РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.11.2015Справа №910/21810/15
За позовом Публічного акціонерного товариства "Банк "Київська Русь" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації Волкова О.Ю.

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Аптека Мірра"

про стягнення 239 018,52 грн.

Суддя Ярмак О.М.

Представники:

Від позивача: Гордієнко І.С. за дов.

Від відповідача: Манойленко К.В. за дов.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Пред'явлені вимоги про стягнення 239 018,52 грн. заборгованості за договором купівлі-продажу № 551-11 від 03.01.2011, з яких: 132 624,59 грн. основного боргу, 15 280,83 грн. пені за період з 07.05.2014 по 06.12.2014, 4774,49 грн. 3% річних за період з 07.06.2014 по 18.08.2015, 86 338,61 грн. інфляційних втрат за період з 07.06.2014 по 31.07.2015, право вимоги щодо стягнення яких позивач набув до відповідача на підставі договору про відступлення права вимоги № 70631-20/14-7 від 05.06.2014.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.08.2015 порушено провадження у справі № 910/21810/15, розгляд справи призначено на 17.09.2015.

У засіданнях суду 17.09.2015, 20.10.2015, 27.10.2015 оголошувалась перерва на підставі ст. 77 ГПК України.

У судовому засіданні 20.10.2015 представник відповідача повідомив про оплату основного боргу в сумі 132 624,59 грн. в повному обсязі, надав докази оплати.

30.10.2015 через канцелярію суду позивач подав заяву щодо зменшення розміру позовних вимог, в якій у зв'язку з погашення основної суми боргу зменшив позовні вимоги та просить стягнути з відповідача 15 280,83 грн. пені за період з 07.05.2014 по 06.12.2014, 5439,42 грн. 3% річних за період з 07.06.2014 по 18.10.2015, 86 338,61 грн. інфляційних втрат за період з 07.06.2014 по 18.10.2015. Заява відповідає ст. 22 ГПК України та прийнята судом до розгляду.

Відповідач у відзиві на позовну заяву визнав факт наявності основної заборгованості у сумі 132 624,59 грн. та заперечив проти стягнення штрафних санкцій, вказуючи, що заборгованість виникла через порушення ПрАТ «Альба Україна» умов договору, що призвело до того, що відповідач не мав змогу реалізувати придбаний на підставі договору товар. Стверджує, що прострочення виникло з вини кредитора, у задоволенні пені, 3% річних та інфляційних втрат просить відмовити.

Позивач на доводи відповідача подав заперечення на відзив, в яких пояснює, що твердження відповідача про поставку ТОВ «Альба України» на користь ТОВ «Аптека Мірра» препаратів та лікарських засобів без відповідних сертифікатів якості є безпідставними, оскільки вказані препарати не могли бути завезені в Україну без надання відповідних документів; відповідач про заміну кредитора у зобов'язанні був належним чином повідомлений, що спростовує його доводи про протилежне.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, представник відповідача проти позову заперечував.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд,-

ВСТАНОВИВ:

03.01.2011 р. між ПАТ "Альба Україна" (продавець) та ТОВ "Аптека Мірра" (покупець) було укладено договір купівлі-продажу № 551-11, відповідно до якого продавець зобов'язався передати (поставляти) вироби медичного призначення у власність покупця, а покупець - приймати товар та сплачувати за нього грошові кошти відповідно до умов цього договору.

Пунктом 5.2 Договору оплата кожної товарної партії проводиться в повному обсязі на умовах, що вказуються у видатковій накладній на поставку товарної партії.

На виконання умов договору позивачем за видатковими накладними було передано відповідачу обумовлений договором товар.

Позивач вказує, що відповідач свої зобов'язання по договору виконав частково, у зв'язку з чим у нього виникла заборгованість.

05.06.2014р. між позивачем (новий кредитор) та ТОВ «Альба Україна» (первісний кредитор) був укладений договір відступлення прав вимоги № 70631-20/14-7, в порядку та на умовах якого первісний кредитор відступив (продав), а новий кредитор набув (купив) за 172 624,59 грн. у порядку та на умовах, визначених цим договором, право вимоги за зобов'язаннями ТОВ «Аптека Мірра» (надалі - боржник) у сумі 172 624,59 грн., що випливає з договору купівлі-продажу № 551-11 від 03.01.2011 року, укладеного між боржником та первісним кредитором (основне зобов'язання).

Відповідно до п.7.1 договору, новий кредитор набуває право вимагати від боржника належного виконання зобов'язання по оплаті коштів боржником у сумі, яка зазначена у п.1.1 цього договору.

Крім права вимоги, набуває право на стягнення з боржника неустойки/штрафних санкцій і збитків, заподіяних невиконанням чи неналежним виконанням ним зобов'язань за договором купівлі-продажу (п.7.2).

Як вбачається з матеріалів справи, про укладення договору та відступлення кредитором права вимоги у сумі 172 624,59 грн. по договору купівлі-продажу № 551-11 від 03.01.2011 року на користь ПАТ «Банк «Київська Русь» боржник - ТОВ «Аптека Мірра» був повідомлений шляхом надсилання на його адресу повідомлення про здійснення відступлення права вимоги від 26.06.2014 року.

Також 05.06.2014 між ПрАТ «Альба Україна» та ПАТ «Банк «Київська Русь» був укладений договір про зарахування зустрічних однорідних вимог № 78, відповідно до якого сторони дійшли згоди на підставі ст. 601 ЦК України про зарахування взаємних зустрічних однорідних вимог за договором про відступлення права вимоги № 70631-20/14-7 від 05.06.2014 на суму 172 624,59 грн. та кредитним договором № 99117-20/13-1 на відкриття відновлювальної кредитної лінії від 06.11.2013 на суму 172 624,59 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).

Відповідно до ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог, відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Вказує, що відповідно до умов договору про відступлення прав вимоги № 70631-20/14-7 від 05.06.2011, позивач набув право вимоги до відповідача у сумі 172 624,59 грн., що випливає з договору купівлі-продажу № 551-11 від 03.01.2011 року, укладеного між боржником та первісним кредитором .

Відповідач здійснив погашення боргу частково у сумі 40 000 грн., тому борг станом на час звернення до суду склав 132 624,59 грн.

У процесі розгляду справи сторонами підтверджено погашення відповідачем за платіжним дорученням № 9151 від 16.10.2015 суми 132 624,50 грн. заборгованості згідно договору про відступлення права вимоги № 70631-20/14-7 від 05.06.2014.

Позивач, посилаючись на прострочення виконання відповідачем своїх зобов'язань, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, просить стягнути з відповідача 15 280,83 грн. пені за період з 07.05.2014 по 06.12.2014, 5439,42 грн. 3% річних за період з 07.06.2014 по 18.10.2015, 86 338,61 грн. інфляційних втрат за період з 07.06.2014 по 18.10.2015.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Пунктом 7.2 договору купівлі-продажу встановлено, що у випадку порушення покупцем п.5.2, він виплачує продавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ на день розрахунку за кожний день заборгованості.

Також умовами п.7.2 договору про відступлення права вимоги визначено, що крім права вимоги, набуває право на стягнення з боржника неустойки/штрафних санкцій і збитків, заподіяних невиконанням чи неналежним виконанням ним зобов'язань за договором купівлі-продажу.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки факт прострочення відповідачем зобов'язань на суму 132 624,59 грн. до моменту погашення боргу встановлений судом та відповідачем не спростований, нараховані позивачем 15 280,83 грн. пені за період з 07.05.2014 по 06.12.2014, 5439,42 грн. 3% річних за період з 07.06.2014 по 18.10.2015, 86 338,61 грн. інфляційних втрат за період з 07.06.2014 по 18.10.2015 прострочення виконання зобов'язання щодо оплати товару є обґрунтованими та задовольняються в межах розрахунку позивача.

Доказів оплати боржником вказаних сум, в тому числі в установлені строки, суду не надано.

Твердження відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву про те, що товар, який був поставлений ПрАТ «Альба Україна» на суму заборгованості в розмірі 132 624,59 грн. Частково не може бути реалізований відповідачем у зв'язку із невиконанням ПрАТ «Альба Україна» п.3.1 договору купівлі-продажу, а саме: ненадання сертифікатів якості заводу-виробника за поставлений товар не підтверджені належними доказами відповідно до ст. 33 ГПК України.

У п.1.10 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року N 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» роз'яснено, що за загальним правилом, закріпленим у частині першій статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання через відсутність у нього необхідних коштів, оскільки згадане правило обумовлено замінністю грошей як їх юридичною властивістю. Тому у випадках порушення грошового зобов'язання суди не повинні приймати доводи боржника з посиланням на неможливість виконання грошового зобов'язання через відсутність необхідних коштів (стаття 607 ЦК України) або на відсутність вини (статті 614, 617 ЦК України чи стаття 218 ГК України).

Інші заперечення позивача не приймаються судом до уваги, оскільки повністю спростовуються наявними у справі матеріалами.

Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю.

Оскільки станом на час звернення до суду з даним позовом позивач був звільнений від сплати судового збору відповідно до Закону України «Про судовий збір», витрати по оплаті судового збору, згідно зі ст. 49 ГПК України покладаються на відповідача та підлягають стягненню в доход Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 49, 75, 82-85 ГПК України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

1.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Аптека Мірра" (04073, М.Київ, вул.Сиренька, буд.30/1, 4) на користь Публічного акціонерного товариства "Банк "Київська Русь" (04071, м.Київ, вул.Хорива, 11а, ) 15 280 (п'ятнадцять тисяч двісті вісімдесят) грн. 83коп. пені, 5439 (п'ять тисяч чотириста тридцять дев'ять) грн. 42 коп. 3% річних, 86 338 (вісімдесят шість тисяч триста тридцять вісім) грн. 61 коп. інфляційних втрат.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Аптека Мірра" (04073, М.Київ, вул.Сиренька, буд.30/1, 4) в доход Державного бюджету України 2141 (дві тисячі сто сорок одну) грн. 18 коп. судового збору.

Накази видати відповідно до ст. 116 ГПК України.

Суддя О.М. Ярмак