РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.10.2015Справа №910/26177/15

За позовомПублічного акціонерного товариства «Кредобанк»
доФізичної особи-підприємця ОСОБА_1
простягнення 11199 грн. 09 коп.

Суддя Отрош І.М.

Представники сторін:

від позивача: Монташевич К.В. - представник за довіреністю № 8070 від 03.09.2015;

від відповідача: не з'явились.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

05.10.2015 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства «Кредобанк» з вимогами до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення 11199 грн. 09 коп.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказав на те, що відповідач в порушення норм чинного законодавства України та укладеного між сторонами Додаткового договору № 1 від 20.03.2014 до Договору № 469 банківського рахунку (картковий рахунок) (юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців) від 20.03.2014 неналежним чином виконував свої зобов'язання щодо повернення кредитних коштів, у зв'язку з чим станом на 14.09.2015 у відповідача виникла заборгованість по кредиту у розмірі 11198 грн. 71 коп. та заборгованість по процентам за користування кредитом за березень 2015 року у розмірі 0 грн. 38 коп.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.10.2015 порушено провадження у справі № 910/26177/15 та справу призначено до розгляду на 23.10.2015.

У судовому засіданні 23.10.2015 представник позивача подав додаткові документи, які суд долучив до матеріалів справи; надав усні пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання 23.10.2015 не з'явився, вимоги ухвали суду не виконав, клопотань про відкладення розгляду справи не подавав, про причини неявки у судове засідання суд не повідомив, про час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином за адресою, яка вказана у спеціальному витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців № 21294845 від 08.10.2015, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією реєстру поштових відправлень суду та витягом відстеження пересилання поштових відправлень Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта» з інформацією, що поштове відправлення не було вручене під час доставки.

Відповідно до абзацу 3 пункту 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», за змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. Доказом такого повідомлення в разі неповернення ухвали підприємством зв'язку може бути й долучений до матеріалів справи та засвідчений самим судом витяг з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень, який містить інформацію про отримання адресатом відповідного поштового відправлення, або засвідчена копія реєстру поштових відправлень суду.

Зважаючи на достатність в матеріалах справи доказів, необхідних для повного та об'єктивного вирішення справи, розгляд справи відбувається з урахуванням положень статті 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними у справі матеріалами.

У судовому засіданні 23.10.2015 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши надані суду докази, суд

ВСТАНОВИВ:

20.03.2014 між Публічним акціонерним товариством «Кредобанк» (банк) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (клієнт) укладено Договір № 469 банківського рахунку (картковий рахунок) (юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців), предметом якого є послуги, що надаються банком клієнту, які пов'язані із відкриттям та веденням карткового рахунку, виготовленням БПК (банківська платіжна картка), здійсненням операцій з її застосування (копія договору долучено позивачем у судовому засіданні 23.10.2015).

Відповідно до п. 2.1 Договору банк відкриває клієнту картрахунок НОМЕР_2 в гривні.

Згідно з п. 2.5 Договору банк зобов'язується відкрити клієнту картковий рахунок та видати клієнту БПК та ПІН-код протягом 10 робочих днів після надання ним всіх необхідних документів.

Відповідно до п. 3.2 Договору клієнт має право за допомогою БПК отримувати готівкові кошти в касах банківських установ, банкоматах, застосовувати БПК для розрахунків за товари і послуги у торгово-сервісних підприємствах, які обслуговують картки міжнародних платіжних систем та здійснювати інші операції відповідно до можливостей БПК в порядку, встановленому чинним законодавством України.

Згідно з п. 9.1 Договору він набуває чинності з дня його підписання сторонами і діє до 19.03.2015.

Відповідно до п. 9.2 Договору, якщо за 30 діб до закінчення строку дії Договору жодна із сторін не заявить в письмовій формі про припинення його дії, строк дії цього Договору вважається продовженим на той же строк і на тих же умовах. При цьому, дія старої БПК припиняється та Клієнту оформлюється нова БПК.

20.03.2014 між Публічним акціонерним товариством «Кредобанк» (банк) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (клієнт) укладено Додатковий договір № 1 про встановлення ліміту кредитування до Договору № 469 банківського рахунку (картковий рахунок) (юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців) від 20.03.2014.

Відповідно до п. 1 Додаткового договору № 1 від 20.03.2014 банк зобов'язується, у разі перевищення суми видаткових операцій клієнта за банківською платіжною карткою (БПК) над залишком коштів по картковому рахунку, надати клієнту короткостроковий кредит (овердрафт) в межах встановленого цим Договором ліміту кредитування, тобто надати у його власність грошові кошти у національній валюті для здійснення операцій, визначених цим Договором банківського рахунку (картковий рахунок) (юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців), а клієнт зобов'язується повернути його і сплатити проценти та комісії за користування ним.

Згідно з п.п. 2.1.1, 2.1.2 Додаткового договору № 1 від 20.03.2014 ліміт кредитування (максимально припустима сума заборгованості клієнта по овердрафту за БПК), який встановлюється на картковий рахунок НОМЕР_2, становить 10000 грн. 00 коп.; процента ставка (річна) становить 0,01%.

Датою остаточного повернення кредиту є 19.03.2015 (п. 2.2 Додаткового договору № 1 від 20.03.2014).

Згідно з п. 2.3 Додаткового договору № 1 від 20.03.2014 овердрафт надається шляхом дебетування картрахунку клієнта понад залишок коштів клієнта на цьому рахунку за рахунок кредитних ресурсів банку, в межах ліміту кредитування, визначеного цим Договором.

Відповідно до п. 2.4 Додаткового договору № 1 від 20.03.2014 датою надання овердрафту вважається дата виникнення на картрахунку клієнта дебетового сальдо (проведення платежів понад залишок коштів на рахунку).

Згідно з п. 3.2 Додаткового договору № 1 від 20.03.2014 проценти за користування овердрафтом нараховуються щоденно на суму заборгованості по овердрафту за методом «факт/360» (фактична кількість днів у місяці, але умовно, 360 днів у році), за ставкою, вказаною у п. 2.1.2 цього Договору з урахуванням строку користування овердрафтом, з моменту надання овердрафту: до терміну, вказаному у п. 2.2 цього Договору; до дати звернення банку із заявою до суду із вимогою про дострокове повернення суми овердрафту та сплати процентів, комісій та інших належних до сплати за цим Договором платежів.

Згідно з п. 4.1 Додаткового договору № 1 від 20.03.2014 клієнт зобов'язаний здійснити повернення банку овердрафту у повному обсязі не пізніше останнього робочого дня кожного місяця, та забезпечити для цього надходження на картрахунок коштів в сумі, достатній для погашення овердрафту, процентів, комісій та інших належних до сплати платежів за Договором.

Відповідно до п. 4.6 Додаткового договору № 1 від 20.03.2014 погашення заборгованості за цим Договором здійснюється у наступній черговості: прострочені платежі по сплаті комісій за користування овердрафтом; прострочені платежі по сплаті процентів за користування овердрафтом; строкові платежі по сплаті нарахованих комісій за користування овердрафтом, термін сплати яких наступає у поточному місяці; строкові платежі по сплаті нарахованих процентів за користування овердрафтом, термін сплати яких наступив в момент надходження коштів; проценти за користування овердрафтом, термін сплати яких наступає в поточному місяці; строкові платежі по поверненню овердрафту (основного боргу); пеня, штрафи, та інші види неустойки по овердрафту.

Згідно з п. 10.1 Додаткового договору № 1 від 20.03.2014 він набуває чинності з дня підписання його обома сторонами та діє до повного виконання ними своїх зобов'язань.

Дослідивши зміст укладених між сторонами Договору № 469 банківського рахунку (картковий рахунок) (юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців) від 20.03.2014 та Додаткового договору № 1 від 20.03.2014, суд дійшов висновку, що сторонами укладено договір банківського обслуговування , що має змішану правову природу, а саме, має елементи договору банківського рахунку та кредитного договору.

Відповідно до частини 2 статті 628 Цивільного кодексу України сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлене договором або не випливає із суті змішаного договору.

Стаття 181 Господарського кодексу України передбачає загальний порядок укладання господарських договорів. Частина 1 зазначеної статті визначає, що господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Відповідно до норм статті 639 Цивільного кодексу України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно з частиною 1 статті 1066 Цивільного кодексу України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Договір банківського рахунка укладається для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунка у банку на умовах, погоджених сторонами. Банк зобов'язаний укласти договір банківського рахунка з клієнтом, який звернувся з пропозицією відкрити рахунок на оголошених банком умовах, що відповідають закону та банківським правилам (частини 1 та 2 стаття 1067 Цивільного кодексу України).

У відповідності до норм частини 1 та 2 статті 1069 Цивільного кодексу України якщо відповідно до договору банківського рахунка банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу. Права та обов'язки сторін, пов'язані з кредитуванням рахунка, визначаються положеннями про позику та кредит (параграфи 1 і 2 глави 71 цього Кодексу), якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено, що на виконання умов Додаткового договору № 1 від 20.03.2014 до Договору № 469 банківського рахунку (картковий рахунок) (юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців) від 20.03.2014 банк надав клієнту кредит(овердрафт) у розмірі 11198 грн. 71 коп., що підтверджується наявною в матеріалах справи банківською випискою з рахунку НОМЕР_2 за період з 20.03.2014 по 14.09.2015.

Судом встановлено, що відповідач належним чином не виконав взяті на себе зобов'язання за Додатковим договором № 1 від 20.03.2014 та не повернув позивачу у встановлений договором строк (до 19.03.2015 (включно), відповідно до п. 2.2 Додаткового договору № 1 від 20.03.2014) кредит, а також не сплатив проценти за користування кредитом за березень 2015 року, у зв'язку з чим станом на 14.09.2015 у відповідача виникла заборгованість за кредитом (овердрафтом) у розмірі 11198 грн. 71 коп. та заборгованість за процентами за користування кредитом у розмірі 0 грн. 38 коп. (за березень 2015 року), що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами (зокрема, меморіальним ордером № 11084557 від 20.03.2015) та не було спростовано відповідачем, зокрема відповідачем не надано суду доказів погашення заборгованості по дозволеному овердрафту у розмірі 11198 грн. 71 коп. та доказів сплати процентів за користування кредитом у розмірі 0 грн. 38 коп.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Зазначене також кореспондується зі статтями 525, 526 Цивільного кодексу України відповідно до яких зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до частини 1 статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно з частиною 1 статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Як встановлено судом, на виконання умов Додаткового договору № 1 від 20.03.2014 до Договору № 469 банківського рахунку (картковий рахунок) (юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців) від 20.03.2014 банк надав клієнту кредит (овердрафт) у розмірі 11198 грн. 71 коп., що підтверджується наявною в матеріалах справи банківською випискою з рахунку НОМЕР_2 за період з 20.03.2014 по 14.09.2015.

Як встановлено судом, відповідач належним чином не виконав взяті на себе зобов'язання за Додатковим договором № 1 від 20.03.2014 та не повернув позивачу у встановлений договором строк (до 19.03.2015 (включно), відповідно до п. 2.2 Додаткового договору № 1 від 20.03.2014) кредит, а також не сплатив проценти за користування кредитом за березень 2015 року, у зв'язку з чим станом на 14.09.2015 у відповідача виникла заборгованість за кредитом (овердрафтом) у розмірі 11198 грн. 71 коп. та заборгованість за процентами за користування кредитом у розмірі 0 грн. 38 коп. (за березень 2015 року), що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами (зокрема, меморіальним ордером № 11084557 від 20.03.2015) та не було спростовано відповідачем, зокрема відповідачем не надано суду доказів погашення заборгованості по дозволеному овердрафту у розмірі 11198 грн. 71 коп. та доказів сплати процентів за користування кредитом у розмірі 0 грн. 38 коп.

Таким чином, наявність та обсяг заборгованості Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 у загальному розмірі 11199 грн. 09 коп. (11198 грн. 71 коп. заборгованості за кредитом та 0 грн. 38 коп. заборгованості за процентами за користування кредитом) підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, у зв'язку з чим позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Кредобанк» до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення 11198 грн. 71 коп. заборгованості за кредитом та 0 грн. 38 коп. заборгованості за процентами за користування кредитом є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Згідно з частиною 1 статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. 43, ч. 1 ст. 49, ст. 75, ст. 82, ст. 82-1, ст. 84, ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (02232, АДРЕСА_1; ідентифікаційний код: НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства «Кредобанк» (79026, Львівська обл., м. Львів, вул. Сахарова, буд. 78; ідентифікаційний код: 09807862) заборгованість по кредиту у розмірі 11198 (одинадцять тисяч сто дев'яносто вісім) грн. 71 коп., заборгованість по процентам у розмірі 0 (нуль) грн. 38 коп. та судовий збір у розмірі 1218 (одна тисяча двісті вісімнадцять) грн. 00 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до частини 5 статті 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду шляхом подання, протягом 10 днів з дня складання повного рішення, апеляційної скарги через Господарський суд міста Києва.

Повне рішення складено: 28.10.2015

Суддя І.М. Отрош