РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.10.2015Справа №910/23112/15

Суддя Усатенко І.В. розглянувши справу

за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова товариство "Іллічівське"

до Приватного акціонерного товариства " Українська транспортна страхова компанія "

про стягнення 10174,60 грн.

Представники сторін:

від позивача: не з'явились

від відповідача: не з'явились

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернулось з позовом Приватне акціонерне товариство "Страхове товариство "Іллічівське" до Приватного акціонерного товариства "Українська транспортна страхова компанія" про стягнення інфляційних витрат та три проценти річних у сумі 10174,60 грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 12.07.2013 року між Приватним акціонерним товариством "Страхове товариство "Іллічівське" та Кривіцькою Іриною Борисівною укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів № ЦО-05-011647, предметом якого є страхування майнових інтересів страхувальника, пов'язаних з володінням, користуванням та розпорядженням майном.

07.04.2014 року відбулась дорожньо-транспортна пригода, в якій пошкодження застрахованого транспортного засобу відбулось внаслідок порушення ПДР України особою, цивільна відповідальність якої застрахована відповідачем за полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/8568573. У зв'язку з наявністю діючого полісу обов'язок по відшкодуванню збитків покладається на відповідача.

28.07.2014 року позивачем до відповідача подана Заява про виплату страхового відшкодування в порядку регресу № 7702/4851Л (прийнята 28.07.2014 року).

Заборгованість в порядку регресу виплачена позивачу 06.04.2015 року на підставі рішення суду від 02.02.2015 року № 910/28659/14.

В зв'язку з простроченням виконання грошового зобов'язання по сплаті страхового відшкодування в порядку регресу позивач просить стягнути з відповідача суму втрат від інфляції, 3% річних та судовий збір у розмірі 10174,60 грн.

Ухвалою суду від 03.09.2015 року порушено провадження у справі № 910/23112/15, розгляд останньої призначено на 21.09.2015 року.

Представником позивача подано оригінали документів на виконання ухвали суду, для огляду.

Відповідач явку повноважного представника в судове засідання не забезпечив, про причини неявки суд не повідомив, однак, подав відзив на позов, в якому проти позову заперечував, в зв'язку з тим, що 3% річних та втрати від інфляції нараховуються при простроченні грошового зобов'язання, яке між сторонами у справі не виникло.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 21.09.2015 року на підставі ст. 77 ГПК України розгляд справи відкладено на 05.10.2015 року, в зв'язку з неявкою представника відповідача та необхідністю повторного витребування доказів.

02.10.2015 через загальний відділ діловодства Господарського суду м. Києва позивач подав заперечення на відзив.

В судове засідання 05.10.2015 представник Приватного акціонерного товариства "Українська транспортна страхова компанія" не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про день та час судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням № 01 4.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 05.10.2015 року на підставі ст. 77 ГПК України розгляд справи відкладено на 19.10.2015 року, в зв'язку з неявкою представника відповідача та необхідністю повторного витребування доказів.

09.10.2015 через загальний відділ діловодства Господарського суду м. Києва позивач подав клопотання про розгляд справи без участі представника позивача, в якому він позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з'явився. Ухвалу суду про відкладення розгляду справи отримав 08.10.2015 р., про день та час судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням 363.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд -

ВСТАНОВИВ:

12.07.2013 року між Приватним акціонерним товариством "Страхове товариство "Іллічівське" (страховик) та Кривіцькою Іриною Борисівною (страхувальник) було укладено Договір добровільного страхування засобів наземного транспорту № ЦО-05-1-011647, за яким застраховано автомобіль марки "Міцубісі", д.р.н. НОМЕР_1

07.04.2014 на вул. Р. Ролана, 5/8 у м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки "Міцубісі", д/н НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_1., та автомобіля марки "ГАЗ", д/н НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_2

Позивач визнав вищезазначену дорожньо-транспортну пригоду страховим випадком, про що склав страхові акти № ЦО-45694-ЦО-05--01 від 15.05.2014, ЦО-51068-ЦО-05--01 від 12.11.2014 на загальну суму 37302 грн. та здійснив виплату страхового відшкодування за договором страхування в розмірі 37302 грн.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 02.02.2015 року № 910/28659/15 за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхове товариство "Іллічівське" до Приватного акціонерного товариства "Українська транспортна страхова компанія" про відшкодування шкоди в порядку регресу у сумі 37302,00 грн., яке набрало законної сили встановлені наступні обставини:

"Відповідно до довідки № 9371503 про дорожньо-транспортну пригоду, 07.04.2014 на вул. Р. Ролана, 5/8 у м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки "Міцубісі", д/н НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_1., та автомобіля марки "ГАЗ", д/н НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_2

Згідно з постановою Святошинського районного суду м. Києва 759/6338/14-п від 29.04.2014, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Відповідно до звіту № 11677 від 14.04.2014, матеріальний збиток, завданий власникові автомобіля марки "Міцубісі", д/н НОМЕР_1, в результаті його пошкодження при ДТП, складає 36178,22 грн. Сума зазначеного збитку розрахована з урахуванням фізичного зносу автомобіля.

Як вбачається з рахунків № Ф-00000018 від 23.04.2014, № 146 від 06.11.2014, складених ФОП ОСОБА_3, вартість відновлювального ремонту автомобіля марки "Міцубісі", д/н НОМЕР_1, в результаті його пошкодження при ДТП, склала 37302 грн.

Згідно з нормами чинного законодавства, з урахуванням умов Договору, Позивач визнав вищезазначену дорожньо-транспортну пригоду страховим випадком, про що склав страхові акти № ЦО-45694-ЦО-05--01 від 15.05.2014, ЦО-51068-ЦО-05--01 від 12.11.2014 на загальну суму 37302 грн.

Позивач здійснив виплату страхового відшкодування за договором страхування в розмірі 37302 грн., що підтверджується копіями платіжних доручень № 4296 від 26.05.2014, № 11109 від 14.11.2014."

Згідно ч. 3 ст. 35 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

28.07.2014 року позивач звернувся до відповідача з заявою на виплату страхового відшкодування в порядку регресу. Вказана заява отримана відповідачем 28.07.2014 року за вх. № 2340.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 02.02.2015 року № 910/28659/15 стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Українська транспортна страхова компанія" на користь Приватного акціонерного товариства "Страхове товариство "Іллічівське" страхове відшкодування у розмірі 36178,22 грн. та судовий збір у розмірі 1771,96 грн.

Суму страхового відшкодування та судовий збір відповідач перерахував на рахунок позивача, що підтверджується копією банківської виписки від 06.04.2015 року.

Заяву позивача про сплату страхового відшкодування відповідач отримав 28.07.2014 року. На підставі ст. 36.2 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" вимога позивача мала бути виконана не пізніше ніж через 90 днів після її отримання.

Судом встановлено, що відповідач прострочив виконання зобов»язання по перерахуванню позивачу суми страхового відшкодування у розмірі 36178,22 грн. з 27.10.2014 по 06.04.2015 (дата сплати страхового відшкодування у розмірі 36178,22 грн.).

В зв'язку з простроченням відповідачем виконання свого грошового зобов'язання позивач просить стягнути з Приватного акціонерного товариства "Українська транспортна страхова компанія" суму втрат від інфляції у розмірі 9497,50 грн. та 3% річних у розмірі 478,74 грн., нараховані на суму страхового відшкодування у розмірі 36178,22 грн. за період з 27.10.2014 року по 05.04.2015 року, включно. Також позивач нарахував суму втрат від інфляції у розмірі 191,37 грн. та 3% річних у розмірі 6,99 грн. на суму судового збору у розмірі 1771,96 грн. за період з 17.02.2015 року по 05.04.2015 року включно.

Позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Згідно ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини; завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; інші юридичні факти. Цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду.

Ст. 509 ЦК України вказує, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Статтею 27 Закону України "Про страхування" та ст. 993 Цивільного кодексу України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Таким чином, до Приватного акціонерного товариства "Страхове товариство "Іллічівське" перейшло в межах суми 36178,22 грн. право вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Тобто у відповідача перед позивачем виникло зобов'язання по сплаті коштів у сумі 36178,22 грн.

За змістом статей 524, 533 - 535, 625 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), грошовим - є виражене в грошових одиницях (національній валюті України чи в грошовому еквіваленті в іноземній валюті) зобов'язання сплатити гроші на користь іншої сторони, яка, відповідно, має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зазначене міститься в п. 1.1 Постанови Пленуму ВГСУ "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" від 17.12.2013 року № 14.

Суд дійшов висновку, що обов'язок відповідача сплатити позивачу кошти (36178,22 грн.) за своєю правовою природою є грошовим зобов'язання з огляду на те, що зобов'язання виражене в грошових одиницях; наявне право позивача вимагати виконання обов'язку сплатити кошти; відповідач має обов'язок сплатити кошти на користь позивача.

Грошове зобов'язання між сторонами виникло на підставі актів законодавства, які регулюють правовідносини суброгації, зокрема Цивільного кодексу України, Закону України "Про страхування", Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Згідно зі статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням, процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утриманими ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Таким чином, інфляційні нарахування на суму боргу та проценти річних входять до складу грошового зобов'язання.

На спільному засідання судових палат у цивільних та господарських справах Верховного Суду України, при розгляді справи № 6-112цс13, у постанові від 25.12.2013 Верховний Суд України зробив правовий висновок, відповідно до якого при здійснені страховиком страхової виплати у вигляді відшкодування шкоди за договором добровільного страхування на користь потерпілої особи (згідно зі статтею 993 Цивільного кодексу України) відбувається заміна кредитора - страхувальник передає страховикові, який здійснив таку страхову виплату, у межах фактичних витрат право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки.

За змістом статті 514 Цивільного кодекс України зміна кредитора у зобов'язанні (в т.ч. внаслідок переходу права вимоги на підставі статті 993 Цивільного кодексу України та статті 27 Закону України "Про страхування") у передбачений чинним законодавством спосіб не виключає нарахування інфляційних витрат та 3% річних, які є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами.

Відповідач прострочив виконання грошового зобов'язання у розмірі 36178,22 грн. (сума страхового відшкодування), а тому вимоги про стягнення втрат від інфляції у розмірі 9497,50 грн. та 3% річних у розмірі 478,74 грн., за період з 27.10.2014 року по 05.04.2015 року включно, обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Розрахунок 3% річних на суму 478,74 грн. та розрахунок втрат від інфляції на суму 9497,50 грн., додані позивачем до позовної заяви, суд вважає обґрунтованими. Вимоги позивача про стягнення 3% річних на суму 478,74 грн. та втрат від інфляції на суму 9497,50 грн. підлягають задоволенню.

Вимогу позивача про стягнення втрат від інфляції у розмірі 191,37 грн. та 3% річних у розмірі 6,99 грн., нараховані на суму судового збору у розмірі 1771,96 грн., (стягнутого за рішенням суду № 910/28659/15 від 02.02.2015 року) за період з 17.02.2015 року по 05.04.2015 року включно, суд вважає не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Згідно п. 6.2 ст. 6. Податкового кодексу України збором (платою, внеском) є обов'язковий платіж до відповідного бюджету, що справляється з платників зборів, з умовою отримання ними спеціальної вигоди, у тому числі внаслідок вчинення на користь таких осіб державними органами, органами місцевого самоврядування, іншими уповноваженими органами та особами юридично значимих дій.

Відповідно до п. 2.3. Рішення Конституційного суду України у справі за конституційним зверненням асоціації "Дім авторів музики в Україні" щодо офіційного тлумачення положень пункту 7 частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір" у взаємозв'язку з положеннями пункту "г" частини першої статті 49 Закону України "Про авторське право і суміжні права" від 28.11.2013 року № 12-рп/2013 судовий захист майнових прав суб'єктів цивільних правовідносин передбачає їх звернення до відповідного судового органу з метою поновлення чи визнання майнових прав зазначених суб'єктів, якщо ці права порушені, не визнаються чи оспорюються. Таке звернення до суду пов'язане з необхідністю сплати судового збору, що впливає на можливість доступу особи до правосуддя та отримання нею судового захисту, гарантованого статтею 55 Конституції України. Законом України "Про судовий збір" визначено правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору. Згідно зі статтею 1 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим законом, і включається до складу судових витрат. За статтею 2 Закону України "Про судовий збір" платниками судового збору є: громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим законом.

Гарантією реалізації права на судовий захист в аспекті доступу до правосуддя є встановлення законом помірного судового збору для осіб, які звертаються до суду.

Отже, сплата судового збору за подання заяв, скарг до суду, а також за видачу судами документів є складовою доступу до правосуддя, який є елементом права особи на судовий захист, гарантованого ст. 55 Конституції України.

Статтею 625 ЦК України регулюються зобов'язальні правовідносини, її дія поширюється на порушення грошового зобов'язання, яке існувало між сторонами до ухвалення рішення суду. При цьому ч. 5 ст. 11 ЦК, в якій ідеться про те, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду, не дає підстав для застосування положень ст. 625 ЦК до несвоєчасно сплаченого судового збору.

Судовий збір являється обов'язковим платежем, що є елементом права особи на судовий захист і не являється грошовим зобов'язанням за невиконання якого передбачено стягнення втрат від інфляції та 3 % річних згідно ст. 625 ЦК України.

Суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення 3% річних та втрат від інфляції, в зв'язку з простроченням сплати судового збору, є не обґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Доводи відповідача про відсутність договірних зобов'язань між сторонами у справі, а відповідно неможливість порушення строків їх виконання є необґрунтованими та не приймаються судом до уваги.

Як зазначалось судом вище, зобов'язання виникають не лише з договорів, але й з актів законодавства, що передбачено ст. 11 ЦК України. Зобов'язання щодо сплати страхового відшкодування в порядку суброгації, на суму 36178,22 грн. між сторонами у справі виникли з актів цивільного законодавства: Цивільного кодексу України, Закону України "Про страхування", Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". А тому до цих зобов'язальних правовідносин застосовуються норми ст. 625 ЦК України.

Відповідно до статті 44 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до статті 4 Закону України "Про судовий збір" від 08.06.2011 року №3674-VI, судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно статті 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" від 28 грудня 2014 року № 80-VIII, з 1 січня 2015 року мінімальна заробітна плата у місячному розмірі становить 1 218,00 грн.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору встановлюється в розмірі 1,5 відсотків ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 150 розмірів мінімальної заробітної плати.

Ціна позову становить 10174,60 грн., отже сума судового збору за подання даного позову має складати 1218,00 грн. При поданні позовної заяви до суду, позивач сплатив суму судового збору у розмірі 1827,00 грн. замість 1218,00 грн. Тобто сума надміру сплаченого судового збору становить 609,00 грн. і підлягає поверненню позивачу з Державного бюджету України

У відповідності до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на сторін пропорційно сумі задоволених вимог.

Оскільки позов задоволено частково, то сума судового збору, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача пропорційна сумі задоволених вимог і складає 1194,25 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Українська транспортна страхова компанія" (01033, м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 77 ) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхове товариство "Іллічівське" (01033, м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 38 Б, ) втрати від інфляції в розмірі 9497 (дев'ять тисяч чотириста дев'яносто сім) грн. 50 коп., 3% річних у розмірі 478 (чотириста сімдесят вісім) грн. 74 коп., судовий збір в розмірі 1194 (одна тисяча сто дев'яносто чотири) грн. 25 коп.

3. Повернути з Державного бюджету України на користь Приватного акціонерного товариства "Страхове товариство "Іллічівське" (01033, м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 38 Б, ) надміру сплачений судовий збір у розмірі 609 (шістсот дев'ять) грн. 00 коп.

4. В іншій частині позовних вимог відмовити.

5. Після набрання рішенням законної сили видати накази.

Відповідно до частини 5 статті 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя І.В. Усатенко