ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

15.10.2015 Справа № 905/677/15

Господарський суд Донецької області у складі: головуючого судді Шилової О.М.,

суддів Огороднік Д.М., Паляниці Ю.О.

при секретарі судового засідання Часовському Є.С.

розглянув матеріали справи

за позовом Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, м.Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю Званівський комбінат комунального господарства, с.Званівка Артемівського району Донецької області

про: стягнення 84148,86грн. основного боргу, 5960,37грн. пені, 42747,15грн. інфляційних втрат, 5199,11грн. 3% річних

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 за дов.№14-84 від 27.07.2015р.,

від відповідача: не зявився.

Суд перебував у нарадчій кімнаті

15.10.2015р. з 12-35год. до 12-40год.

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, м.Київ звернулось до господарського суду Донецької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Званівський комбінат комунального господарства, с.Званівка Артемівського району Донецької області про стягнення 84148,86грн. основного боргу, 5960,37грн. пені, 42747,15грн. інфляційних втрат, 5199,11грн. 3% річних.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на: Договір купівлі-продажу природного газу №13/2315-БО-6 від 21.12.2012р.; акти приймання-передачі природного газу від 31.01.2013р., 28.02.2013р., 31.03.2013р.; реєстри обсягів реалізації природного газу з ресурсів НАК Нафтогаз України через газорозподільні мережі ПАТ «Донецькоблгаз» за січень, лютий та березень 2013 року; податкові накладні від 31.12.2012р., від 31.01.2013р. та від 31.03.2013р.; лист відповідача №11 від 31.01.2013р. про корегування платежу тощо.

До позову додає розрахунок сум пені, 3% річних, інфляційних нарахувань (а.с.16-17).

Протягом розгляду справи позивач надав письмові пояснення по суті спору вх.№101108 від 07.09.2015р. та Довідку Головного управління регіональної статистики №23-07/594-33 від 03.04.2015р. про відповідача (а.с.56-60).

Протягом розгляду справи відповідач з супровідним листом від 08.09.2015р. надав Витяг з установчих зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю Званівський комбінат комунального господарства (а.с.62-63).

Ухвалою суду від 16.07.2015р. за клопотанням позивача б/н від 16.07.2015р. строк розгляду спору був продовжений на 15 днів в порядку ст.69 ГПК України (а.с.48, 51).

Протоколом автоматичного визначення складу колегії суддів від 08.09.2015р. для подальшого розгляду справи №905/677/15 призначено судову колегію у складі: ОСОБА_2 (головуючий суддя), судді Огороднік Д.М., Паляниця Ю.О. (а.с.65).

15.10.2015р. судом зроблено Спеціальний витяг №21315247 з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців щодо Товариства з обмеженою відповідальністю Званівський комбінат комунального господарства (а.с.71-73). Зі Спеціального витягу вбачається, що на момент розгляду даної справи відповідача не виключено з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Відповідач будь-яких пояснень по суті спору або відзив на позовну заяву не надав, у судові засідання 23.09.2015р. та 15.10.2015р. не зявився, хоча про час і місце розгляду справи, а також про вимоги ухвал суду був повідомлений завчасно та належним чином, про що свідчать штампи канцелярії господарського суду на ухвалах про відкладення розгляду справи (зворотній бік а.с.66 та 69).

Враховуючи правові позиції Вищого господарського суду України, викладені в п.3.9.2, п.3.12 Постанови Пленуму №18 від 26.12.2011р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» та приймаючи до уваги, що відповідач не скористався правом надати відзив на позов та не надав доказів на підтвердження поважності причин неявки свого повноважного представника в судові засідання, справа розглядається відповідно до ст.75 ГПК України без явки відповідача за наявними в ній матеріалами.

Відповідно до п.п.2, 3, 4 ч.2 ст.129 Конституції України, ст.ст.33, 34, 43 ГПК України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Розглянувши наявні у матеріалах справи документи, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно зясувавши всі обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням докази, які мають значення для вирішення спору, суд

ВСТАНОВИВ:

21.12.2012р. між Національною акціонерною компанією «Нафтогаз України» (Продавець, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю Званівський комбінат комунального господарства (Покупець, відповідач) був укладений Договір купівлі-продажу природного газу №13/2315-БО-6 (далі Договір, а.с.18-23).

Відповідно до п.1.1. Договору Продавець зобовязався передати у власність Покупцю у 2013 році природний газ, ввезений на митну територію України ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» або/та природний газ, видобутий на території України підприємствами, які не підпадають під дію ст.10 Закону України «Про засади функціонування ринку природного газу», а Покупець прийняти та оплатити цей природний газ на умовах Договору.

Згідно з п.1.2. Договору газ, що продається за Договором, використовується Покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами та організаціями та іншими споживачами.

Продавець передає Покупцеві з 01.01.2013р. по 31.12.2013р. газ обсягом до 58тис.куб.м. (п.2.1.Договору).

Відповідно до п.6.1. Договору оплата за газ здійснюється Покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

За невиконання або неналежне виконання договірних зобовязань сторони несуть відповідальність у випадках, передбачених чинним законодавством України, а також Договором (п.7.1. Договору).

Відповідно до п.7.2. Договору у разі невиконання Покупцем умов п.6.1 Договору він у безспірному порядку зобовязується сплатити Продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Сторони домовились про те, що строк, в межах якого вони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за Договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, штрафів, пені, відсотків річних, інфляційних нарахувань, встановлюється тривалістю у пять років (п.9.3. Договору).

Договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, діє в частині реалізації газу до 31.12.2013р., а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення (п.11.1. Договору).

Договір підписаний представниками обох сторін та скріплений їхніми печатками.

З наявних у справі документів (а.с.28-30, 34-35, 40-45) вбачається, що відповідач прийняв від позивача у лютому березні 2013 року природний газ на підставі Договору в обсязі 21,29тис.куб.м. (10,06тис.куб.м. у лютому та 11,23тис.куб.м. у березні 2013 року) на загальну суму 99248,37грн.

Отже, позивач свої зобовязання за Договором у лютому березні 2013 року виконав належним чином.

Відповідач свого обовязку з повної та своєчасної оплати природного газу, отриманого у лютому березні 2013 року, у встановлені Договором терміни не виконав, чим порушив умови Договору, вимоги ст.ст.525, 526, 530 Цивільного кодексу (далі ЦК) України та ст.193 Господарського кодексу (далі ГК) України щодо обовязковості виконання зобовязання належним чином відповідно до умов договору та у строк, встановлений у зобовязанні.

Так, за зобовязаннями лютого та березня 2013 року існує заборгованість за поставлений природний газ в сумі 84148,86грн. (а.с.16-17, 31, 32, 36), і іншого відповідачем не доведено.

Отже, позовна вимога про стягнення 84148,86грн. основного боргу за газ, поставлений відповідачу у лютому березні 2013 року, є обґрунтованою, доведеною та такою, що не спростована відповідачем і підлягає задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до приписів ст.ст.6, 627 ЦК України сторони є вільними у визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі (ч.1 ст.259 ЦК України).

Отже, умови п.9.3. Договору, якими строк позовної давності щодо стягнення пені встановлений тривалістю у пять років, відповідають приписам чинного законодавства.

Посилаючись на неналежне виконання відповідачем взятих на себе за п.6.1, п.7.2 Договору зобовязань, позивач просить суд стягнути з відповідача 5960,37грн. пені.

Для нарахування пені позивач застосовує подвійну облікову ставку НБУ, що не суперечить приписам Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань №543-96ВР від 22.11.1996р.

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок пені (а.с.16-17), суд встановив, що порядок її нарахування відповідає умовам п.7.2, п.9.3. Договору і приписам ч.6 ст.232 ГК України та ч.1 ст.259 ЦК України, але суперечить умовам п.6.1. Договору та приписам ч.2 ст.251, ч.2 ст.252, ст.253 ЦК України з огляду на таке.

Терміном є певний момент у часі, з настанням якого повязана дія чи подія, яка має юридичне значення (ч.2 ст.251 ЦК України). Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (ч.2 ст.252 ЦК України). Отже, в п.6.1. Договору сторони узгодили термін, до якого Покупець має право сплачувати за поставлений газ, не вважаючись таким, що прострочив 14 число місяця, наступного за місяцем поставки газу. У разі неоплати газу у цей термін для Покупця мають настати наслідки згідно з умовами п.7.1, п.7.2. Договору та приписами ст.625 ЦК України, а саме: боржник вважається таким, що прострочив і починає перебіг строк, протягом якого підлягають нарахуванню пеня, річні тощо. За приписами ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок тобто з наступного дня після визначеного терміну. Оскільки терміном, визначеним сторонами у Договорі, є 14 число місяця, наступного за місяцем поставки газу то перебіг строку нарахування пені, річних тощо має починатися з 15 числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Таким чином, нарахування пені починаючи з 14 числа місяця, наступного за місяцем поставки газу, здійснене позивачем неправомірно і стягненню на користь позивача підлягає пеня у розмірі 5925,79грн., нарахована на заборгованість:

- за лютий 2013 року в сумі 2279,84грн. за період 15.03.2013р. 13.09.2013р.;

- за березень 2013 року в сумі 3645,95грн. за період 15.04.2013р. 13.10.2013р.

Під час встановлення сум та дат здійснення відповідачем оплат за поставлений газ суд виходив з відомостей, зазначених позивачем у розрахунку позовних вимог (а.с.16-17), а також зі змісту листа відповідача №11 від 31.01.2013р. про корегування платежу (а.с.36), оскільки іншого відповідачем не доведено.

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. На підставі вказаної норми позивач просить стягнути з відповідача 42747,15грн. інфляційних нарахувань та 3% річних у розмірі 5199,11грн.

Судом перевірено розрахунки вказаних сум та встановлено:

1) розрахунок 3% річних (а.с.16-17) не відповідає умовам п.6.1 Договору та приписам ч.2 ст.251, ч.2 ст.252, ст.253 ЦК України з підстав, наведених у даному рішенні щодо встановлення початку перебігу строку нарахування пені.

З огляду на викладене річні за Договором підлягають нарахуванню починаючи з 15 числа місяця, наступного за місяцем поставки газу, а стягненню на користь позивача підлягають 3% річних у розмірі 5192,19грн., нараховані на заборгованість:

- за лютий 2013 року у сумі 2012,39грн. за період 15.03.2013р. 23.04.2015р.;

- за березень 2013 року у сумі 3179,80грн. за період 15.04.2013р. 23.04.2015р.;

2) Здійснений позивачем розрахунок інфляційних нарахувань (а.с.16-17) містить помилки у зазначенні періодів нарахування, які не вплинули на арифметичний результат розрахунку.

Так, позивачем до періодів нарахування інфляційних включені періоди прострочення виконання, які не дорівнюють повному календарному місяцю (за період березень 2013 року інфляційні нараховані на заборгованість за лютий 2013 року, яка виникла лише з 15 березня; за період квітень 2013 року інфляційні нараховані на заборгованість за березень 2013 року, яка виникла лише з 15 квітня), в той час як індекс інфляції є помісячною величиною та не може бути застосований до періодів існування заборгованості, які є меншими за місяць.

Таким чином, інфляційні на заборгованість за лютий 2013 року підлягають нарахуванню починаючи з квітня 2013 року, на заборгованість за березень 2013 року починаючи з травня 2013 року.

Водночас за повідомленнями Державної служби статистики України індекс інфляції у березні та квітні 2013 року складав 100%, а отже, його застосування позивачем не вплинуло на загальний підсумок розрахунку інфляційних.

З огляду на викладене стягненню на користь позивача підлягають інфляційні у загальній сумі 42747,15грн., нараховані на заборгованість:

- за лютий 2013 року у сумі 16152,98грн. за період квітень 2013 року березень 2015 року;

- за березень 2013 року у сумі 26594,17грн. за період травень 2013 року березень 2015 року.

Судові витрати розподіляються відповідно до приписів абз.3 ч.1 ст.49 Господарського процесуального кодексу України.

На підставі ст.129 Конституції України; ст.ст.6, 251-253, 259, 525, 526, 530, 549, 625, 627 Цивільного кодексу України; ст.ст.193, 216-218, 230, 232 Господарського кодексу України; Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань №543-96ВР від 22.11.1996р.; керуючись ст.ст.4-2, 4-3, 22, 33, 34, 43, 44, 49, 69, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м.Київ до Товариства з обмеженою відповідальністю Званівський комбінат комунального господарства, с.Званівка Артемівського району Донецької області про стягнення 84148,86грн. основного боргу, 5960,37грн. пені, 42747,15грн. інфляційних втрат, 5199,11грн. 3% річних задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Званівський комбінат комунального господарства (84528, Донецька область, Артемівський район, с.Званівка, вул.Шкільна, 8а; ідентифікаційний код 32714305) на користь Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (01001, м.Київ, вул. Б.Хмельницького, 6; ідентифікаційний код 20077720) 84148,86грн. основного боргу, 5925,79грн. пені, 42747,15грн. інфляційних втрат, 5192,19грн. 3% річних, 2760,28грн. судового збору.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення може бути оскаржене до Донецького апеляційного господарського суду в порядку, передбаченому розділом ХІІ Господарського процесуального кодексу України.

У судовому засіданні 15.10.2015р. оголошено та підписано вступну і резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 20.10.2015р.

Головуючий суддя О.М. Шилова

Суддя Д.М. Огороднік

Суддя Ю.О.Паляниця

надруковано 3 примірники:

1 до справи, 2 сторонам