цьому, жодного доказу неякісного виконання відповідачем робіт (лист державного органу чи контролюючого органу з претензіями до документів чи факту введення Об'єкту в експлуатацію) позивачем не надано.

В судовому засіданні 22.10.2015 р. справу розглянуто, прийнято і оголошено на підставі ст. 85 ГПК України вступну і резолютивну частини рішення.

Розглянувши та дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

28.05.2010 р. БФ Єврейська громада Запорізької області (позивачем у справі, надалі за текстом Фонд, Замовник) та ФОП ОСОБА_2 (відповідачем у справі, Виконавець) був укладений Договір № 04-2010 на документальний супровід проекту (далі Договір).

Відповідно до п. 1.1 Договору його предметом є документальний супровід проекту обєкта, розташованого за адресою: м. Запоріжжя, вул. Героїв Сталінграду/вул. Фрунзе.

За умовами п., п. 3.2, 3.3 Договору моментом виконання Виконавцем робіт за Договором є дата підписання сторонами акту прийому-передачі виконаних робіт. Остаточна оплата послуг Виконавця відбувається Замовником в день підписання акту прийому-передачі робіт.

Згідно п. 4.3 Договору зміни та доповнення к даному Договору діють, якщо вони оформлені в письмовій формі і підписані уповноваженими представниками сторін.

Як встановлено судом в ході судового вирішення спору, виконання окремих робіт визначалося окремими додатковими угодами до Договору.

Так, згідно Додаткової угоди № 4 від 18.10.2010 р. відповідач зобовязався виконати послуги з отримання рішення виконавчого комітету з благоустрою прилеглої території по вул. Героїв Сталінграду/вул. Фрунзе, а позивач зобовязався оплатити ці послуги. При цьому, сторони обумовили, що вартість послуг по цій додатковій угоді складає 32500,00 грн., з них 16250,00 грн. Виконавець отримує від Замовника в якості передплати. Додаткова угода діє до остаточного рішення питання.

Відповідно до Додаткової угоди № 6 від 05.05.2011 р. відповідач зобовязався надати послуги з отримання акту вводу в експлуатацію по вул. Героїв Сталінграду/вул. Фрунзе, а позивач зобовязався оплатити ці послуги. Вартість послуг по цій додатковій угоді складає 100000,00 грн., з них 50000,00 грн. відповідач отримує від позивача в якості передплати.

Згідно Додаткової угоди № 9 від 12.07.2011 р. відповідач зобовязався виконати послуги з заходів охорони праці, охорони навколишнього середовища, антисейсмічні заходи на обєкті, що розташований за адресою: м. Запоріжжя, вул. Героїв Сталінграду/вул. Фрунзе, а позивач зобовязався оплатити ці послуги в розмірі 15000,00 грн.

Крім того, відповідно до Додаткової угоди № 10 від 26.07.2011 р. (оригінал якої був наданий в ході судового вирішення спору відповідачем і з існуванням якої позивач погодився) відповідач зобовязався виконати консультаційні послуги на обєкті, що розташований за адресою: м. Запоріжжя, вул. Героїв Сталінграду/вул. Фрунзе, а позивач зобовязався оплатити ці послуги в сумі 11000,00 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі Додаткової угоди № 4 від 18.10.2010 р. і згідно рахунку № кр-0000024 від 20.10.2010 р. Фондом на користь відповідача було здійснено передплату в сумі 16250,00 грн., на підставі Додаткової угоди № 6 від 05.05.2011 р. і згідно рахунку № кр-0000039 від 05.05.2011 р. було здійснено передплату в сумі 50000,00 грн., на підставі Додаткової угоди № 9 від 12.07.2011 р. і згідно рахунку № кр-0000046 від 12.07.2011 р. було здійснено оплату в сумі 15000,00 грн. та на підставі Додаткової угоди № 10 від 26.07.2011 р. і згідно рахунку № кр-0000048 від 26.07.2011 р. оплату в сумі 11000,00 грн.

Матеріалами справи підтверджується, що на виконання укладеного сторонами Договору № 04-2010 від 28.05.2010 р. на документальний супровід проекту БФ Єврейська громада Запорізької області на користь ФОП ОСОБА_2 була здійснена попередня оплата за Додатковими угодами № 4, № 6, № 9 і № 10 в сумі 92250,00 грн.

Водночас, при первісному розгляді справи встановлено, що за додатковою угодою №11 від 17.08.2011р. і рахунком № кр-0000069 від 08.12.2011р. позивачем на користь ФОП ОСОБА_2 здійснено оплату в сумі 8800 грн., за додатковою угодою №13 від 29.09.2011р. і рахунком № кр-0000058 від 29.09.2011р. позивачем здійснено оплату в сумі 17960 грн., за додатковою угодою №14 від 13.10.2011р. і рахунком № кр-0000060 від 13.10.2011р. позивачем здійснено оплату в сумі 5500 грн.

Звернувшись до господарського суду з даним позовом, позивач наполягав на тому, що відповідачем не були виконані роботи, передбачені умовами Додаткових угод № 4, № 6, № 9 і № 10, жодного акту прийому-передачі виконаних робіт, який би свідчив про виконання робіт відповідачем та їх прийняття позивачем за цими додатковими угодами сторонами не підписувалося. При цьому, позивач стверджує, що оскільки протягом тривалого часу та у період строку дії відповідних додаткових угод до Договору № 04-2010 від 28.05.2010 р. роботи відповідачем виконані не були, то виконання відповідачем робіт за Додатковими угодами № 4, № 6, № 9 і № 10 втратило для нього інтерес.

БФ Єврейська громада Запорізької області було направлено на адресу ФОП ОСОБА_2 лист № 56/12-С від 06.12.2012 р., за змістом якого позивач звертався до відповідача з вимогою виконати роботи за Додатковими угодами № 4 від 18.10.2010 р., № 6 від 05.05.2011 р. і № 9 від 12.07.2011 р. у семиденний строк від дня предявлення вимоги, а також лист № 65/01-С від 18.01.2013 р., яким позивач звертався до відповідача з вимогою повернути грошові кошти, які були сплачені за Додатковими угодами № 4 від 18.10.2010 р., № 6 від 05.05.2011 р. і № 9 від 12.07.2011 р., оскільки їх виконання втратило для позивача інтерес, та повернути грошові кошти, які помилково були перераховані відповідачеві за додатковими угодами, які так і не були укладені сторонами.

Позивачем з посиланням на приписи ст. 612 ЦК України заявлена вимога про стягнення з відповідача 92250,00 грн. грошових кощтів, які були перераховані ФОП ОСОБА_2 у якості попередньої оплати за Додатковими угодами № 4, № 6, № 9 і № 10.

Наведені обставини було предметом розгляду справи при первісному розгляді.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 03.11.2014р. у справі №908/838/14 позов задоволено частково, стягнуто з ФОП ОСОБА_2 на користь Благодійного фонду "Єврейська громада Запорізької області" 16 250,00 грн. збитків та 325,00 грн. судового збору, в задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 19.01.2015р. у справі №908/838/14 рішення господарського суду Запорізької області від 03.11.2014р. по справі №908/838/14 в частині відмови у стягненні 108260 грн. скасовано, позов в цій частині задоволено. Стягнуто з ФОП ОСОБА_2 на користь Благодійного фонду "Єврейська громада Запорізької області" грошові кошти в розмірі 108260грн., 2165,20грн. судових витрат, 4292грн. витрат за проведення судової технічної експертизи, 1082,60грн. судових витрат за розгляд апеляційної скарги. В іншій частині рішення залишено без змін.

Скасовуючи судові акти попередніх інстанцій, Вищий господарський суд України в своїй постанові від 08.07.2015 р. погодився з висновками суду апеляційної інстанції про неукладення сторонами у даній справі додаткових угод №№11, 13, 14 та безпідставність перерахування відповідачу коштів на загальну суму 32260грн., проте, скасував рішення та постанову в частині заявлених позовних вимог про стягнення з ФОП ОСОБА_2 збитків на загальну суму 76000,00 грн., в цій частині справу направлено на новий розгляд до господарського суду Запорізької області.

Отже, при новому розгляді справи судом розглядаються позовні вимоги Благодійного фонду "Єврейська громада Запорізької області" про стягнення з ОСОБА_1 особи-підприємця ОСОБА_2 збитків в розмірі 76000,00 грн.

Дослідивши та проаналізувавши матеріали та фактичні обставини справи, оцінивши надані письмові докази у їх сукупності, вислухавши представників сторін, суд вважає позовні вимоги в частині стягнення 76000,00 грн. збитків такими, що не підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини… Цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Аналогічні положення містить ст. 174 Господарського кодексу України, згідно з якою господарські зобовязання між субєктами господарювання виникають, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом.

Правовідносини сторін справи є господарськими та такими, що виникли з договору № 04-2010 від 28.05.2010 р., який за своєю правовою природою є договором про надання послуг.

Відповідно до ст. 901, 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором; якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Так, статтею 598 ЦК України визначено, що зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобовязання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Відповідно до ст. 599 ЦК України, за загальним правилом, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Судом встановлено, що на виконання укладеного сторонами Договору № 04-2010 від 28.05.2010 р. на документальний супровід проекту БФ Єврейська громада Запорізької області на користь ФОП ОСОБА_2, в тому числі, було здійснено попередню оплату за Додатковими угодами № 6, № 9 і №10 в сумі 76000,00 грн.

БФ Єврейська громада Запорізької області листом № 56/12-С від 06.12.2012 р. звернувся до ФОП ОСОБА_2В з вимогою виконати роботи за Додатковими угодами № 4 від 18.10.2010 р., №6 від 05.05.2011 р. і №9 від 12.07.2011 р. у семиденний строк від дня предявлення вимоги. Також, листом № 65/01-С від 18.01.2013 р. позивач звертався до відповідача з вимогою повернути грошові кошти, які сплачені за Додатковими угодами № 4 від 18.10.2010 р., №6 від 05.05.2011 р. і №9 від 12.07.2011 р., з посиланням, що їх виконання втратило для позивача інтерес, та повернути грошові кошти, які помилково були перераховані відповідачеві за додатковими угодами, які так і не були укладені сторонами.

За доводами позивача, грошові кошти, які перераховані ФОП ОСОБА_2 у якості попередньої оплати за Додатковими угодами № 6, № 9 і № 10 в сумі 76000,00 грн. є збитками, які підлягають стягненню з відповідача, оскільки в зазначений строк роботи не виконані та послуги не надані, вимога повернути кошти відповідачем не виконана.

Суд зазначає, що стягнення збитків є заходом цивільно-правової відповідальності.

Відповідно до статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків.

Згідно з ч. 1-3 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов'язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків.

Особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 614 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 623 Цивільного кодексу України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором.

Відповідно до ч.2 ст.16 Цивільного кодексу України відшкодування збитків є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів. Відшкодування збитків як санкція може бути застосовано в усіх випадках порушення цивільно-правових зобовязань, коли внаслідок такого порушення потерпіла сторона несе збитки.

Статтею 22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у звязку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); та доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до приписів статей 224, 225 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин, який порушив господарське зобовязання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки субєкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управленою стороною. До складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, крім іншого, включаються також витрати (штрафні санкції, сплачені іншим субєктам), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобовязання другою стороною.

При цьому, аналізуючи вищевикладене, суд зазначає, що відшкодування збитків (в контексті нормативного обґрунтування заявлених вимог) є видом відповідальності за правопорушення при здійсненні господарської діяльності. Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Як і будь-яка інша юридична відповідальність, господарсько-правова відповідальність ґрунтується на певних правових підставах. Це нормативні підстави, тобто сукупність норм права про відповідальність субєктів господарських відносин. По-друге, це правосубєктність правопорушника, тобто сторонами правовідносин щодо застосування відповідальності у спорі, що розглядається у рамках господарського процесу, можуть бути підприємства, установи, організації тощо. Третя підстава це протиправні дії або бездіяльність особи (осіб), що порушують права і законні інтереси потерпілої особи. Зазначена підстава складається з чотирьох елементів, які називаються умовами господарсько - правової відповідальності. До них відносяться: наявність факту порушення, тобто порушення норми закону, внаслідок чого завдаються збитки або інша майнова шкода правам та інтересам потерпілого (позивача у справі); протиправність поведінки правопорушника; причинний звязок між протиправною поведінкою порушника і завданими потерпілому збитками; вина правопорушника.

Виходячи з норм цивільного законодавства, позивач має довести наявність збитків, їх розмір, протиправність поведінки правопорушника та причинний зв'язок між протиправними діями відповідача та завданими позивачу збитками. Сукупність (склад) чотирьох названих умов утворює юридично-фактичні підстави господарсько-правової відповідальності. Для застосування майнової відповідальності у вигляді відшкодування збитків потрібна наявність усіх чотирьох умов.

В даному випадку, позивач вважає, що внаслідок неналежного виконання відповідачем зобовязань за додатковими угодами №№ 6, 9,10 до Договору, оскільки акти приймання-передачі виконаних робіт за цими додатковими угодам не підписувалися, бездіяльність відповідача призвела до завдання йому реальних збитків на суму 76000,00грн. Вказує на причинний звязок між вказаною бездіяльністю відповідача та збитками позивача та презумпцію вини відповідача.

При цьому, суд відзначає, що позивач не довів, зокрема, що зазнав збитків внаслідок протиправної поведінки відповідача.

Умовою відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов'язання, у тому числі у вигляді відшкодування збитків, є насамперед факт правопорушення. Кредитор не повинен доводити вину боржника у порушенні зобов'язання. На позивача покладений обов'язок доведення факту невиконання або неналежного виконання зобов'язання, прямого причинного зв'язку між порушенням зобов'язання і завданими збитками та їх розмір. Застосування принципу вини як умови відповідальності за порушення зобов'язання, пов'язане також з необхідністю з'ясування таких обставин, як вина кредитора або вина обох сторін.

Статтею 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Ці дані встановлюються такими засобами:

- письмовими і речовими доказами, висновками судових експертів;

- поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі. В необхідних випадках на вимогу судді пояснення представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі, мають бути викладені письмово.

В даному випадку обставини справи свідчать про доведеність факту виконання відповідачем умов, передбачених спірними Додатковими угодами.

Так, за Додатковими угодами № 6 від 05.05.2011 р. і № 9 від 12.07.2011 р. акти приймання-передачі виконаних робіт сторонами підписані не були, проте, матеріалами справи підтверджується, що роботи з отримання акту вводу в експлуатацію по вул. Героїв Сталінграду/вул. Фрунзе, а також послуги з заходів охорони праці, охорони навколишнього середовища, антисейсмічні заходи на обєкті, розташованому за адресою: м. Запоріжжя, вул. Героїв Сталінграду/вул. Фрунзе (що передбачено зазначеними Угодами), відповідачем були виконані, що підтверджується наступним:

Так, до матеріалів справи відповідачем наданий лист ОСОБА_7 державного архітектурно-будівельного контролю у Запорізькій області № 7/8-3745-04 від 30.10.2014 р., відповідно до якого ОСОБА_7 зареєстровано Декларацію про готовність обєкта до експлуатації: Молитовний будинок у складі єврейського національно-просвітницького центру між вул. ОСОБА_6 та вул. Фрунзе у м. Запоріжжя. І черга (нове будівництво), замовник БФ Єврейська громада Запорізької області. В цьому ж листі зазначено, що від імені БФ Єврейська громада Запорізької області зверталася саме ОСОБА_2 та подавала необхідні документи. При цьому, відповідно до вимог чинного містобудівного законодавства датою прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом обєкта є дата реєстрації декларації про готовність обєкта до експлуатації.

Належним чином посвідчена копія Декларації про готовність обєкта до експлуатації Молитовний будинок у складі єврейського національно-просвітницького центру між вул. ОСОБА_6 та вул. Фрунзе у м. Запоріжжя. І черга (нове будівництво) зареєстрована 16.09.2011 р. за № ЗП1 надана відповідачем до матеріалів справи.

За вказаних обставин, інформація ОСОБА_7 державного архітектурно-будівельного контролю у Запорізькій області та сама Декларації про готовність обєкта до експлуатації від 16.09.2011 р. № ЗП1 є підтвердженням виконання відповідачем умов Додаткової угоди № 6 від 05.05.2011 р.

На підтвердження виконання послуг за Додатковою угодою № 9 від 12.07.2011 р. відповідачем до матеріалів справи надані протоколи ДЗ Запорізька міська СЕС проведення досліджень освітленості робочого місця на обєкті: Молитовний будинок у складі єврейського національно просвітницького центру по вул. Героїв Сталінграду, 27 № 914, № 916, № 918, № 920 від 27.09.2011 р., протоколи ДЗ Запорізька міська СЕС дослідження повітря житлових і громадських приміщень на обєкті: Молитовний будинок у складі єврейського національно просвітницького центру по вул. Героїв Сталінграду, 27 № 910, № 911, № 912 від 27.09.2011 р., протоколи ДЗ Запорізька міська СЕС проведення досліджень метеорологічних факторів на обєкті: Молитовний будинок у складі єврейського національно просвітницького центру по вул. Героїв Сталінграду, 27 № 913, № 915, № 917, № 919 від 27.09.2011 р., протокол ДЗ Запорізька обласна СЕС радіологічного контролю в приміщеннях № 115 від 27.09.2011 р. на обєкті: Молитовний будинок у складі єврейського національно просвітницького центру по вул. Героїв Сталінграду, 27, а також Висновок державної санітарно-епідеміологічної експертизи № 02/1177 від 04.10.2011 р., виданий ДЗ Запорізька міська СЕС Запорізької області МОЗ України, по обєкту: Молитовний будинок у складі єврейського національно просвітницького центру по вул. Героїв Сталінграду, 27 про його відповідність вимогам діючого санітарного законодавства України. Відповідно до наданих відповідачем пояснень, залучених до матеріалів справи, оригінали вище зазначених протоколів досліджень знаходяться у відповідних контролюючих органах.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що в даному випадку не зважаючи на те, що сторонами належним чином не був оформлений факт виконання відповідачем робіт і послуг, зобовязання з виконання яких він прийняв на себе за умовами Додаткових угод № 6 від 05.05.2011 р. і № 9 від 12.07.2011 р., проте наданими до матеріалів справи доказами підтверджується, що обумовлені цими додатковими угодами роботи і послуги відповідачем були виконані, тому вимоги позивача про стягнення з відповідача збитків в сумі 50000,00 грн., як передплати за Додатковою угодою № 6 від 05.05.2011 р., та в сумі 15000,00 грн., як оплати за Додатковою угодою № 9 від 12.07.2011 р., є безпідставними і задоволенню не підлягають.

Щодо виконання відповідачем послуг за Додатковою угодою № 10 від 26.07.2011 р., суд зазначає, що згідно з Актом здачі-приймання виконаних робіт від 31.07.2011 р. до Додаткової угоди № 10 від 26.07.2011 р. БФ Єврейська община Запорізької області, як Замовник, та ФОП ОСОБА_2, як Виконавець, підтвердили, що консультаційні послуги на обєкті, розташованому за адресою: м. Запоріжжя, вул. Героїв Сталінграду/вул. Фрунзе, надані в повному обсязі на суму 11000,00 грн.

Вказаний акт здачі-приймання виконаних робіт від 31.07.2011 р. до Додаткової угоди № 10 від 26.07.2011 р. був предметом дослідження судової технічної експертизи документів, призначеної ухвалою суду у даній справі від 29.05.2014 р. при первісному розгляді справи.

За Висновком судової технічної експертизи документів № 6608 від 18.09.2014 р., наданого Харківським науково-дослідним інститутом судових експертиз ім. Засл. проф. ОСОБА_8, відтиск печатки БФ Єврейська громада Запорізької області на вказаному акті нанесено іншим кліше круглої печатки БФ Єврейська громада Запорізької області, ніж ті, які надавалися Фондом у якості вільних та експериментальних зразків для порівняльного дослідження. Позивач вважає, що наданий відповідачем акт здачі-приймання виконаних робіт від 31.07.2011 р. до Додаткової угоди № 10 від 26.07.2011 р. Фондом не укладався, є підробленим, а тому не може бути прийнятий судом як належний доказ.

Проте, Висновок судової технічної експертизи документів № 6608 від 18.09.2014 р. не дає однозначної відповіді, що акт здачі-приймання виконаних робіт від 31.07.2011 р. до Додаткової угоди № 10 від 26.07.2011 р. є підробленим, оскільки у даному висновку йдеться лише про нанесення відтиску печатки БФ Єврейська громада Запорізької області іншим кліше круглої печатки БФ Єврейська громада Запорізької області, проте не зазначено, що це кліше є саме підробленим.

Згідно з ч. 5 ст. 42 ГПК України висновок судового експерта для господарського суду не є обовязковим і оцінюється господарським судом за правилами, встановленими статтею 43 цього Кодексу.

Статтею 43 ГПК України закріплено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Щодо пояснень позивача стосовно проведеного ним внутрішнього службового розслідування, яким встановлено, що колишній директор Фонду ОСОБА_9 роботи, про які йдеться в акті здачі-приймання виконаних робіт від 31.07.2011 р. до Додаткової угоди № 10 від 26.07.2011 р., від відповідача не приймав, акт не підписував, суд до уваги не приймає, оскільки таке розслідування проводилося самим позивачем.

Доводи позивача, що за актом прийому-передачі печаток і штампів від 08.11.2012 р. колишнім директором Фонду ОСОБА_9 чинному директору ОСОБА_10 передано дві печатки не спростовують можливості існування іншого кліше основної круглої печатки БФ Єврейська громада Запорізької області.

З урахуванням викладеного, суд не може прийняти як належні докази надані позивачем документи в обґрунтування своєї позиції, що акт здачі-приймання виконаних робіт від 31.07.2011 р. до Додаткової угоди № 10 від 26.07.2011 р. Фондом не укладався і є підробленим, а послуги за цим актом здачі-приймання виконаних робіт від 31.07.2011 р. відповідачем позивачу не надавалися.

Зважаючи на встановлені обставини та надані відповідачем докази виконання передбачених угодою робіт, суд не вбачає правих підстав для стягнення з відповідача на користь позивача грошових коштів в сумі 11000,00 грн. за надання консультаційних послуг на обєкті, розташованому за адресою: м. Запоріжжя, вул. Героїв Сталінграду/вул. Фрунзе, ані в якості безпідставно отриманих, на що вказує позивач, ані в якості збитків.

З огляду на вищевикладене, суд відзначає, що під час розгляду даної справи судом не встановлено наявності в діях відповідача складу цивільного правопорушення, за яке встановлена відповідальність у вигляді зобовязання відшкодувати майнову шкоду (збитки). Позивач не довів, що зазнав збитків внаслідок протиправної поведінки відповідача. Причинний зв'язок між протиправною поведінкою і збитками відсутній. Вина відповідача не доведена. Тобто, елементи складу цивільного правопорушення відсутні.

До того ж, слід зазначити, що насамперед, позивач не довів самого факту скоєння з боку відповідача правопорушення, оскільки мета Договору і Додаткових угод до нього - введення в експлуатацію об'єкту «Молитвенний будинок у складі єврейського національного-просвітницького центру між вул. ОСОБА_6 та вул. Фрунзе у м. Запоріжжі», а ОСОБА_7 державного архітектурно-будівельного контролю у Запорізькій області № 7/8-3745-04 від 30.10.2014 р. підтверджується, що зазначений Обєкт введено в експлуатацію 16.07.2011р. Відповідно, будь-які підстави покладення на відповідача цивільно-правової відповідальності у вигляді збитків в сумі 76000,00 грн., відсутні.

Враховуючи вищевикладене, в задоволенні вимог позивача про стягнення з відповідача збитків, які повязані з невиконанням Додаткових угод №№ 6, 9, 10, слід відмовити.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору в цій частині позову покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 45, 33, 34, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог Благодійного фонду "Єврейська громада Запорізької області" (м. Запоріжжя) до ОСОБА_1 особи-підприємця ОСОБА_2 (м.Запоріжжя) про стягнення 76000,00 грн. збитків відмовити повністю.

Головуючий Л.П. Кагітіна

Судді Т.Г. Алейникова

ОСОБА_11

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання. Рішення оформлене у повному обсязі та підписане згідно із вимогами ст. 84 ГПК України 27.10.2015 р.