РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.10.2015Справа №910/24232/15

За позовом Публічного акціонерного товариства «Акціонерний банк Укргазбанк»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Реал-Контакт»

про внесення змін до договору

Суддя Пригунова А.Б.

Представники:

від позивача: Канюк Я.Ю.

від відповідача: Франюк А.В., Катющенко І.О.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство «Акціонерний банк Укргазбанк» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Реал-Контакт» про внесення змін до договору суборенди № ДС 679 від 19.04.2014 р. позовні вимоги обґрунтовані істотною зміною обставин, якими керувалось Публічне акціонерне товариство «Акціонерний банк Укргазбанк», укладаючи спірний договір.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.09.2015 р. порушено провадження у справі № 910/24232/15 та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 19.10.2015 р. за участю представників сторін, яких зобов'язано надати суду певні документи.

У процесі провадження у справі відповідач подав відзив на позовну заяву, у яком проти позову заперечив, мотивуючи свої заперечення тим, що зміна договору у зв'язку з істотною зміною обставин допускається у виняткових випадках, в той час як у даному випадку відсутні передбачені ст. 652 Цивільного кодексу України обставини, що є підставою для внесення змін до договору у судовому порядку.

Також відповідач відзначає, що позивач ухиляється від використання встановлених договором № ДС 679 від 19.04.2014 р. можливостей його припинення в односторонньому порядку за ініціативою суборендаря.

Розгляд справи переносився і порядку ст. 77 Господарського процесуального кодексу України.

У даному судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги та просив позов задовольнити

Представник відповідача проти позову заперечив з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Відповідно до ст. 82 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих учасниками процесу, оригінали яких оглянуто у судовому засіданні.

У судовому засіданні 28.10.2015 р. на підставі ст. 85 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

19.04.2014 р. між Публічним акціонерним товариством «Акціонерний банк Укргазбанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Форум-Менеджмент Груп» укладено договір суборенди № ДС 679, за умовами якого, Товариство з обмеженою відповідальністю «Форум-Менеджмент Груп» зобов'язалось передати, а позивач - прийняти нежитлові приміщення по пров. Куренівському, 12, літ. А у місті Києві для розміщення офісу на період з 01.05.2014 р. до 28.06.2016 р.

Договір відповідно до п. 16.1., набирає чинності з дня його підписання та діє протягом строку суборенди, визначеного договором, а в частині розрахунків - до повної оплати відповідачем заборгованості.

01.05.2014 р. між Публічним акціонерним товариством «Акціонерний банк Укргазбанк», Товариством з обмеженою відповідальністю «Форум-Менеджмент Груп» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Реал-Контакт» укладено договір про внесення змін до договору суборенди № ДС 679 від 19.04.2014 р., відповідно до якого змінено сторону у зобов'язанні: Товариство з обмеженою відповідальністю «Форум-Менеджмент Груп» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Реал-Контакт» з 01.05.2014 р.

01.05.2014 р. сторонами підписані акти прийому-передачі приміщення по пров. Куренівському, 12, літ. А у місті Києві за договором № ДС 679 від 19.04.2014 р.

19.06.2015 р. між Публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний банк «Київ» та Публічним акціонерним товариством «Акціонерний банк Укргазбанк» укладено договір про передачу приймаючому банку майна неплатоспроможного банку, за умовами якого Публічне акціонерне товариство «Акціонерний комерційний банк «Київ» зобов'язався передати позивачу нежитлові приміщення нежитлові приміщення (в літ. А) загальною площею 1 540, 30 кв.м. та нежитлові приміщення (в літ Б) загальною площею 2 565, 80 кв.м. по вул. Б. Хмельницького, 16-22 у місті Києві та майнові права на добудову двох поверхів загальною площею 2 579, 40 кв.м. по вул. Б. Хмельницького, 16-22 у місті Києві.

У червні 2015 року позивач звернувся до Товариства з обмеженою відповідальністю «Реал-Контакт» з листом № 10162/5615/2015 від 23.06.2015 р. про надання згоди на укладення додаткової угоди про дострокове припинення договору № ДС 679 від 19.04.2014 р.

Листом № 4522 від 25.06.2015 р. Товариство з обмеженою відповідальністю «Реал-Контакт» відмовило позивачу у достроковому розірванні договору № ДС 679 від 19.04.2014 р. та вказало, що вважає повідомлення № 10162/5615/2015 від 23.06.2015 р. повідомленням про одностороннє розірвання договору за ініціативою Публічного акціонерного товариства «Акціонерний банк Укргазбанк», а також пропонувало позивачу виконати усі грошові зобов'язання, передбачені договором.

Листом № 1016/6764/2015 від 30.07.2015 р. позивач звернувся до відповідач з пропозицією про внесення змін до договору № ДС 679 від 19.04.2014 р. та встановлення строку оренди з 01.05.2014 р. до 31.08.2015 р. та направив відповідачу додаткову угоду.

Листом від 06.08.2015 р. позивач повідомив відповідача про переміщеня співробітників і майна із суборендованого приміщення по пров. Куренівському, 12, літ. А у місті Києві у період з 07.08.2015 р. до 18.08.2015 р.

Листом № 4752 від 11.08.2015 р. позивач відмовив відповідачу з внесенні змін до договору № ДС 679 від 19.04.2014 р.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги, позивач зазначає, що Публічне акціонерне товариство «Акціонерний банк Укргазбанк» набуло у власність приміщення по вул. Б. Хмельницького, 16-22 у місті Києві, у зв'язку з чим з серпня 2015 року не користується орендованими за договором № ДС 679 від 19.04.2014 р. приміщеннями по пров. Куренівському, 12, літ. А у місті Києві.

Позивач стверджує, що вказані приміщення отримані у власність Публічним акціонерним товариством «Акціонерний банк Укргазбанк» від Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний банк «Київ» відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 61 від 11.02.2015 р., у зв'язку з виведенням його з ринку як неплатоспроможного, на підставі договору про передачу приймаючому банку майна неплатоспроможного банку від 19.06.2015 р., що, на думку позивача є істотною зміною обставин, якими сторони керувались, укладаючи договір № ДС 679 від 19.04.2014 р.

При цьому, позивач відзначає, що у разі обізнаності про отримання майна від Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний банк «Київ», не став би укладати спірний договір суборенди № ДС 679 від 19.04.2014 р. або уклав би його на інший строк

Також Публічне акціонерне товариство «Акціонерний банк Укргазбанк» зазначає, що виконання договору суборенди № ДС 679 від 19.04.2014 р. на існуючих умовах порушує його майнові інтереси, оскільки позивач висушений сплачувати орендну плату та нести інші фінансові витрати за приміщення, яким фактично не користується.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд відзначає наступне.

Відповідно до ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору та встановлюються письмовими і речовими доказами, висновками судових експертів, а також поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі.

Статтею 759 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до ч. 1 ст. 760 Цивільного кодексу України предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ).

Відповідно до ч. 1 ст. 763 Цивільного кодексу України договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Згідно зі ст. 774 Цивільного кодексу України передання наймачем речі у користування іншій особі (піднайм) можливе лише за згодою наймодавця, якщо інше не встановлено договором або законом. Строк договору піднайму не може перевищувати строку договору найму. До договору піднайму застосовуються положення про договір найму.

Статтею 283 Господарського кодексу України визначено, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. У користування за договором оренди передається індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення (або цілісний майновий комплекс), що не втрачає у процесі використання своєї споживчої якості (неспоживна річ).

У відповідності до ст. 288 Господарського кодексу України орендар має право передати окремі об'єкти оренди в суборенду, якщо інше не передбачено законом або договором оренди. Передача в суборенду цілісних майнових комплексів не допускається.

Згідно зі ст. 631 Цивільного кодексу України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення.

За приписами ч. 1 ст. 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

За приписами ст. 652 Цивільного кодексу України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона. У разі розірвання договору внаслідок істотної зміни обставин суд, на вимогу будь-якої із сторін, визначає наслідки розірвання договору виходячи з необхідності справедливого розподілу між сторонами витрат, понесених ними у зв'язку з виконанням цього договору. Зміна договору у зв'язку з істотною зміною обставин допускається за рішенням суду у виняткових випадках, коли розірвання договору суперечить суспільним інтересам або потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом.

Тобто, виходячи зі змісту наведених норм, можливість зміни умов договору закон пов'язує безпосередньо не з наявністю істотної зміни обставин, а з наявністю одночасно чотирьох умов, визначених ч. 2 ст. 652 Цивільного кодексу України та, при цьому, лише у разі коли розірвання договору матиме значно гірші наслідки, ніж виконання такого договору на умовах, змінених судом.

Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 27.02.2012 р. № 2/52-09 та постанові Вищого господарського суду України № 910/18575/14 від 11.06.2015 р., а також закріплена у постанові Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про оренду (найм) майна» від 29.05.2013 р. № 12.

В той же час, позивачем не надано суду доказів на підтвердження існування передбачених ст. 652 Цивільного кодексу України підстав зміни договору саме у розумінні наведеної норми, зокрема, зміни істотних обставин, якими сторони керувались саме у момент укладення спірного договору та, відповідно, доказів наявності одночасно чотирьох необхідних умов.

Відповідно до п. 5.3. постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про оренду (найм) майна» від 29.05.2013 р. № 12 можливість розірвання договору оренди (найму) пов'язується не з наявністю істотної зміни обставин, а з наявністю чотирьох умов, визначених Цивільним кодексом України при істотній зміні обставин.

Також позивачем не надано суду доказів настання для нього несприятливих наслідків у зв'язку з виконанням договору № ДС 679 від 19.04.2014 р., доказів позбавлення його того, на що він розраховував при укладенні спірного договору, або понесення ним будь-яких незапланованих витрат, пов'язаних із виконанням договору № ДС 679 від 19.04.2014 р.

Набуття ж у власність нерухомого майна, яке може бути використано Публічним акціонерним товариством «Акціонерний банк Укргазбанк» у його господарській діяльності, не є істотною зміною обставин, що може мати насідком зміну або розірвання в порядку ст. 652 Цивільного кодексу України.

Варто відзначити, що за приписами ст. 42 Господарського кодексу України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Тобто, в силу наданого Господарським кодексом України визначення, здійснюючи господарську діяльність, позивач не лише одержує прибуток або досягає інших економічних і соціальних результатів, а і має усвідомлювати пов'язані з такою діяльністю ризики.

Цивільний кодекс України до загальних засад цивільного законодавства відносить, зокрема, свободу договору, справедливість, добросовісність та розумність.

За приписами ст. 13 Цивільного кодексу України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб.

Варто відзначити, що в силу приписів Цивільного кодексу України, за двостороннім правочином кожна сторона має одночасно права і обов'язки стосовно іншої сторони та, відповідно, порушення, невиконання або оспорення договору однією стороною безпосередньо впливає на обсяг цивільних прав та обов'язків іншої сторони за договором

За приписами ст. 653 Цивільного кодексу України у разі зміни договору зобов'язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо. У разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються. У разі зміни або розірвання договору зобов'язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов'язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили.

Згідно з п. 5 ст. 188 Господарського кодексу України якщо судовим рішенням договір змінено або розірвано, договір вважається зміненим або розірваним з дня набрання чинності даним рішенням, якщо іншого строку набрання чинності не встановлено за рішенням суду.

Тобто, у разі, якщо суд прийде до висновку про наявність підстав, що тягнуть наслідком зміну умов договору в порядку ст. 652 Цивільного кодексу України, відповідний договір вважається зміненим з моменту набрання таким рішенням законної сили.

В той же час, за змістом позову, останній просить внести зміни до договору № ДС 679 від 19.04.2014 р. в частині строку його дії та внаслідок таких змін вказаний договір буде вважатися таким, що припинив свою дію 31.08.2015 р., тобто фактично до моменту звернення позивача до суду з даним позовом, що за своєю суттю суперечить приписам ст. 653 Цивільного кодексу України та ст. 188 Господарського кодексу України.

Статтею 4-3 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Тож, приймаючи до уваги, що за приписами ст.ст. 4-3, 33, 43 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності, суть якого полягає у обґрунтуванні сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, своїх вимог і заперечень поданими суду доказами, які господарський суд оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, підсумовуючи все вищевикладене, суд дійшов висновку, що доводи позивача не знайшли свого підтвердження та спростовуються наведеними вище обставинами, відтак - вимоги визнаються судом необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню судом.

Витрати по сплаті судового бору відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на позивача.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 32, 33, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено: 02.11.2015 р. .

Суддя Пригунова А.Б.