ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2015 рокуСправа № 912/3096/15
Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Н.В. Болгар розглянув у засіданні справу № 912/3096/15

за позовом: фізичної особи-підприємця ОСОБА_1;

до відповідача: професійно - технічного училища № 16;

про стягнення 116 156 грн. 47 коп.

та

за зустрічним позовом: професійно - технічного училища № 16;

до відповідача: фізичної особи-підприємця ОСОБА_1;

про визнання недійсним договору № 1 від 02.04.13.

Представники:

ФОП ОСОБА_1 - у засіданні 01.10.15, 26.10.15 - ОСОБА_2, нотаріально посвідчена довіреність від 04.08.15, зареєстрована у реєстрі за № 253;

ПТУ № 16 - у засіданні 01.10.15, 26.10.15 - директор ОСОБА_3;

ПТУ № 16 - у засіданні 01.10.15, 26.10.15 - адвокат ОСОБА_4, договір про надання правової допомоги від 19.04.15.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі по тексту - Підприємець) звернулась до господарського суду з позовною заявою про стягнення з професійно - технічного училища № 16 (далі по тексту - Училище) 116 339 грн. 47 коп. заборгованості та судові витрати.

До суми заборгованості заявником позову включені 54 544 грн. 49 коп. вартості робіт, виконаних по договору № 1 "Про надання сільськогосподарських послуг у рослинництві" від 02.04.13 та переданих-прийнятих по акту виконаних робіт від 02.04.13, 41 688 грн. 35 коп. інфляційних втрат за період прострочення платежу із квітня 2013 р. по липень 2015 р., 3 642 грн. 24 коп. річних у розмірі 3 процентів від суми простроченого платежу із 08.04.13 по 01.07.15, 16 464 грн. 39 коп., що вимагалися у претензії і від сплати яких ухилився відповідач.

За таким позов 07.08.15 порушено провадження у даній справі.

У відзиві на позовну заяву, поданому 28.08.15, Училище просить Підприємцю у задоволенні вимог відмовити повністю, посилаючись на те, що

вимога про стягнення 16 464 грн. 35 коп. є наслідком нарахування відсотків за користування кредитом та у зв'язку з оплатою рахунків в порушення умов договорів № 1 від 11.12.13, № 2 від 22.11.13, № 3 від 22.11.13, № 4 від 11.12.13, однак такими договорами відсотки за користування кредитом (36 процентів) не передбачені;

відповідач не визнає факту укладання договору, на яких ґрунтуються інші вимоги позивача;

повний цикл обробітку земельної ділянки площею 101,10 га на території Олександрівської сільської ради Маловисківського району Кіровоградської області, переданої Училищу згідно п. 3 розпорядження голови Маловисківської районної державної адміністрації Кіровоградської області від 04.12.08 № 711-р, виконання зяблевого обробітку ґрунту під сівбу сільськогосподарських культур на 2013 рік, що включало в себе зяблеву оранку ґрунту та інше, восени 2012 р. здійснено сільськогосподарським фермерським господарством "Сорочани" при виконанні договору про спільну діяльність" № 2 від 01.11.11, доказом чого є протокол засідання постійно діючої комісії по обробітку землі від 15.01.15, створеної за наказом № 7 від 19.03.13;

договір № 1 є недійсним правочином, оскільки не відповідає вимогам закону (ч. 2 ст. 207 Цивільного кодексу України (в редакції станом на 02.03.13, на час укладання договору), та ч. 1 ст. 181 Господарського кодексу України (в редакції станом на 02.03.12 станом на час укладання договору), так як не скріплений печаткою зі сторони "Замовника" - відповідача та є не підписаним зі сторони "Виконавця" - позивача;

також є не скріпленими печатками зі сторони "Замовника" та не підписані зі сторони "Виконавця" додаток № 1 "Обсяг і вартість підрядних робіт" та додаток № 2 "Акт виконання робіт" від 30.04.13;

у журналі реєстрації договорів за 2013 рік договір № 1 не значиться і це підтверджується довідкою № 266 від 26.08.15;

відповідач заперечує факт надання позивачем для підписання акту виконаних робіт від 30.04.13;

Підприємцем пропущено однорічний строк позовної давності у спорі про стягнення неустойки (штрафу, пені).

28.08.15 Училище подало зустрічний позов, в якому просить господарський суд визнати недійсним договір № 1 "Про надання сільськогосподарських послуг у рослинництві" від 02.03.13, укладений з Підприємцем, на підставі ст. ст. 2, 5, 202, ч. 2 ст. 207 (в редакції станом на 02.03.13), 215 Цивільного кодексу України, ст. ст. 6, 181 Господарського кодексу України (в редакції станом на 02.03.13) та ч. 207 Господарського кодексу України.

Зустрічний позов обґрунтований невідповідністю договору як правочину вимогам закону (ч. 2 ст. 207 Цивільного кодексу України (в редакції станом на 02.03.13 на час укладання договору № 1), а саме: договір не скріплений печаткою зі сторони "Замовника" та не підписаний зі сторони "Виконавця". Також не скріплені печатками зі сторони "Замовника" та не підписаними зі сторони "Виконавця" додаток № 1 "Обсяг і вартість підрядних робіт" та додаток № 2 "Акт виконаних робіт".

У заяві Підприємця, поданій 16.09.15, повідомлено про допущення помилки у зазначенні дати Акту виконаних робіт, якою фактично є 30.04.13, та про визначення відповідачем дати невиконання зобов'язань - 15.05.13, а також викладена вимога про стягнення з відповідача 116 156 грн. 37 коп., в тому числі 54 544 грн. 49 коп заборгованості, 41 666 грн. 53 коп. інфляційних втрат за період прострочення боргу з квітня 2013 р. по липень 2015 р., 3 480 грн. річних, розрахованих за період з 15.05.15 по 01.07.15, 16 464 грн. 39 коп. за претензією.

Згідно із частинами четвертою, п'ятою ст. 22 Господарського процесуального кодексу України, позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог; відповідач має право до початку розгляду господарським судом справи по суті подати зустрічний позов.

Заява про зменшення розміру позовних вимог та зустрічний позов прийняті господарським судом до розгляду.

25.09.15 Підприємцем наданий відзив на зустрічний позов, в якому він просить Училищу у задоволенні вимог відмовити повністю, так як договір № 1 від 02.03.13 сторонами не укладався.

У доповненні до зустрічної позовної заяви від 30.09.15, поданому 01.10.15, Училище просить визнати договір № 1 "Про надання сільськогосподарських послуг у рослинництві" від 02.04.13, укладений із Підприємцем недійсним, стягнути з останньої витрати по оплаті судового збору, посилаючись на допущення технічної описки у даті укладення договору у тексті його позовної заяви.

26.10.15 Училищем подане господарському суду доповнення до відзиву на позовну заяву Підприємця, в якому воно, дослідивши оригінал договору № 1, встановило факт, що юридично такий договір та додатки до нього №№ 1, 2 є неукладеними, тому відсутній обов'язок відшкодування наданих послуг в порядку, передбаченому главою 83 книги п'ятої Цивільного кодексу України, оскільки сторонами не узгоджено обсягів, переліку та вартості сільськогосподарських робіт; Підприємець не виконувала сільськогосподарські роботи, обумовлені у договорі № 1 та додатках до нього; потреби у послугах Підприємця не було, так як земельна ділянка у вигляді ріллі площею 101,10 га на території Олександрівської сільської ради Маловисківського району оброблена СФГ "Сорочани" згідно договору № 2.

У засіданні господарським судом на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України оголошувалась перерва з 01.10.15 до 11:00 26.10.15.

При розгляді матеріалів справи, заслуховуванні пояснень представників сторін у засіданні господарський суд встановив наступне.

У первісному та зустрічному позовах містяться посилання на договір "Про надання сільськогосподарських послуг" від 02.04.13 (далі по тексту - ОСОБА_5), за умовами якого Підприємець - виконавець зобов'язується своєчасно та якісно виконувати на своїй техніці механізовані роботи у відповідності із додатком № 1, складати та передавати Училищу - замовнику акти прийому-передачі робіт. Остаточним підсумовуючим документом обліку підрядних робіт є акт прийому-передачі виконаних робіт, який підписується представниками сторін, скріплюється печаткою . Замовник зобов'язаний підписати та скріпити акт печаткою протягом 2-х днів з дня виконання робіт. У разі відмови замовника від підписання акту (в т.ч. в установлений термін), акт складається в односторонньому порядку виконавцем і підрядні роботи вважаються прийнятими на підставі одностороннього акту. Розрахунковим документом є акт. Замовник зобов'язаний на протязі 5-ти днів з дня підписання або дня, коли акти повинен бути підписаний, перерахувати кошти на поточний рахунок виконавця.

Додатком № 1 до Договору є "Обсяг та вартість підрядних робіт". У такому додатку вартість робіт - глибока оранка, боронування, культивація визначена у сумі 54 544 грн. 49 коп.

Додатком № 2 від 30.04.15 до Договору є "Акт виконаних робіт", складений на підтвердження виконання Підприємцем обсягів робіт та їх вартість.

ОСОБА_5, додатки до нього підписані сторонами. Підписи Підприємця - виконавця скріплені її печаткою. Підписи замовника в особі директора ОСОБА_6 печаткою Училища не скріплені.

Доводи Училища, викладені у відзиві на позов про те, що у журналі реєстрації договорів за 2013 рік ОСОБА_5 не значиться, не визнається господарським судом обставиною, що підтверджує не укладення Договору, оскільки наявність заборгованості у сумі 54 544 грн. 49 коп. саме за Договором сторони підтвердили в акті звірки розрахунків станом на 01.03.14, який зі сторони Училища підписаний директором ОСОБА_6, і такий підпис скріплений печаткою юридичної особи. Докази того, що ОСОБА_6 станом на час укладання Договору, підписання акту звірки не був за посадою особою, уповноваженою діяти від імені Училища у цивільно-правових відносинах із іншими особами, відсутні.

У розумінні ч. ч. 1, 2 ст. 202 Цивільного кодексу України ОСОБА_5 є двостороннім правочином, тобто діями двох осіб, спрямованих на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Презумпція правомірності правочину встановлена ст. 204 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч. 3 ст. 215 Цивільного кодексу України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом , але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Училище просить визнати ОСОБА_5 недійсним з підстав не скріплення його печаткою замовника та не підписання виконавцем, фактичне невиконання робіт обумовлених Договором і зазначених в акті прийняття робіт.

Підприємець проти визнання Договору недійсним заперечує.

Господарський суд вважає відсутніми підстави для визнання Договору недійсним.

За ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу.

Зустрічна позовна заява не містить посилання на конкретну частину (конкретні частини) ст. 203 Цивільного кодексу України, що є підставою недійсності правочину.

Відповідно до ч. 1 ст. 205, ч. 1, ч. 2 ст. 207 п. 2 ч. 1 ст. 208 Цивільного кодексу України, правочини між фізичною та юридичною особою належить вчиняти у письмовій формі. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства та скріплюється печаткою.

За загальним порядком, укладання господарських договорів, передбаченому ч. 1 ст. 181 Цивільного кодексу України, господарський договір викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку кладення договору.

Спеціальної вимоги до форми та порядку укладення договору на виконання сільськогосподарських робіт суб'єктом підприємництва на замовлення закладу освіти не передбачено.

У п. 12 постанови пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.09 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" зазначено, що порушення вимог закону щодо укладення правочину в письмовій формі є підставою для визнання його недійсним лише в разі, коли це прямо передбачено законом, зокрема статтями 547, 719, 981, 1055, 1059, 1107, 1118 ЦК ( 435-15 ) тощо.

За ч. 1 ст. 627 Цивільного кодексу України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ч. ч. 1, 2, 3 ст. 639 Цивільного кодексу України (в редакції чинній станом на 02.04.15), договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами.

ОСОБА_5 та додатки до нього сторонами підписані. Протилежного Училище не довело.

Скріплення печатками сторін господарського договору, який укладається у формі єдиного документа, є загальним правилом. Само по собі недодержання такого правила при наявності підтверджуючих обставин вчинення сторонами дій на виконання договору, не є безумовною підставою для суду для визнання його недійсним.

ОСОБА_5 укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною, що встановлено ч. 1 ст. 683 Цивільного кодексу України.

Фактично пропозиція Училища щодо виконання сільськогосподарських робіт - глибока оранка, боронування, культивація на земельній ділянці площею 101,10 га, у тому числі ріллі 101.10 га, наданій йому у постійне користування, яке підтверджується державним актом ЯЯ № 150105, прийнята Підприємцем.

Не заперечуючи виконання робіт, оплати якої вимагає Підприємець, Училище наполягаючи на тому, що такі роботи виконані СФГ "Сорочани", не надало належних доказів на підтвердження своїх доводів.

Згідно з ч. 1 ст. 837 Цивільного кодексу України, за договором підряду (яким є й договір на виконання сільськогосподарських робіт) одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Докази на підтвердження того, що СФГ "Сорочани" передало, а Училище прийняло та оплатило роботи, вимога щодо оплати яких викладена у позові Підприємця, відсутні.

Те, що комісія, створена наказом № 7-к від 19.03.13, підписаним особою, повноваження якої не зазначені та не доведені, у протоколі від 15.01.15 зазначила про підготовлення поля восени 2012 р. СФГ "Сорочани", початок роботи Підприємцем з посіву сої та не здійснення нею глибокої оранки, боронування і культивації в квітні 2013 р. не є доведенням підстав для визнання Договору недійсним та невиконання робіт Підприємцем. Правомірність висновків зазначеної комісії, проведення нею засідання 15.01.15 для визначення особи, якою проводились роботи у квітні 2013, з урахуванням заперечень Підприємця, Училищем не доведені.

Виконання Підприємцем робіт по Договору підтверджено актом виконаних робіт від 30.04.15, підписання і скріплення печаткою якого є обов'язком замовника. ОСОБА_5 містить умови, за яких акт може бути складений в односторонньому порядку виконавцем. Отже, відсутність в акті виконаних по Договору робіт, підписаному сторонами, печатки Училища, не є безумовною ознакою невиконання таких робіт Підприємцем.

Акт "Зірки розрахунків між ФОП ОСОБА_1 та ПТУ № 16 м. Мала Виска станом на 01.03.14" містить зазначення акту виконаних робіт до Договору як підставу розрахунку за оранку, боронування, культивацію у сумі 54 544 грн. 49 коп.

Акт звірки визнаний господарським судом тим доказом, який підтверджує визнання сторонами укладеним ОСОБА_5 та виконання робіт Підприємцем і наявності заборгованості Училища, на противагу протоколу комісії, складеному 15.01.15 і наданому останнім як доказ.

Позов про визнання Договору недійсним визнаний господарським судом поданим необґрунтовано, тому у його задоволенні відмовляє повністю.

Відповідно до п. 2.4 Договору, який оцінюється господарським судом як укладений сторонами, замовник зобов'язався на протязі 5-ти днів з дня підписання, або з дня коли Акт повинен бути підписаний, перерахувати кошти на поточний рахунок виконавця.

Згідно з ст. 526, ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Докази оплати виконаних робіт, обсяги та вартість яких відображені в акті від 30.04.13 підписаного сторонами, відсутні.

За ст. 610, ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання); боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Замовник робіт по Договору є боржником, що прострочив виконання зобов'язання по оплаті робіт виконавцю.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Підприємець як кредитор, вимагає сплати боргу у сумі 54 544 грн. 49 коп. з урахуванням встановленого індексу інфляції з квітня 2013 р. по липень 2015 р. та річних у розмірі 3 процентів, розрахованих за період з 15.05.15 по 01.07.15. Інфляційні втрати ним розраховані у сумі 41 666 грн. 53 коп., річні - у сумі 3 480 грн. 96 коп.

Господарський суд не погоджується із розрахунком суми інфляційних втрат з квітня 2013 р., оскільки, виходячи із умов п. п. 2.2., 2.4 Договору, дати підписання Акту виконаних робіт від 30.04.15, редакції ст. 253, ч. 5 ст. 254 Цивільного кодексу України, перебіг строку виконання грошових зобов'язань Училища починається з 15.05.15, про що безпосередньо Підприємцем зазначено у заяві "про уточнення позовних вимог", поданої 16.09.15.

Сума інфляційних втрат за період з 15.05.15 по липень 2015 р. становитиме 40 707 грн. 77 коп.

Розрахунок річних Підприємця на суму 3 480 грн. 96 коп. не перевищує їх фактичного розміру - 3 487 грн. 86 коп.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлена обов'язковість договору для виконання сторонами. За відсутності доказів виконання Училищем грошових зобов'язань по Договору та його контррозрахунку ціни позову, господарський суд задовольняє вимоги Підприємця про стягнення у примусовому порядку 54 544 грн. 49 коп. боргу, 40 707 грн. 77 коп. інфляційних втрат, 3 480 грн. 96 коп. річних.

Доводи училища про те, що Підприємцем пропущено однорічний строк позовної давності у спорі про стягнення неустойки (штрафу, пені) є безпідставними, оскільки відповідальність, про яку йдеться у ст. 625 Цивільного кодексу України, не є неустойкою (пенею, штрафом) як виду забезпечення зобов'язання у розумінні ст. 549 Цивільного кодексу України.

Крім того, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення, що встановлено ч. 3 ст. 267 Цивільного кодексу України. Заява про застосування позовної давності Училищем господарському суду не подавалась.

Позов про стягнення з Училища 16 464 грн. 39 коп. визнаний господарським судом поданим безпідставно та необґрунтовано. Позовна заява не містить викладення і доведення наявності в Училища зобов'язання по сплаті Підприємцю 16 464 грн. 39 коп.

У письмових поясненнях, наданих 25.09.15, заявник первісного позову зазначив, що 16464 грн. 39 коп. є заборгованістю по відсоткам за користування товарним кредитом.

ОСОБА_5, на підставі порушення зобов'язань за яким, ґрунтується позов Підприємця, не передбачає умов надання товарного кредиту.

Ті договори, про які йдеться у поясненнях Підприємця, зокрема договори № 1 від 11.12.13, № 2 від 22.11.13, № 3 від 22.11.13, не зазначені у позовній заяві, та не є підставою її позову. Крім того, у позовній заяві відсутнє доведення наявності у відповідача сплатити відсотки за користування товарним кредитом за договором поставки № КД-62/13 від 07.03.13, укладеному Підприємцем з ТОВ "Імперія-Агро".

Заява про зміну підстав позову згідно з частиною четвертою ст. 22 Господарського процесуального кодексу України Підприємцем не подавалась

Господарський суд відмовляє Підприємцю у задоволенні позову про стягнення з Училища 16 464 грн. 39 коп.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати Підприємця у сумі 1 480 грн. 99 коп. судового збору покладаються на Училище. Судові витрати за подання зустрічного позову покладаються на його заявника.

У засіданні 26.10.15 господарським судом проголошені вступна і резолютивна частини рішення.

Керуючись ст. ст. 49, 82, 84, 85, 116 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В :

1. Первісний позов задовольнити частково.

2. Стягнути з професійно - технічного училища № 16 (адреса: 26200, Кіровоградська область, м. Мала Виска, вул. Шевченка, 56/1; і. к. 03070722) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (адреса: 26200, Кіровоградська область, м. Мала Виска, вул. Гагаріна, 34; і. н. НОМЕР_1) 54 544 грн. 49 коп. боргу, 40 707 грн. 77 коп. інфляційних втрат, 3 480 грн. 96 коп. річних, всього - 98 733 грн. 22 коп. та 1 480 грн. 99 коп. судового збору.

3. Наказ видати фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 після набрання рішенням законної сили.

4. У задоволенні первісного позову в іншій частині відмовити.

5. У задоволенні зустрічного позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи Дніпропетровським апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга на рішення подається через місцевий господарський суд, який розглянув справу, протягом десяти днів з дня підписання рішення, оформленого відповідно до ст. 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 30.10.15.

Суддя Н. В. Болгар