ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" листопада 2015 р.Справа № 922/5338/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Інте Т.В.

при секретарі судового засідання Федоровій К.О.

розглянувши справу

за позовом ТОВ "Елітвинпром", смт. Таїрове
до ДП "Харківський завод шампанських вин", м. Харків
про стягнення коштів
за участю представників сторін:

позивача - не з'явився;

відповідача - ОСОБА_1, дов. б/н від 22.09.15 р.,

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Елітвинпром", звернувся до господарського суду Харківської області з позовом, в якому просить стягнути з відповідача - Державного підприємства "Харківський завод шампанських вин" основний борг в сумі 970000,00 грн., інфляційні втрати в сумі 703995,31 грн., 3% річних в сумі 59405,10 грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 26001,00 грн., мотивуючи свої вимоги неналежним виконанням відповідачем його грошових зобов'язань за договором поставки №2708/13 від 10.01.13 р.

Ухвалою господарського суду від 16.09.14р. прийнято вказану позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справи та призначено її розгляд в судовому засіданні на 05.10.15р. о 11:40.

01.10.15 р. відповідач надав письмовий відзив, в якому основний борг визнав в повному обсязі, проти стягнення штрафних санкцій заперечував, посилаючись на порушення провадження у справі про банкрутство Державного підприємства "Харківський завод шампанських вин" та введення мораторію на задоволення вимог кредиторів.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав свій відзив та додаткові пояснення до нього від 26.10.15 р., проти стягнення штрафних санкцій заперечував.

Зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представника відповідача, суд встановив наступне.

10 січня 2013 року між товариством з обмеженою відповідальністю "Елітвинпром" (позивач, постачальник) та державним підприємством "Харківський завод шампанських вин" (відповідач, покупець) було укладено договір поставки №2708/13 (далі - договір; а.с. 18), відповідно до умов якого, позивач зобов'язався поставити у строк з 1 жовтня до 1 травня 2014 р. відповідачеві товар, а саме виноматеріал шампанський: "рислінг", "совіньон", "ркацителі", "шардоне", а відповідач зобов'язався прийняти та оплатити товар. Загальна кількість товару, що підлягала поставці за договором, визначалась як наростаюча кількість по всім поставкам.

Відповідно до п. 4.1. договору, загальна сума договору складає 4620000,00 грн.

В п. 6.1. договору закріплено, що поставка визначеної партії товару здійснюється на підставі замовлення відповідача. Замовлення надаються постачальнику за допомогою електронної пошти, факсимільного в'язку або способами зв'язку, що забезпечують фіксування тексту і дати замовлення, або іншим способом, прийнятним для покупця. Замовлення повинно містити наступну інформацію: а) асортимент товару; б) кількість товару; г) термін поставки партії товару, якщо він відрізняється від терміну поставки, встановленого цим договором. Замовлення вважається прийнятим постачальником від покупця і погодженим ними у випадку, якщо через три години після його отримання постачальник не повідомить покупця про свою незгоду з умовами замовлення або про неможливість його виконання.

Постачальник зобов'язаний здійснити поставку партії товару протягом 3 (трьох) календарних днів, з дати погодження сторонами замовлення (п. 6.7 договору).

Проте, доказів надання замовлень відповідачем та їх погодження сторонами суду не надано.

В той же час, позивач, в період з 25.12.2013 р. по 27.12.2013 р. включно, здійснив поставку відповідачу шампанських виноматеріалів на суму 1536004,80 грн., а відповідач прийняв шампанський виноматеріал, що підтверджується наступними первинними бухгалтерськими, податковими та товаросупровідними документами на відповідну партію виноматеріалу (а.с. 23-58):

- видаткова закладна № 210 від 25 грудня 2013 року на суму 211477,20 грн. з ПДВ; товарно-транспортна накладна №000092 від 25.12.2013 р.; акт № 200 від 26.12.2013 р. про приймання партії виноматеріалу та акт зливу продукції за товарно-транспортною накладною № 000092; податкова накладна № 9 від 25.12.2013 р.;

- видаткова накладна № 211 від 26 грудня 2013 року на суму 211675,20 грн. з ПДВ; товарно-транспортна накладна № 000093 від 26.12.2013 р.; акт № 202 від 27.12.2013 р. про приймання партії виноматеріалу та акт зливу продукції за товарно-транспортною накладною № 000093; податкова накладна № 10 від 26.12.2013 р.;

- видаткова накладна № 212 від 26 грудня 2013 року на суму 198442,20 грн. з ПДВ; товарно-транспортна накладна № 000094 від 26.12.2013 р.; акт № 203 від 28.12.2013 р. про приймання партії виноматеріалу та акт зливу продукції за товарно-транспортною накладною № 000094; податкова накладна № 11 від 26.12.2013 р.;

- видаткова накладна № 213 від 27 грудня 2013 року на суму 230828,40 грн. з ПДВ; товарно-транспортна накладна № 000005 від 27.12.2013 р.; акт № 205 від 28.12.2013 р. про приймання партії виноматеріалу та акт зливу продукції за товарно-транспортною накладною № 000095; податкова накладна № 12 від 27.12.2013 р.;

- видаткова накладна № 214 від 27 грудня 2013 року на суму 231521,40 грн. з ПДВ; товарно-транспортна накладна № 000096 від 27.12.2013 р.; акт № 204 від 28.12.2013 р. про приймання партії виноматеріалу та акт зливу продукції за товарно-транспортною накладною № 000096; податкова накладна № 13 від 27.12.2013 р.;

- видаткова накладна № 215 від 27 грудня 2013 року на суму 231521,40 грн. з ПДВ; товарно-транспортна накладна № 000097 від 27.12.2013 р.; акт № 206 від 28.12.2013 р. про приймання партії виноматеріалу та акт зливу продукції за товарно-транспортною накладною № 000097; податкова накладна № 14 від 27.12.2013 р.;

- видаткова накладна № 216 від 27 грудня 2013 року на суму 220 539,00 грн. з ПДВ; товарно-транспортна накладна № 000098; акт № 207 від 28.12.2013 р. про приймання партії виноматеріалу та акт зливу продукції за товарно-транспортною накладною № 000098 від 27.12.2013р.; податкова накладна № 15 від 27.12.2013 р.

Згідно з п. 5.1. договору, покупець проводить оплату на умовах: 30% від загальної суми договору, тобто 1386000,00 грн. покупець сплачує в січні 2014 року, сума, що залишилась сплачується рівними частинами протягом лютого 2014 року- вересня 2014 року по 404250,00 грн.

Відійшовши від умов договору щодо попередньої оплати в сумі 1386000,00 грн. в січні 2014 року, відповідач сплатив лише 566004,80 грн., що підтверджується відповідними платіжними дорученнями (а.с. 59-61), банківською довідкою (а.с. 62) та не заперечується відповідачем.

Таким чином, ДП "Харківський завод шампанських вин" не оплатило поставлений TOB "Елітвинпром" товар на суму 970000,00 грн.

04.03.2014 р. позивач звернувся до відповідача з претензією №1 на суму 1536004,80 грн. (а.с. 63), у відповідь на яку отримало лист № 89 від 03.04.2014р. (а.с. 67) з визнанням за ДП "Харківський завод шампанських вин" боргу та зобов'язанням в найкоротший термін його погашення.

В свою чергу, TOB "Елітвинпром" звернулось до ДП "Харківський завод шампанських вин" з листом № 21 від 04.04.2014р. (а.с. 68), в якому просило зазначити конкретні строки погашення боргу та розпочати фактичне перерахування боргів на розрахунковий рахунок TOB "Елітвинпром".

ДП "Харківський завод шампанських вин" листом № 98 від 08.04.2014р. (а.с. 69), в зв'язку з неможливістю перерахування суми заборгованості одноразовим платежем, запропонувало графік його погашення. TOB "Елітвинпром" зазначений графік не підтвердив та розраховував на погашення боргу в найкоротші строки.

Оскільки, станом на 03.10.2014р. ДП "Харківський завод шампанських вин" так і не розрахувався зі своїм боргом перед TOB "Елітвинпром" навіть за запропонованим графіком, то позивач повторно звернувся до відповідача з претензією № 81 від 03.10.2014р. на суму 1350000,00 грн. Але, станом на 03.11.2014р. ДП "Харківський завод шампанських вин" перерахував з вищезазначеної суми лише 10000,00 грн.

TOB "Елітвинпром" звернулось до ДП "Харківський завод шампанських вин" з листом-вимогою № 20 від 21.04.2015 р. (а.с. 85) про негайне перерахування основної суми боргу в розмірі 990000,00 грн., але відповідач сплатив лише 20000 грн., внаслідок чого заборгованість останнього склала 970000,00 грн.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного.

Стаття 11 Цивільного кодексу України вказує, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, передбачає договори та інші правочини.

Як зазначено в ст. 174 Господарського кодексу України, господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частина 1 статті 626 ЦК України визначає договір як домовленість двох або більше сторін, що спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ч. 1 ст. 655 ЦК України).

Згідно зі ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Стаття 525 ЦК України встановлює, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За приписами ст. 526 ЦК України та ст. 193 ГК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться.

Сторони в спірному договорі домовились (п. 5.1), що відповідач має провести попередню оплату у розмірі 30% від загальної суми договору, тобто 1386000,00 грн., в січні 2014 року.

Втім, сторони відійшли від умов договору щодо порядку (строків) розрахунків за поставлений товар, отже, в даному випадку треба виходити з приписів частини другої статті 530 ЦК України.

В пункті 17 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" роз'яснено, що якщо у договорі або законі не встановлено строку (терміну), у який повинно бути виконано грошове зобов'язання, судам необхідно виходити з приписів частини другої статті 530 ЦК України. Цією нормою передбачено, між іншим, і можливість виникнення обов'язку негайного виконання; такий обов'язок випливає, наприклад, з припису частини першої статті 692 ЦК України, якою визначено, що покупець за договором купівлі-продажу повинен оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього; відтак якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлено інший строк оплати товару, відповідна оплата має бути здійснена боржником негайно після такого прийняття, незалежно від того чи пред'явив йому кредитор пов'язану з цим вимогу. При цьому передбачена законом відповідальність за невиконання грошового зобов'язання підлягає застосуванню починаючи з дня, наступного за днем прийняття товару, якщо інше не вбачається з укладеного сторонами договору. Відповідні висновки випливають зі змісту частини другої статті 530 ЦК України.

Також в Оглядовому листі Вищого господарського суду України від 29.04.2013 № 01-06/767/2013 "Про деякі питання практики застосування господарськими судами законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" зазначено, що строк виконання грошового зобов'язання, що випливає з правовідносин купівлі- продажу та поставки, встановлений спеціальною нормою статті 692 ЦК України, та не може ставитися в залежність від звернення кредитора до боржника з вимогою в порядку частини другої статті 530 ЦК України.

Таким чином, відповідач був зобов'язаний оплатити товар після його прийняття, що відповідає положенням ст. 692 ЦК України.

Стаття 525 ЦК України встановлює, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як вже було зазначено, графік погашення заборгованості запропонований відповідачем не був погоджений.

Згідно з ч.1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Станом на момент розгляду справи, відповідач 970000,00 грн. заборгованості не сплатив та не надав суду жодних доказів, які б спростовували суму заявленого боргу чи підтверджували б оплату заборгованості.

Отже, враховуючи вищевикладене, відповідач визнається судом таким, що з 28.12.13 р. прострочив виконання зобов'язання з оплати поставленого позивачем товару в сумі 1536004,80 грн. за спірними видатковими накладними.

Згідно з ч.1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Враховуючи викладене, а також те, що відповідно до ст. 526 ЦК України, ст. 193 ГК України, зобовязання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов і порядку укладеного між сторонами договору та згідно з вимогами закону, суд визнає вимогу позивача щодо стягнення з відповідача 970000,00 грн. заборгованості, належно обґрунтованою, доведеною матеріалами справи та такою, що підлягає задоволенню.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача інфляційні втрати в сумі 703995,31 грн. та 3% річних в сумі 59405,10 грн. за період з 01.02.14 р. по 31.08.15 р.

Згідно зі ст.ст. 610, 611 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до п. 8.1. договору, у разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов'язань за договором сторони несуть відповідальність, передбачену законодавством України та за цим договором.

Пунктом 8.2. договору передбачено, що у випадку прострочення оплати товару покупець сплачує постачальнику пеню у розмірі двох облікових ставок Національного банку України від несплаченої суми за кожний день прострочення, і у відповідності зі ст. 625 Цивільного кодексу України, суму боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми заборгованості.

Відповідно до статті 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, відповідні нарахування можуть бути здійснені за будь-який період прострочення грошового зобов'язання.

Відповідач обґрунтовує свої заперечення проти стягнення інфляційних втрат та 3% річних дією мораторію на задоволення вимог кредиторів відповідно до ухвали господарського суду Харківської області по справі №5023/2756/11 від 15.04.2011р. про порушення провадження у справі про банкрутство ДП "Харківський завод шампанських вин". За п.6 зазначеної ухвали протягом дії мораторію заборонено стягнення на підставі виконавчих документів та інших документів, за якими здійснюється стягнення відповідно до законодавства, а також заборонено нарахування неустойки (штраф, пеня), застосування інших санкцій за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкові платежі).

В той же час, сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові (п. 4.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань").

Отже, дія мораторію не розповсюджується на стягнення інфляційних втрат та 3% річних.

Крім того, дія мораторію на задоволення вимог кредиторів, відповідно до ухвали господарського суду Харківської області по справі №5023/2756/11 від 15.04.2011р. про порушення провадження у справі про банкрутство ДП "Харківський завод шампанських вин", не розповсюджується на вимоги поточного кредитора TOB "Елітвинпром".

Таку правову позицію також викладено в постановах Верховного суду України від 11.06.2012р. № 21-179А12 та Вищого господарського суду України від 22.06.2005р. №33/227.

Враховуючи викладене, перевіривши нарахування позивача за період з 01.02.14 р. по 31.08.15 р., суд визнає вимоги про стягнення з відповідача інфляційних втрат в сумі 703995,31 грн. та 3% річних в сумі 59405,10 грн. законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 49 ГПК України, судовий збір відшкодовується за рахунок відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст. ст. 1, 4, 12, 33, 43, 44-49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Державного підприємства "Харківський завод шампанських вин" (61017, м. Харків, вул. Лозовська, 20, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Елітвинпром" (65496, Одеська область, Овідіопольський район, смт. Таїрове, вул. 40-річчя Перемоги, 1, ) основний борг в сумі 970000,00 грн., інфляційні втрати в сумі 703995,31 грн., 3% річних в сумі 59405,10 грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 26001,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття, оформленого відповідно до вимог ст. 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 02.11.2015 р.

Суддя ОСОБА_2