ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

26.10.2015 Справа № 905/1885/15

Господарський суд Донецької області у складі судді Левшиної Я.О., при секретарі судового засідання Рильцовій Є.Ю. розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовною заявою: Державного підприємства «Донецька залізниця», м.Донецьк,

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Мет», м.Донецьк,

про: стягнення штрафу у розмірі 12830грн. 00коп.

за участю уповноважених представників:

від позивача: ОСОБА_1 (за довіреністю № в.о Н-01/1273 від 11.06.2015р.);

від відповідача: ОСОБА_2 (за довіреністю №б/н від 22.06.2015р.).

Відповідно до вимог ст.ст.4-4, 81 ГПК України судовий розгляд здійснювався з фіксацією у протоколі судового засідання.

У судовому засідання 26.10.2015р. суд виходив до нарадчої кімнати для прийняття рішення.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач, Державне підприємство «Донецька залізниця», звернувся до господарського суду Донецької області з позовною заявою до відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Мет», про стягнення штрафу у розмірі 12830грн. 00коп.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 26.06.2015 року зі станції Шпичкино Донецької залізниці відповідач згідно накладної №52451176 у вагоні №65259632 відправив вантаж шлаки металургійні, на станцію Кальміус Донецької залізниці. На попутній станції ОСОБА_3 Донецької залізниці залізницею проведено перевірку вантажу, під час якої було виявлено, що відправником було невірно зазначено назву вантажу у залізничних документах, у зв'язку з чим позивачем нарахований штраф у розмірі у розмірі 12830грн. 00коп., який він просить стягнути з відповідача.

Нормативно свої вимоги позивач обґрунтовує посиланням на ст. ст. 1, 2, 54, 55, 56, 57, 58 Господарського процесуального кодексу України, ст.ст. 6, 24, 118, 122 Статуту залізниць України, п. 5.5. розділу 4 Правил перевезення вантажів залізничним транспортом України.

На підтвердження вказаних обставин позивачем надано: комерційний акт БМ 730331/92 від 03.08.2015р.; лист про невідповідність найменування вантажу, вказаному у перевізному документі; накладну №52451176 від 26.06.2015р.; протокол огляду місця події від 30.06.2015р.; довіреність №в.оН-0798 від 22.04.2015р.

Під час розгляду справи позивачем були надані додаткові документи для долучення до матеріалів справи, а саме: пояснення №212 від 26.10.2015р. стосовно правоустановчих документів та з урахуванням відзиву на позовну заяву.

12.10.2015р. через канцелярію суду надійшов відзив на позовну заяву №09/10/2015-1 від 09.10.2015р. від відповідача, в якому останній посилався на те, що складений комерційний акт є безпідставним та таким, що не відповідає вимогам розділу 28 Правил перевезень вантажів залізничним транспортом України та не може бути доказом невідповідності назви вантажу.

Представник позивача у судове засідання 26.10.2015р. зявився, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання 26.10.2015р. зявився, проти позову заперечив з підстав, викладених у відзиві, просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Розглянувши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

Як встановлено ч.3 ст. 909 Цивільного кодексу України, укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної.

Згідно ч.5 ст. 307 Господарського кодексу України, умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно - правовими актами.

Як зазначено в ст.6 глави 1 Статуту залізниць України, накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил перевезення вантажів і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої особи -одержувача і супроводжує вантаж до місця призначення.

26.06.2015р. Товариство з обмеженою відповідальністю «Укр Мет» зі станції Шпичкино Донецької залізниці на станцію Кальміус Донецької залізниці відвантажив на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «НВО «Укрнадротехнологія» (вантажоодержувач) за залізничною накладною №52451176 у вагоні №65259632 вантаж шлаки металургійні.

При оформленні залізничної накладної №52451176 у вагоні №65259632 відповідачем вказано масу вантажу: нетто - 68600кг.

В накладній також відображено, що вантаж розміщено й закріплено згідно з п. 17.4 гл.3 Додатка до СМГС. Як свідчить розділ 28 вищевказаної накладної, вантаж у вагон завантажено вантажовідправником.

Згідно з п. 28 Правил приймання вантажів до перевезення, затверджених Наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000р. №644, вантажі, завантажені відправниками у вагони закритого типу (криті, ізотермічні, хопери, цистерни тощо) та контейнери, приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду кузова (котла) вагона (контейнера), пломб (ЗПП), без перевірки вантажу. Вантажі, завантажені відправниками у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування (у т. ч. захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу. Відповідно до статті 24 Статуту залізниць України, залізниця має право перевірити правильність відомостей про вантаж, зазначених відправником у накладній, на станції відправлення, під час перевезення та на станції призначення.

На попутній станції ОСОБА_3 Донецької залізниці працівниками СВ УСБ України в Донецькій області у рамках кримінального провадження №0000297 був складений протокол огляду місця події від 30.06.2015р. (протокол містить дату складення 30.06.2014р., проте з тексту вбачається, що фактично він був складений 30.06.2015р.), відповідно якого спірний вагон №65259632 фактично був навантажений 20 поліетиленових тюків, у яких знаходились пляшки з напоями фірми «Coca-cola» обємом 2л.

На підставі протоколу огляду місця події від 30.06.2015р., за результатами контрольної перевірки станцією ОСОБА_3 Донецької залізниці був складений комерційний акт БМ 730331/92 від 03.08.2015р., відповідно до якого за результатами комісійного огляду з одночасним вивантаженням вагону №65259632, встановлено: у вагоні в дійсності 20 поліетиленових тюків, у яких знаходились пляшки з напоями фірми «Coca-cola» обємом 2л. Вказаний вантаж вивантажений і переданий на відповідальне зберігання заступнику головного матеріально-технічного складу станції ОСОБА_3 Донецької залізниці.

29.07.2015р. року зі станції ОСОБА_3 Донецької залізниці на станцію Шпічкіно Донецької залізниці надіслана телеграма № 2218, в якій повідомлено, що правоохоронними органами був затриманий вагон №65259632 відправлення 52451176 у звязку з невідповідністю найменування вантажу, вказаного перевізником в документі.

Враховуячи викладені вище обставини, позивач звернувся до господарського суду Донецької області з розглядуваним спором.

Статтею 33 Господарського процесуального кодексу України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обгрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим (ст.43 Господарського процесуального кодексу України).

Виходячи з принципу повного, всебічного та обєктивного розгляду всіх обставин справи суд вважає вимоги позивача такими, що не підлягають задоволенню, враховуючи наступне:

Відповідно до ст.1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Як встановлено судом, в обгрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на порушення відправником ст.ст. 118, 122 Статуту залізниць України в частині невірного зазначення назви вантажув перевізному документі.

Відповідно до ч.1 ст. 909 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та ч. 1 ст. 307 Господарського кодексу України (далі - ГК України), за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Згідно ч.2 ст. 908 ЦК України та ч. 5 ст. 307 ГК України, умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Статут залізниць України (далі - Статут) визначає обов'язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, які користуються залізничним транспортом (ст. 2 Статуту).

На підставі цього Статуту, затверджені Мінтрансом Правила перевезень вантажів, які є обов'язковими для всіх юридичних осіб (ст. 5 Статуту).

Відповідно до ст. 129 Статуту залізниць України обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Згідно з 5.5. розділу 5 Правил оформлення перевізних документів, якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній маси, кількості місць вантажу, його назви, коду та адреси одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно зі статтею 118 Статуту залізниць України. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли. Цей факт засвідчується актом загальної форми, якщо за цим фактом не складався комерційний акт.

Як вбачається з матеріалів справи, невідповідність назви вантажу у вагоні №65259632 даним зазначеним у залізничній накладній була виявлена 30.06.2015р., огляд місця події, відповідно протоколу, закінчено 15.07.2015р., проте комерційний акт датований 03.08.2015р., що є порушенням п.4 Правил складання актів (затв. наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 року № 334), згідно якого на вантаж, що перебуває у дорозі, комерційні акти складаються у день виявлення обставин, що підлягають оформленню комерційним актом. Уразі неможливості скласти комерційні акти у вказані терміни, вони складаються у всіх випадках не пізніше наступної доби.

Накладна №52451176 від 26.06.2015р. не містить відмітки залізниці про складення комерційного акту БМ 730331/92 від 03.08.2015р., обсяг заповнення якої передбачено у графі 49 основного перевізного документу, що є порушення приписів п.п. 4.1, 4.2, 4.3 Правил оформлення перевізних документів (затв. Наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000року № 644).

Суд дійшов висновку про те, що комерційний акт БМ 730331/92 від 03.08.2015р. за своєю формою та змістом не відповідає вимогам Статуту залізниць України та Правил складання актів, а тому не може бути належним доказом на підтвердження факту невідповідності назви, зазначеної у накладній, та фактичної назви вантажу.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає позовні вимоги безпідставними, необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Судові витрати у справі покладаються у відповідності до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 908, 909 Цивільного кодексу України, ст.ст. 24, 118, 122,129 Статуту залізниць України, ст.ст. 33,43,49,82,84,85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог Державного підприємства «Донецька залізниця», м. Донецьк до Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Мет», м. Донецьк про стягнення штрафу у розмірі 12830грн. 00коп. відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним господарським судом, якщо рішення не буде скасовано.

У судовому засіданні 26.10.2015р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 30.10.2015р.

Суддя Я.О. Левшина

Вх: 9424/15

надруковано 1 прим.:

1 - ГСДО