КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" жовтня 2015 р. Справа№ 911/4130/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Гончарова С.А.

суддів: Куксова В.В.

Шаптали Є.Ю.

секретар судового засідання Котовський С.О.

за участю представників:

від позивача: не з`явились;

від відповідача: Долговець Н.О. - за належним чином завіреною довіреністю,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління пенсійного фонду України в місті Коломиї та Коломийському районі

на рішення Господарського суду Київської області від 15.06.2015 року

у справі № 911/4130/14 (суддя Щоткін О.В.)

за позовом Управління пенсійного фонду України в місті Коломиї та Коломийському районі

до відповідача Державного спеціалізованого підприємства "Чорнобильський спецкомбінат"

про стягнення 31278,40 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Управління Пенсійного фонду України в місті Коломиї та Коломийському районі звернулось до Господарського суду Київської області з позовом до Державного спеціалізованого підприємства "Чорнобильський спецкомбінат" про стягнення 31278,40 грн. надмірно виплаченої суми пенсії.

Рішенням Господарського суду Київської області від 20.11.2014 року у справі № 911/4130/14 (суддя Антонова В.М.), залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 29.01.2015 року (судді: Гаврилюк О.М. (головуючий), Коротун О.М., Майданевич А.Г.), у позові відмовлено повністю.

Постановою Вищого господарського суду України від 08.04.2015 року касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Коломиї та Коломийському районі задоволено частково. Рішення Господарського суду Київської області від 20.11.2014 року та постанову Київського апеляційного господарського суду від 29.01.2015 року у справі № 911/4130/14 скасовано, а справу передано на новий розгляд до Господарського суду Київської області.

Рішенням Господарського суду Київської області від 15.06.2015 року у справі № 911/4130/14 в задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погодившись з вказаним рішенням, Управління пенсійного фонду України в місті Коломиї та Коломийському районі звернулось до Київського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, відповідно до якої просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 07.08.2015 року у складі колегії суддів: головуючий суддя Гончаров С.А., судді Сітайло Л.Г., Пономаренко Є.Ю., апеляційна скарга прийнята до розгляду, порушено апеляційне провадження у справі, розгляд справи призначено на 16.09.2015 року.

У зв'язку з перебуванням суддів Сітайло Л.Г., Пономаренка Є.Ю. у відпустці, розпорядженням секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду від 16.09.2015 року, для розгляду справи сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя: Гончаров С.А.; судді Куксов В.В., Шаптала Є.Ю.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 16.09.2015 року розгляд зазначеної апеляційної скарги відкладено на 22.10.2015 року.

Апеляційна скарга вмотивована тим, що на думку скаржника призначення пенсії проводилось на підставі невірно виданої довідки про заробіток, а вірною є саме довідка про заробітну плату № 17/427-13, в якій зазначений коефіцієнт кратності 2, внаслідок чого виникла переплата пенсії за період з січня 2012 по липень 2014 року в сумі 31278,40 грн.

Відповідач, згідно з поданим до суду 14.09.2015 року відзивом, проти апеляційної скарги заперечує та просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу Управління пенсійного фонду України в місті Коломиї та Коломийському районі - без задоволення.

Позивач, згідно з поданим до суду 20.10.2015 року клопотанням просить суд розгляд справи проводити без участі представника позивача.

Позивач до судового засідання, що відбулось 22.10.2015 року, не з'явився, хоча був належним чином повідомлен про дату, час та місце судового засідання.

Згідно із п. 3.9.2 Постанови № 18 від 26.12.2011 року Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Судовою колегією встановлено, що неявка представника позивача не перешкоджає розгляду апеляційної скарги за наявними у справі матеріалами, та, за таких обставин, розгляд справи за відсутності позивача є можливим.

Розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи та зібрані у ній докази, заслухавши пояснення учасників судового процесу, присутніх в судовому засіданні, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 99 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Місцевим господарським судом вірно встановлено та матеріалами справи підтверджується наступне.

25.09.2014 року Управління Пенсійного фонду України в м. Коломиї та Коломийському районі звернулось до Господарського суду Київської області з позовом до Державного спеціалізованого підприємства "Чорнобильський спецкомбінат" про стягнення 31278,40 грн. надміру виплачену суми пенсії.

ОСОБА_5 з 16.06.1994 року отримує пенсію по інвалідності в Управлінні ПФУ в м. Коломиї та Коломийському районі. Розмір пенсії був перерахований на підставі довідки ДП "Чорнобильсервіс" № 283 від 19.02.1998 року про заробітну плату за період роботи з 25.06.1987 року по 26.07.1987 року.

24.07.2013 року ДП "Чорнобильський спец комбінат" надало нову довідку за № 17/427-13 про заробітну плату, і в листі № 212-3447 за підписом першого заступника генерального директора просило попередньо видану довідку № 283 від 19.02.1998 року вважати недійсною.

Після перерахунку пенсії ОСОБА_5 з урахування нових даних про її заробіток Управління ПФУ в м. Коломиї та Коломийському районі визначило суму надмірно виплаченої пенсії за період з січня 2012 року по серпень 2013 року в розмірі 31278,40 грн.

05.08.2014 позивач звернувся до відповідача з претензією № 11179/06, в якій просив відшкодувати борг у сумі 31278,40 грн.

Відповідач на претензію не відповів, вимогу позивача про відшкодування матеріальної шкоди, завданої державі внаслідок переплати пенсії, не виконав.

Направляючи справу на новий розгляд, суд касаційної інстанції зазначив, що суду першої інстанції необхідно з'ясувати, яка з поданих довідок містить достовірні відомості щодо заробітної плати, і чи є вина відповідача у виникненні різниці між виплаченою пенсією та пенсією, що підлягає виплаті.

Як зазначалось, позовними вимогами у даній справі є стягнення 31278,40 грн. надмірно виплаченої суми пенсії.

Позовні вимоги вмотивовані тим, що позивач посилається на невірний розрахунок пенсії ОСОБА_5, в зв'язку з недостовірністю довідки про заробітну плату.

Судова колегія, оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному і об'єктивному дослідженні в судовому засіданні з урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи їх взаємний зв'язок, погоджується з висновками, з яких виходив місцевий господарський суд при прийнятті оскаржуваного рішення з наступних підстав.

Згідно ст. 30 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", пенсія по інвалідності призначається в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату працездатності внаслідок загального захворювання (в тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства) за наявності страхового стажу, передбаченого ст. 32 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". Пенсія по інвалідності призначається незалежно від того, коли настала інвалідність: у період роботи, до влаштування на роботу чи після припинення роботи. Пенсія по інвалідності від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання призначається відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності".

Нормами ст. 101 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі. Підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.

Згідно ст. 50 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. Відрахування з пенсії провадяться в установленому законом порядку на підставі судових рішень, ухвал, постанов і вироків (щодо майнових стягнень), виконавчих написів нотаріусів та інших рішень і постанов, виконання яких відповідно до закону провадиться в порядку, встановленому для виконання судових рішень. Розмір відрахування з пенсії обчислюється з суми, що належить пенсіонерові до виплати.

Довід апелянта стосовно того, що вірною довідкою для розрахунку заробітної плати є довідка № 17/427-13, в якій зазначений коефіцієнт кратності 2, колегією суддів не приймається з наступних підстав.

Фактично розбіжності у довідках № 283 від 19.02.1998 року та №17/427-13 стосуються годинної тарифної ставки та коефіцієнту кратності, крім того в довідці № 283 від 19.02.1998 року були не лише перенесені показники з первинних документів за 1987 рік, а й здійснено спеціальний розрахунок (перерахунок) належних виплат, які підлягали врахуванню при призначенні пенсії ОСОБА_5

При цьому, підставою для видачі довідки № 283 від 19.02.1998 року слугували постанова Кабінету Міністрів України від 30.05.1997 року № 523 "Про затвердження нового Положення обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, пенсій у зв'язку із втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи" та лист Міністерства праці України, Міністерства України у справах захисту населення від наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і Міністерства фінансів України від 29.10.1992 року № 09-3751.

При здійсненні перерахунку з урахуванням кратності за основний час роботи, за відпрацьовані вихідні дні, понад нормовані часи та премії відповідачем враховувався лист Міністерства праці та соціальної політики України № 1652-018-2 від 13.04.2001 року, яким визначається порядок оплати праці у зоні відчуження ЧАЕС у 1986-1990 роках.

Згідно з роз'ясненням Держкомпраці СРСР і Секретаріату ВЦРПС від 05.10.1973 року № 13/30, затвердженого постановою Держкомпраці СРСР і Секретаріату ВЦРПС від 05.10.1973 року № 266/30, робітникам, яким годинні тарифні ставки за основним місцем роботи були встановлені при 7(8)-годинному робочому дні, перерахунок тарифних ставок на 6-годинний робочий день проводиться наступним чином: відповідна годинна тарифна ставка при 7(8) годинному робочому дні множилась на тривалість робочого часу в годинах на місяць, а одержаний результат ділився на середню тривалість робочого часу за місяць при 6-годинному робочому дні.

Таким чином, в довідці № 283 від 19.02.1998 року годинна тарифна ставка 0,687 була визначена у вірному розмірі.

Відповідно того, що ОСОБА_5 працювала в їдальні № 19, яка була розташована у м. Прип'яті та знаходилась у 3 зоні небезпеки, де оплата праці повинна була проводитись з урахуванням коефіцієнта кратності 4 тільки для постійних працівників, а для відряджених зберігалася заробітна плата за основним місцем роботи, звідки вони були відряджені, і застосовувався коефіцієнт кратності 3.

Віднесення м. Прип'яті до 3 зони небезпеки підтверджується Переліком населених пунктів і виробничих об'єктів, де оплата праці проводилася відповідно до зон небезпеки, затвердженого рішенням Урядової комісії від 07.08.1986 року № 87 (лист Держкомпраці УРСР від 26.08.1996 року № 115), від 19.08.1986 року № 108 (листи Держкомпаці УРСР від 26.08.1986 року № 124, від 18.09.1986 року № 140), від 05.01.1981 року № 339 (лист Держкомпраці УРСР від 09.01.1987 року № 1).

Таким чином, у довідці № 283 від 19.02.1998 року було вірно визначено коефіцієнт кратності у розмірі 3.

Натомість при складанні довідки № 17/427-13 було невірно визначено коефіцієнт кратності 2, оскільки як уже зазначалося вище м. Прип'ять віднесено до 3 зони небезпеки, а тому при здійсненні розрахунку по заробітній платі ОСОБА_5 підлягав застосуванню коефіцієнт кратності 3.

Також, довідка № 17/427-13 містить цифрові показники щодо нарахувань з довідки-розрахунку відрядженим працівникам. При цьому, вказана довідка була складена техніком архіву підприємства, який не мав права здійснювати перерахунок заробітної плати, оскільки відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 886 від 26.09.2012 року "Про затвердження "Типового положення про комісії з визначення даних про заробітну плату відряджених працівників за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках" з 2012 року видача працівнику довідки є обов'язком регіональної комісії. Зустрічної перевірки щодо достовірності видачі відповідачем довідок № 283 від 19.02.1998 року та № 17/427-13 позивачем не проводилося.

Отже, колегія суддів прийшла до висновку, що довідка № 17/427-13, на підставі якої, було здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_5 є невірною, а отже різниця між виплаченою пенсією та пенсією, що підлягає виплаті не підлягає стягненню.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Вищого господарського суду України у справі № 5011-7/16346-2012 від 27.05.2013 року.

Приписами п. 8 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України, способами захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Для визначення підстав застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків, необхідно з'ясувати наявність всіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки, розміру збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою і збитками, вини відповідача. При цьому обов'язок доведення факту протиправної поведінки, розміру завданих збитків та прямого причинного зв'язку між порушенням зобов'язання і збитками покладено на позивача.

Позивач не надав належних та допустимих доказів наявності причинно-наслідкового зв'язку між діями відповідача та збитками позивача, а також не довів наявність вини відповідача у виникненні збитків.

Відповідно ст. ст. 32-34 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З огляду на викладене позовні вимоги Управління пенсійного фонду України в місті Коломиї та Коломийському районі є необґрунтованими та такими, в яких вірно відмовлено судом першої інстанції.

За таких обставин, висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки відповідають дійсним обставинам справи і підтверджуються достовірними доказами, а тому рішення Господарського суду Київської області від 15.06.2015 року у справі № 911/4130/14 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для його скасування не вбачається.

Разом з тим, доводи Управління пенсійного фонду України в місті Коломиї та Коломийському районі, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків господарського суду першої інстанції.

З огляду на викладене, судова колегія приходить до висновку про те, що апеляційна скарга Управління пенсійного фонду України в місті Коломиї та Коломийському районі на рішення Господарського суду Київської області від 15.06.2015 року у справі № 911/4130/14 є необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги у зв'язку з відмовою в її задоволенні на підставі ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 49, 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Управління пенсійного фонду України в місті Коломиї та Коломийському районі на рішення Господарського суду Київської області від 15.06.2015 року у справі № 911/4130/14 - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Київської області від 15.06.2015 року у справі № 911/4130/14 - залишити без змін.

3. Матеріали справи № 911/4130/14 повернути до суду першої інстанції.

Постанова може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя С.А. Гончаров

Судді В.В. Куксов

Є.Ю. Шаптала