Господарський суд Чернігівської області
========================================================================================================================================================================

Р І Ш Е Н Н Я

27.10.2015 р. Справа №927/1297/15

Позивач: Державне підприємство "Чернігівський військовий лісгосп", вул. Лісова, 1, смт.Гончарівське, Чернігівський район, Чернігівська область, 15558.

Відповідач: Державне підприємство "Чернігівторф", вул. Борисенко 35а, м.Чернігів, 14037.

Предмет спору: про стягнення 4346,19 грн.

Суддя Федоренко Ю.В.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1 дов. від 03.08.2015 р.

від відповідача: ОСОБА_2, дов. від 07.09.2015 р., 27.10.2015 р. не зявився.

Рішення прийнято після перерви, яку оголошено в судовому засіданні 20.10.2014, на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України.

В судовому засіданні 27.10.2015 оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

СУТЬ СПОРУ:

Державне підприємство „Чернігівський військовий лісгосп звернулось до господарського суду Чернігівської області з позовною заявою, в якій просить стягнути з Державного підприємства „Чернігівторф 4346,19 грн. боргу за отриманий товар.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобовязання в частині оплати за отриманий товар, яке виникло на підставі товарно-транспортних накладних №ЧВЛГ-02468 від 03.08.2012, №ЧВЛГ-02505 від 06.08.2012, № ЧВЛГ-02529 від 07.08.2012, № ЧВЛГ-02574 від 09.08.2012.

Представник відповідача в судовому засіданні 20.10.2015 надав суду відзив №480 від 19.10.2015, в якому просить суд в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі, обґрунтовуючи свої заперечення пропущеним строком позовної давності, який минув в серпні 2015 року, крім того, заборгованість була списана 05.11.2014 згідно акта на списання кредиторської заборгованості.

В судове засідання 27.10.2015 представник відповідача не зявився, хоча був належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, що підтверджується особистою розпискою представника відповідача ОСОБА_2 від 20.10.2015.

Не зявлення відповідача в судове засідання не перешкоджає розгляду спору по суті.

Розглянувши подані матеріали справи, вислухавши в судовому засіданні пояснення представника позивача, з'ясувавши фактичні обставини справи, дослідивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив:

За товарно-транспортними накладними №ЧВЛГ-02468 від 03.08.2012, №ЧВЛГ-02505 від 06.08.2012, № ЧВЛГ-02529 від 07.08.2012, № ЧВЛГ-02574 від 09.08.2012, довіреністю №30 від 03.08.2012, відповідач отримав у позивача товар на загальну суму 4346,19 грн. Копії вказаних накладних та довіреності №30 від 03.08.2012 містяться в матеріалах справи (а.с.9-13).

Отримання товару відповідачем за вказаними товарно-транспортними накладними та не проведення його оплати відповідач не заперечує.

Позивачем направлялись відповідачу претензії № 883 від 04.12.2012, №255 від 01.04.2014 та №959 від 14.08.2015, в яких позивач просив сплатити заборгованість в сумі 4346,19 грн., що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення від 06.12.2012 та від 14.08.2015, описом вкладення до цінного листа від 14.08.2014, які залишені відповідачем без відповіді та задоволення (а.с.14-18).

Акт звіряння взаємних розрахунків станом на 31.08.2015 складений позивачем на суму 4346,19 грн., підписаний лише зі сторони позивача головним бухгалтером ОСОБА_3, відповідачем акт не підписано (а.с19).

Відповідач, в свою чергу, заперечуючи позовні вимоги позивача, вказує на те, що позивачем пропущений строк звернення до суду, оскільки термін позовної давності минув в серпні 2015 року, крім того, заборгованість списана 05.11.2014.

На підтвердження свої заперечень до відзиву відповідачем додано копію акту № 2 на списання кредиторської заборгованості термін позовної давності якої минув по філії „Смоленський торфозавод. Відповідно до змісту вказаного акту, цей акт складений про те, що на підставі вимоги про усунення виявлених комісією порушень та недоліків державною фінансовою інспекцією в Чернігівській області від 11.09.2014 №25-05-18-14/7126 термін позовної давності якої минув в тому числі щодо Чернігівського військового лісгоспу , яка виникла в квітні 2011 в сумі 17046,41 грн., керуючись ст. 257 Цивільного кодексу України комісія вирішила списати кредиторську заборгованість термін позовної давності якої минув на рахунок 717 „Дохід від списання кредиторської заборгованості згідно плану рахунків бухгалтерського обліку затвердженого Міністерством фінансів України від 30.11.1999 №291.

Вказаний акт не приймається судом до уваги, оскільки він підтверджує списання кредиторської заборгованості Чернігівського військового лісгоспу за 2011 рік, разом з тим предметом спору є заборгованість, яка виникла в 2012 році.

Правовідносини сторін регулюються ст.712 Цивільного кодексу України якою передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Сторони цього не заперечують.

Відповідно до ч.2 ст.712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з частиною 1 ст.526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За накладними від 03.08.2012, 06.08.2012, 07.08.2012, 09.08.2012 відповідач отримав у позивача товар, однак його вартість на сплатив.

Додатково обґрунтовуючи позов, у клопотанні від 26.10.2015, позивач просить встановити початок перебігу строку позовної давності не з серпня 2012, а з листопада 2012, з моменту коли на підприємстві було проведено інвентаризацію та було встановлено існування дебіторської заборгованості за ДП «Чернігівторф».

На підтвердження цих пояснень позивачем надано завірені копії наказу позивача від 30.10.2012 про проведення інвентаризації та плану її проведення.

Частиною 1 ст.692 Цивільного кодексу України передбачено, що покупець зобовязаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Зі змісту наведеної норми вбачається, що за загальним правилом обов'язок покупця оплатити товар виникає після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього. Це правило діє, якщо спеціальними правилами або договором купівлі-продажу не встановлено інший строк оплати. Отже, обов'язок відповідача оплатити товар (з огляду на приписи ст. 692 ЦК України) виникає з моменту його прийняття (така правова позиція щодо застосування норми права викладена у постанові Верховного Суду України від 30.09.2014 у справі №3-121гс14).

Оскільки позивач поставив товар, а відповідач його прийняв за накладними від 03.08.2012, 06.08.2012, 07.08.2012, 09.08.2012, то у останнього виник обов'язок щодо його оплати не пізніше відповідно 04.08.2012, 07.08.2012, 08.08.2012, 10.08.2012.

Відповідно до статей 256, 257, ч.1 ст.261 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Згідно з ч.4 та 5 ст.267 Цивільного кодексу України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності порушене право підлягає захисту.

Відповідно до ч.3 та 4 ст.267 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Отже, термін виконання зобов'язання, що випливає з правовідносин між сторонами, чітко визначений спеціальною нормою права, а саме ст. 692 Цивільного кодексу України , відповідно до якої покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього.

Тому загальні положення ст. 530 Цивільного кодексу України не можуть бути застосовані до спірних правовідносин, як і початок перебігу строку позовної давності не починається з моменту проведення інвентаризації. В звязку з цим клопотання позивача від 26.10.2015 судом відхиляється.

До суду з позовом позивач звернувся 03.10.2015 відповідно до поштового штемпеля на конверті (а.с.24) з пропуском загального строку позовної давності.

Відповідач посилається на пропуск позивачем строку позовної давності в звязку з чим просить у позові відмовити.

В звязку зі спливом позовної давності, про застосування якої заявлено відповідачем, у позові про стягнення 4346,19 грн. боргу необхідно відмовити.

Таким чином, суд приходить до висновку щодо необхідності повної відмови у задоволенні позовних вимог в звязку зі спливом позовної давності.

Судові витрати у справі покладаються на позивача відповідно до ст.49 ГПК України.

Керуючись ст.49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У позові відмовити повністю.

Повний текст рішення складено 29.10.2015

Суддя Ю.В. Федоренко .