ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" жовтня 2015 р. Справа № 917/307/13-г

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Істоміна О.А., суддя Барбашова С.В., суддя Білецька А.М.

при секретарі Кохан Ю.В.

за участю представників:

позивача ОСОБА_1, за довіреністю № 14-135 від 13.05.2014 року

відповідача ОСОБА_2, за довіреністю № 186 від 18.12.2014 року

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу ПАТ "НАК "Нафтогаз України", м. Київ (вх. №4806 П/3) на ухвалу господарського суду Полтавської області від 21.09.15 у справі № 917/307/13-г

за позовом ПАТ "НАК "Нафтогаз України", м. Київ

до ПАТ по газопостачанню та газифікації "Полтавагаз", м. Полтава

про стягнення 32 304 261,18 грн.

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 21.09.2015 у справі № 917/307/13-г задоволено заяву ПАТ по газопостачанню та газифікації "Полтавагаз" про надання розстрочки виконання постанови Харківського апеляційного господарського суду від 05.09.2013 у справі № 917/307/13-г. Розстрочено виконання постанови Харківського апеляційного господарського суду від 05.09.2013 у справі № 917/307/13-г на три роки рівними платежами з визначеним графіком.

ПАТ "НАК "Нафтогаз України" звернулось з апеляційною скаргою на ухвалу господарського суду Полтавської області від 21.09.2015 у справі № 917/307/13-г, в якій просить оскаржувану ухвалу скасувати, у задоволенні заяви про розстрочку виконання рішення відмовити у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована посиланням на відсутність доказів наявності виключних обставин, які є підставою для розстрочення виконання рішення згідно ст. 121 ГПК України та п. 7.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 № 9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України». Також, позивач зазначає про стратегічне значення та скрутний фінансовий стан підприємства, а також його збитковість, що на думку позивача, позбавляє його фінансової можливості розстрочувати або відстрочувати виконання зобовязань своїх контрагентів. Також, позивач посилається на положення Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо стабілізації фінансового стану НАК «Нафтогаз України», який набрав чинності 06.06.2015, відповідно до якого штрафні та фінансові санкції підлягають списанню та не можуть бути предметом подальшого продажу за умови виконання вимог цього закону. Крім того, позивач зазначає, що сам по собі факт відсутності у боржника грошових коштів не може свідчити про неможливість виконання рішення суду з огляду на існування інших, крім звернення стягнення на грошові кошти, передбачених Законом України «Про виконавче провадження» способів виконання рішення.

Відповідач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому з наведеними позивачем доводами не погоджується, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, оскаржуване рішення без змін. Відповідач посилається на те, що підставою для розстрочення виконання рішення є не виключно незадовільний стан підприємства, а і обєктивні причини, які підтверджені документально. Як зазначає відповідач, баланс законних інтересів сторін в даному випадку забезпечується задоволенням заяви та розстроченням виконання рішення суду, що надає можливість фактично виконувати рішення в частині стягнутих господарських санкцій та судових витрат.

Дослідивши матеріали справи, а також викладені в апеляційній скарзі та відзиві на неї доводи сторін, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, заслухавши пояснення представників сторін, та повторно розглянувши справу відповідно до ч. 1 ст. 101 ГПК України, колегія суддів встановила наступне.

Як свідчать матеріали справи, 23.04.2013 р. господарським судом Полтавської області прийнято рішення у справі № 917/307/13-г про стягнення з ВАТ «Полтавагаз» на користь ПАТ Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» 1 148 211,33 грн. 3 % річних, 4 312 789,59 пені та 11 633,95 грн. судового збору.

05.09.2013 р. постановою Харківського апеляційного господарського суду рішення господарського суду Полтавської області від 23.04.2013 р. у справі № 917/307/13-г скасовано та прийнято нове рішення, яким з ПАТ «Полтавагаз» на користь ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» стягнуто 4 404 471,74 грн. пені, 1 148 211,33 грн. 3 % річних та 11 829,26 грн. витрат по сплаті судового збору.

На виконання зазначеного рішення господарським судом Полтавської області 13.05.2013 р. видано наказ про примусове виконання рішення суду № 917/307/13-г.

21.08.2013 р. підрозділом примусового виконання рішень ВДВС ГУЮ у Полтавській області винесена постанова про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання наказу господарського суду Полтавської області від 23.04.2013 р. у справі №917/307/13-г ВП № 39459366.

02.10.2014 р. підрозділом примусового виконання рішень ВДВС ГУЮ у Полтавській області винесена постанова про зупинення виконавчого провадження, в звязку з тим, що дію Закону України «Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно енергетичного комплексу» продовжено до 01.01.2016 р.

Боржник, ПАТ по газопостачанню та газифікації "Полтавагаз", звернувся до суду першої інстанції з заявою про розстрочку виконання вищевказаного рішення на три роки рівними платежами з посиланням на скрутне фінансове становище та на те, що виконання рішення суду у встановлені строки, шляхом спрямування усіх коштів, що надходять на рахунок зі спеціальним режимом використання в погашення заборгованості перед стягувачем призведе до порушення визначеного законодавством порядку розрахунків за природний газ. На підтвердження скрутного матеріального становища заявником надано копію звіту про фінансовий результати за 6 місяців 2015 року, відповідно до якого збитки підприємства становлять 12 456,00 грн.

Задовольняючи заяву боржника про розстрочку виконання рішення, суд першої інстанції, виходячи з положень ст. 121 ГПК України та п. 7.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 № 9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України», та враховуючи, що підприємство боржника знаходиться у скрутному фінансовому становищі; специфічний вид діяльності відповідача, необхідність врахування інтересів територіальної громади міста та області, фізичних та юридичних осіб; дійшов висновку про наявність виключних обставин, які є підставою для надання відстрочки виконання рішення суду.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом використано у повному обсязі свої повноваження, передбачені процесуальним законом щодо повного та всебічного зясування обставин справи, повязаних з предметом доказування у даній справі, а висновки, викладені в ухвалі суду узгоджуються з приписами норм чинного законодавства.

Надаючи правову оцінку обставинам справи та викладеним доводам сторін, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до статті 121 Господарського процесуального кодексу України, при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора чи його заступника або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора чи його заступника і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Оскільки зазначена стаття не обмежує відповідне право господарського суду певним строком, воно може бути реалізоване у будь-який час від набрання рішенням законної сили до його фактичного повного виконання.

Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у строк або встановленим господарським судом способом.

Господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення, проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи.

Доказом існування тяжкого фінансового стану є офіційна фінансова звітність, відповідна документація (баланс, звіт про фінансові результати, тощо), достовірність якої підтверджена належними засобами.

Вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати можливі негативні наслідки для боржника при виконанні рішення у встановлений строк чи попередньо встановленим способом, але перш за все повинен враховувати такі ж наслідки і для стягувача при затримці виконання рішення та не допускати їх настання.

Як зазначено в рішенні Конституційного Суду України № 5-пр/2013 від 26.06.2013р., розстрочка виконання рішення має базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувача і боржника.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що основним напрямком діяльності підприємства відповідача є забезпечення природним газом побутових споживачів (населення), комунально-битових та інших обєктів на території м. Полтава та області.

ПАТ «Полтавагаз» не є газовидобувною компанією, інших джерел погашення заборгованості за спожитий природний газ, ніж її стягнення в судовому порядку зі своїх контрагентів у ПАТ «Полтавагаз» не існує.

Порядок формування інвестиційних програм газопостачальних, газорозподільних та газотранспортних підприємств затверджено постановою Національної комісії регулювання електроенергетики від 17.03.2011 р. №358 (далі - Порядок).

Дія Порядку поширюється на суб'єктів господарської діяльності, які отримали ліцензію Національної комісії регулювання електроенергетики України на право здійснення підприємницької діяльності з постачання природного газу за регульованим тарифом, розподілу природного газу та/або транспортування природного газу магістральними трубопроводами (пункт 1.1 Порядку).

Пунктом 1.3 Порядку встановлено, що інвестиційна програма - план використання коштів для підвищення рівня надійності та економічності роботи основних фондів, який містить комплекс зобов'язань ліцензіата на період її виконання щодо розвитку підприємства, покращення показників якості надання послуг споживачам з відповідними розрахунками та обґрунтуваннями, що підтверджують доцільність здійснення інвестиційної діяльності, джерела її фінансування та графік виконання; модернізація - удосконалення конструкції, яке забезпечує підвищення продуктивності об'єкта, що модернізується, сприяє розширенню його технологічних можливостей до рівня сучасних технічних і технологічних вимог, досягненню економії ресурсів, поліпшенню умов праці, поліпшенню якісних характеристик об'єкта (потужність, продуктивність, інше); реконструкція - перебудова (добудова) існуючих об'єктів виробничого призначення, пов'язана з удосконаленням виробництва, підвищенням його техніко-економічного рівня, зміною основних техніко-економічних показників (потужність, функціональне призначення, геометричні розміри тощо). Пунктом 2.1 Порядку встановлено, що з метою обґрунтування запланованих витрат ліцензіата, які спрямовуються на реконструкцію, модернізацію та розвиток основних фондів, інших активів ліцензіата, до НКРЕ подається інвестиційна програма за формою, наведеною в додатках до Порядку.

Фінансування інвестиційних програм здійснюється за рахунок амортизаційних відрахувань у повному обсязі, певної частки прибутку та інших джерел фінансування (пункт 2.2 Порядку).

Відповідно до пункту 2.4 Порядку разом з інвестиційною програмою надаються, зокрема: перелік робіт, основного обладнання, матеріалів, апаратного та програмного забезпечення, запланованих для закупівлі на планований період, з розбивкою на етапи закупівель, а також для газорозподільних підприємств - План відновлення, реконструкції та розвитку державного майна на відповідний рік, погоджений з суб'єктом, який відповідно до вимог договору про передачу права користування державним майном, що не підлягає приватизації, передав у користування газорозподільним підприємствам таке майно.

Фінансування робіт з проведення нового будівництва, реконструкції, модернізації та інших заходів щодо об'єктів ліцензіата включається до інвестиційної програми за наявності необхідних для цього проектів, погоджених (затверджених) відповідно до вимог чинного законодавства (пункту 2.7 Порядку).

Інвестиційна програма газорозподільного підприємства повинна узгоджуватися з Планом відновлення, реконструкції та розвитку державного майна на відповідний рік, погодженого з суб'єктом, який відповідно до вимог договору про передачу права користування державним майном, що не підлягає приватизації, передав у користування газорозподільним підприємствам таке майно (абзац другий пункту 3.2 Порядку).

Постановою НКРЕ №1106 від 07.08.2014 р. «Про внесення змін до постанови НКРЕ від 19.12.2013 р. № 1619» схвалено внесення змін до інвестиційних програм підприємства. Підприємству затверджено інвестиційну програму, яка фінансується за рахунок амортизаційних відрахувань, частини прибутку та інших джерел, і розділена на розділи: "Розподільчі газопроводи", "Споруди на розподільчих газопроводах" та інші.

Отже, одночасне стягнення усієї суми боргу на виконання рішення суду у справі № 917/307/13-г суттєво погіршить фінансове становище ПАТ «Полтавагаз» та може призвести до невиконання інвестиційних програм, що відповідно, поставить під загрозу газотранспортну систему області в цілому.

Крім того, оплата вартості спожитого природного газу здійснюється в порядку, визначеному Постановою КМУ№1082 від 03.12.2008 р. «Питання удосконалення схем розрахунків за використану електроенергію та природний газ» (зі змінами та доповненнями).

Відповідно до зазначеної постанови плата за природний газ від усіх категорій споживачів підприємства зараховується на поточні рахунки зі спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за використаний природний газ. Всі кошти, що надходять в рахунок оплати послуг з газопостачання населенням, бюджетними установами та іншими споживачами за затвердженим алгоритмом, у відсотковому співвідношенні спрямовується на оплату спожитого природного газу.

На виконання «Порядку відкриття рахунків із спеціальним режимом використання для зарахування коштів, що надходять як плата за послуги з газопостачання та проведення розрахунків за спожитий природний газ», затвердженого постановою КМУ№1082 від 03.12.2008 р. (далі Порядок) підприємством в установі ПАТ «Державний ощадний банк України» відкрито поточні рахунки із спеціальним режимом використання для зарахування коштів, що надходять як плата за послуги за спожитий природний газ (копії договорів про відкриття рахунків додаються).

Відповідно до умов укладених договорів про відкриття банківських рахунків, обумовлено право уповноваженого банку на договірне списання з поточних рахунків із спеціальним режимом використання у рахунок оплати спожитого природного газу, згідно з нормативами відрахувань коштів, які затверджувалися відповідно до п. 3 Порядку.

Формування нормативу відрахування коштів здійснюється із врахуванням наданого підприємством розрахунку частини виручки, яка підлягає обовязковому перерахуванню на поточний рахунок підприємства для оплати спожитого природного газу, забезпечення підприємством ст. ст. 15,24 Закону України «Про оплату праці», податкових зобовязань в частині платежів до бюджетів усіх рівнів.

Постановою НКРЕКП № 2018 від 13.07.2015 року «Про внесення змін до нормативів перерахування коштів з поточних рахунків із спеціальним режимом використання гарантованих постачальників природного газу, які здійснювали діяльність до 01.07.2012, відкритих в установах уповноважених банків, що надійшли від категорій споживачів «населення», «бюджетні установи», «промислові споживачі та інші субєкти господарювання», на липень 2015 року», з 13 липня 2015 року для ПАТ «Полтавагаз» затверджено нормативи перерахування коштів для всіх категорій споживачів.

Разом з цим, в звязку з встановленням на липень 2015 року «нульових» (нормативів) перерахування коштів по всім категоріям споживачів для ПАТ Полтавагаз, у товариства виникла кризова ситуація, повязана із відсутністю обігових коштів.

Окрім того, слід зазначити, що всі категорії споживачів продовжують сплачувати заборгованість за спожитий природний газ до 01.07.2015 року і при нульовому алгоритмі дані кошти акумулюються на поточних рахунках із спеціальним режимом використання ПАТ «Полтавагаз». Таким чином, в звязку з не розподіленням коштів на власників природного газу і ліцензіатів з транспортування природного і нафтового газу магістральними та промисловими трубопроводами у товариства виникають податкові зобовязання за відсутності податкового кредиту.

Отже, виходячи з наведеного, виконання рішення суду у встановлені строки, шляхом спрямування усіх коштів, що надходять на рахунок зі спеціальним режимом використання в погашення заборгованості перед позивачем може призвести до порушення визначеного законодавством порядку розрахунків за природний газ.

Колегія суддів також враховує, що на підтвердження скрутного матеріального становища заявником надано копію звіту про фінансовий результати 6 місяців 2015 року, відповідно до якого збитки підприємства становлять 12 456,00 грн.

Враховуючи специфічний вид діяльності ПАТ «Полтавагаз», наведені боржником обставини, які підтверджують ускладнення виконання рішення суду та той факт, що повне виконання рішення суду на даний час може призвести до надзвичайної ситуації, негативних соціальних та інших наслідків внаслідок зупинки діяльності боржника щодо надання послуг з газопостачання, особливо в зимовий період , а також зважаючи на те, що арешт коштів на рахунках боржника та продаж його майна може призвести до зупинення діяльності боржника чи до його банкрутства, колегія суддів зазначає про наявність підстав для задоволення заяви ПАТ «Полтавагаз» та надання розстрочки виконання рішення суду на три роки рівними платежами з визначеним графіком.

Колегія суддів вважає безпідставними посилання позивача на те, що судом не враховано матеріальні інтереси позивача при наданні розстрочки виконання рішення, оскільки примусове стягнення заборгованості за рішенням суду призведе до тяжких фінансових наслідків для боржника, що тягне за собою неможливість останнього розрахуватись з позивачем та негативно вплине на інтереси самого позивача. В той час, як за умови надання ПАТ «Полтавагаз» розстрочки виконання рішення в частині стягнутих господарських санкцій та судових витрат на три роки, у боржника зявляється можливість належним чином виконувати це рішення на користь позивача.

Крім того, позивачем не доведено, що примусове стягнення з відповідача господарських санкцій за рішенням суду матиме суттєво значення для вирішення питання щодо погашення кредиторської заборгованості позивача, в той час як примусове виконання рішення шляхом арешту банківських рахунків і відчуження основного обладнання відповідача матиме наслідком припинення господарської діяльності останнього, змушеного банкрутства та ліквідації. До того ж, позивачем не доведено, що збитки останнього за результатами господарської діяльності 2014 року та за перший квартал 2015 року виникли саме з вини відповідача.

Також, судова колегія вважає за необхідне зазначити, що ухвалою господарського суду Полтавської області по праві № 917/307/13-г про розстрочку виконання рішення вирішено питання виключно щодо суми пені, 3% річних та судового збору, а не основної заборгованості.

Посилання на положення Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо стабілізації фінансового стану НАК «Нафтобаз України», який набрав чинності 06.06.2015, відповідно до якого штрафні та фінансові санкції підлягають списанню та не можуть бути предметом подальшого продажу за умови виконання вимог цього закону, колегія суддів вважає недоречним, оскільки передбачені ст. 121 ГПК України обставини, з якими закон повязує можливість надання розстрочки, є оціночними, та місцевим господарським судом така оцінка здійснена і, з урахуванням фактичних обставин справи. В даному випадку, місцевий господарський суд, дослідивши докази та надавши оцінку наведеним заявником обставинам, правомірно встановив, що негайне виконання рішення у справі призведе до збільшення заборгованості відповідача та до зупинки діяльності підприємства відповідача. За таких обставин, в основу судового акту про надання розстрочки виконання рішення суду, судом першої інстанції був покладений обґрунтований висновок про наявність обставин, що ускладнюють його виконання, а також судом були враховані права і законні інтереси обох сторін.

Приймаючи до уваги вищезазначене, колегія суддів дійшла висновку про відсутність будь-яких порушень норм чинного законодавства при винесенні місцевим господарським судом ухвали про розстрочку виконання рішення господарського суду Полтавської області у справі № 917/307/13-г, тому посилання позивача в апеляційній скарзі на те, що зазначені в заяві боржника підстави не є достатніми та винятковими для виконання рішення суду, є необґрунтованими та безпідставними, оскільки повністю спростовуються матеріалами справи.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 32-34, 43, 99, 101, 102, п. 1 ст. 103, ст.ст. 105, 106, 121 ГПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ПАТ "НАК "Нафтогаз України", м. Київ залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Полтавської області від 21.09.2015 року у справі № 917/307/13-г залишити без змін.

Постанова набирає чинності з дня її проголошення і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом 20-ти днів.

Повний текст постанови складено та підписано 23 жовтня 2015 року

Головуючий суддя Істоміна О.А.

Суддя Барбашова С.В.

Суддя Білецька А.М.