ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

29 жовтня 2015 р. Справа № 903/1039/15
Господарський суд Волинської області у складі:

головуючого судді - Гарбара Ігоря Олексійовича

секретар судового засідання - Шевчук Світлана Анатоліївна

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 (представник за дов. №б/н від 30.07.2015 р.)

від відповідача: ОСОБА_2 (представник за дов. №б/н від 29.09.2015 р.)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Луцьку у приміщенні господарського суду Волинської області справу за позовом державного підприємства "Любомльське лісове господарство" до товариства з обмеженою відповідальністю "Захід Ліс" про стягнення 87 715,88 грн.

В судовому засіданні 29.10.2015 р. у відповідності до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство "Любомльське лісове господарство" звернулось в суд з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Захід Ліс" про стягнення 87 715,88 грн.

Позов мотивовано тим, що державне підприємства "Любомльське лісове господарство" та товариство з обмеженою відповідальністю "Захід Ліс" згідно усної домовленості та на підставі товаророзпорядчих документів здійснило реалізацію лісопродукції, що підтверджується товарно-транспортними накладними та довіреністю на отримання товару.

У відповідності до товарно - транспортних накладних у товариства з обмеженою відповідальністю "Захід Ліс" рахується заборгованість перед державним підприємством "Любомльське лісове господарство" у сумі 47 249,20 грн.

12.12.2014 р. з метою вжиття заходів досудового врегулювання спору позивачем направлено на адресу відповідача вимогу на оплату заборгованості в сумі 47 249,20 грн. за поставлену лісопродукцію. Відповідь на вимогу позивач не отримав.

Беручи до уваги викладене позивач просив суд стягнути з відповідача 87 715,88 грн. з них: 47 249,20 грн. основного боргу, 35 200,65 грн. інфляційних втрат, 5 266,03 3% річних.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала повністю та просила суд задовольнити їх.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, та просила суд відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази в справі, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 16.02.2011 р. між державним підприємством "Любомльське лісове господарство" та товариством з обмеженою відповідальністю "Захід Ліс" укладено договір №ЛБ ЗЛ-2011. На підставі умов договору продавець зобовязується поставити а покупець прийняти і оплатити пиловник сосновий (а.с.55-56).

Статтею 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ст. 144 ГК України, майнові права та майнові обовязки субєктів господарювання виникають з угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, що йому не суперечать. Відповідно до ст. 174 ГК України господарські зобовязання можуть виникати, зокрема, з договору.

У відповідності до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Між сторонами зобовязання виникли з договору № 1-11 від 20.12.2013 р. (а.с.14-17), оригінал якого досліджено з матеріалами кримінального провадження.

В підтвердження наявності виконання зобовязань позивачем та наявності у відповідача заборгованості перед позивачем, позивач подав акт позапланової ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності державного підприємства "Любомльське лісове господарство" (а.с.45-54). З дослідженого в судовому засіданні акту, а саме розділу 3 про стан розрахунків між державним підприємством "Любомльське лісове господарство" та товариством з обмеженою відповідальністю "Захід Ліс" за період з 01.01.2011 по 31.12.2012 . (а.с.52-54) вбачається, що згідно даних бухгалтерського обліку в державного підприємства "Любомльське лісове господарство" станом на 01.10.2014 р. рахується дебіторська заборгованість по розрахунку з товариством з обмеженою відповідальністю "Захід Ліс" 47 239,89 грн. Дане свідчить, що відпуск лісопродукції з державного підприємства "Любомльське лісове господарство" був здійснений.

На підставі даного акту позивач подав до суду товарно - транспортні накладні № 015582 від 12.12.2011 р. на загальну суму 24 886,20 грн. та № 015583 від 20.12.2011 р. на загальну суму 22 363,00 грн. на підставі яких просив суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 47 249,20 грн. (а.с.17-18).

З досліджених в судовому засіданні матеріалів кримінального провадження вбачається, що оригінали товарно-транспортних накладних № 015582 від 12.12.20111 р. на загальну суму 24 886,20 грн. та № 015583 від 20.12.2011 р. на загальну сум 22 363,00 грн. не підписанні представником відповідача та не скріпленні його печаткою. Тобто дане свідчить про відсутність факту отримання відповідачем даної продукції.

У відповідності до ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис, аналог власноручного підпису або підпис, прирівняний до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Відповідно до 2.1 "Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку" затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року №88, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 5 червня 1995 року за №168/704 визначено, що первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Пунктом 2.4 вказаного положення встановлено, що первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

У відповідності до даного положення п.2.5. вбачається що документ має бути підписаний особисто, а підпис може бути скріплений печаткою.

Тобто доводи, позивача, що між сторонами виникли господарські відносини на підставі усної домовленості спростовуються вищенаведеним.

Отже, первинні документи, що надані позивачем та знаходяться у матеріалах справи до уваги судом не приймаються, оскільки не містять підписів на отримання товару представником товариства з обмеженою відповідальністю "Захід Ліс" (а.с.15-17).

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим (ст. 43 ГПК України).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

В матеріалах справи відсутні будь-які відомості та позивачем не надано жодних доказів отримання відповідачем товару по товарно - транспортних накладних № 015582 від 12.12.2011 р. на загальну суму 24 886,20 грн. та № 015583 від 20.12.2011 р. на загальну суму 22 363,00 грн.

Разом з тим, відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР (далі Конвенція), кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною. Згідно листа в.о. Голови Верховного Суду України ОСОБА_3 головам апеляційних судів України від 25 січня 2006 р. № 1-5/45 у цивільних, адміністративних і господарських справах перебіг провадження для цілей статті 6 Конвенції розпочинається з моменту подання позову і закінчується винесенням остаточного рішення у справі.

Критерії оцінювання "розумності" строку розгляду справи є спільними для всіх категорій справ (цивільних, господарських, адміністративних чи кримінальних). Це складність справи, поведінка заявника та поведінка органів державної влади (насамперед, суду). Відповідальність держави за затягування провадження у справі, як правило, настає у випадку нерегулярного призначення судових засідань, призначення судових засідань з великими інтервалами, затягування при передачі або пересиланні справи з одного суду в інший, невжиття судом заходів до дисциплінування сторін у справі, свідків, експертів, повторне направлення справи на додаткове розслідування чи новий судовий розгляд.

Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, а збільшення кількості звернень до Європейського суду з прав людини не лише погіршує імідж нашої держави на міжнародному рівні, але й призводить до значних втрат державного бюджету.

Беручи до уваги те, що справа розглядається із 11.09.2015 р. позивачу було надано більш ніж достатньо часу для доведення обставин, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що у позові слід відмовити.

Що стосується стягнення з відповідача 3% річних у сумі 5 266,03 грн. та інфляційних втрат у сумі 35 200,65 грн., суд відмовляє в стягненні останніх, оскільки з матеріалів справи вбачається відсутність у відповідача грошового зобовязання перед позивачем.

Що стосується пояснень відповідача від 01.10.2015 р. (а.с.71), в яких відповідач зазначає, що позовну заяву подано з порушенням строку позовної давності, то вони судом до уваги не беруться. Оскільки в позові відмовлено по суті, у звязку із необґрунтованістю позовних вимог.

У відповідності до ст. 49 ГПК України судові витрати за розгляд справи суд покладає на позивача.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 39, 43, 44, 49, 80, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову державного підприємства "Любомльське лісове господарство" до товариства з обмеженою відповідальністю "Захід Ліс" про стягнення 87 715,88 грн. відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається через господарський суд Волинської області до Рівненського апеляційного господарського суду протягом 10 днів з моменту підписання повного тексту рішення.

Повний текст рішення складено

02.11.2015

Суддя І. О. Гарбар