РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.10.2015Справа №910/20655/14

За позовомПриватного акціонерного товариства «Шполатехагро»
до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка»
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Публічне акціонерне товариство «Перший український міжнародний Банк»
простягнення 1516351,32 грн

Суддя Смирнова Ю.М.

Представники:

від позивачаЗакусіло О.М. - представник
від відповідачаСабітов С.В. - представник
від третьої особине з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство «Шполатехагро» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» про стягнення 1516351,32 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач в порушення п. 3 ст. 988 Цивільного кодексу України та укладеного між позивачем та відповідачем договору добровільного комплексного страхування на транспорті №024090/4055/0000003 від 22.04.2013 не здійснив виплату страхового відшкодування при настанні страхового випадку - знищення застрахованого транспортного засобу (зернозбиральний комбайн марки New Holland, модель CR9080, державний номер 19857СА, номер кузова 781676072) внаслідок пожежі.

Ухвалами Господарського суду міста Києва від 17.12.2014 у справі №910/20655/14 призначено судову експертизу, проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз, та зупинено провадження у справі до закінчення проведення судової експертизи.

До Господарського суду міста Києва повернулись матеріали справи №910/20655/14 разом з висновком експерта №2946/15-54 від 31.03.2015, складеним за результатами проведення автотоварознавчої експертизи, та висновком експертів №2945/15-47/13379/15-47 від 05.08.2015, складеним за результатами проведення комплексної судової пожежно-технічної та електротехнічної експертизи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.09.2015 провадження у справі було поновлено.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.10.2015 розгляд справи було відкладено на 15.10.2015.

В судове засідання, призначене на 15.10.2015, представник позивача з'явився, позов підтримав.

Відповідач проти задоволення позову заперечує, вказуючи на те, що позивачем в порушення п. 6.3.9 Договору страхування не було дотримано умов експлуатації, зберігання та обслуговування транспортного засобу відповідно до вимог виробника, що з огляду на положення п.11.1.6 Договору страхування, є підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування.

Від третьої особи до суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі його представника, яке судом задоволено.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

22.04.2013 між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Уніка» (страховик) та Приватним акціонерним товариством «Шполатехагро» (страхувальник) укладено договір добровільного комплексного страхування на транспорті №024090/4055/0000003 (надалі - Договір), яким було застраховано, зокрема, транспортний засіб - зернозбиральний комбайн марки New Holland, модель CR9080, державний номер 19857СА, номер кузова 781676072.

За правовою природою укладений між сторонами Договір №024090/4055/0000003 від 22.04.2013 є договором страхування.

Відповідно до ст. 979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Частиною 1 ст. 16 Закону України «Про страхування» встановлено, що договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Положеннями ст. 988 Цивільного кодексу України встановлено, що страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом.

Як свідчать матеріали справи, 13.10.2013 на полі №1 с. Майданівка, Черкаської області на застрахованому транспортному засобі - зернозбиральному комбайні марки New Holland, модель CR9080, державний номер 19857СА, номер кузова 781676072, сталася пожежа, в результаті чого транспортний засіб отримав значні пошкодження.

Згідно акту про пожежу від 13.10.2013, складеного старшим інспектором Звенигородського РВ УДСНЕ України встановлено, що ймовірною причиною пожежі комбайна є коротке замикання в електромережі комбайна.

Вважаючи пожежу, що сталася 13.10.2013, страховим випадком, позивач 15.10.2013 звернувся до відповідача із заявою про виплату суми страхового відшкодування, однак у здійснені виплати страхового відшкодування відповідачем відмовлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про страхування» страховий ризик - певна подія, на випадок якої проводиться страхування і яка має ознаки ймовірності та випадковості настання.

Страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Відповідно до п. 3.2 Договору страховим випадком по страхуванню КАСКО є факт понесення збитків страхувальником внаслідок пошкодження, знищення або втрати застрахованого майна та/або додаткового обладнання внаслідок подій, визначених в п. 3.1 Договору.

Пунктом 3.1 Договору визначено, що страховими ризиками вважаються:

- будь-яке незаконне заволодіння транспортним засобом;

- дорожньо-транспортна пригода, в т.ч. викид каменів, чи інших твердих фракцій з-під коліс транспорту;

- протиправні дії третіх осіб, за виключенням незаконного заволодіння;

- стихійне лихо;

- пожежа, вибух, або самозаймання;

- самовільне падіння дерев, каміння або інших предметів; напад тварин тощо.

За визначенням, наведеним в п. 2.2 Договору, пожежа - дія вогню, здатного самостійно поширюватися за межами місць, спеціально призначених для його розведення та підтримання, дія продуктів згорання, а також вплив заходів пожежегасіння, які вживаються з метою гасіння або запобігання подальшого розповсюдження вогню.

В свою чергу, пунктом 4.1.1 Договору визначено, що страховими випадками не є пошкодження або знищення транспортного засобу, якщо вони сталися, зокрема, внаслідок порушення правил пожежної безпеки, перевезення і зберігання вогненебезпечних, легкозаймистих і вибухонебезпечних речовин та предметів.

Відповідно до ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Висновком Київського науково-дослідного інституту судових експертиз №2945/15-47/13379/15-47 від 05.08.2015, складеним за результатами проведення комплексної судової пожежно-технічної та електротехнічної експертизи, встановлено, що мала місце експлуатація транспортного засобу (зернозбирального комбайну марки New Holland, модель CR9080, державний номер 19857СА, номер кузова 781676072) з несправним приладом системи живлення - генератором, що не відповідає вимогам п.9.2.9.3) Правил пожежної безпеки для підприємств і організацій автомобільного транспорту України, затверджених наказом №527 Мінтрансу України від 21.12.1998 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 11.03.1999 за №157/3450) і недотримання зазначених вимог цих правил перебуває у причинно-наслідковому зв'язку з виникненням пожежі.

Таким чином, оскільки пожежа, що сталася 13.10.2013, на транспортному засобі - комбайні марки New Holland, модель CR9080, державний номер 19857СА, виникла у зв'язку з порушенням страхувальником правил пожежної безпеки, то з огляду на п.4.1.1 Договору така пожежа не є страховим випадком в розумінні ст.8 Закону України «Про страхування» та положень Договору (тобто не є подією, з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхового відшкодування).

При цьому, суд відзначає, що у п.4.1.1 Договору мова йде про порушення «правил пожежної безпеки» (як сукупності вимог з пожежної безпеки), а не виключно положень конкретного нормативного акта - Правил пожежної безпеки в Україні, затверджених наказом МНС України від 19.10.2004 №126 (чинного на момент настання пожежі).

За таких обставин, вимоги позивача про стягнення з відповідача суми страхового відшкодування у розмірі 1413632,41 грн задоволенню не підлягають.

Оскільки судом встановлено відсутність обов'язку відповідача з виплати позивачу суми страхового відшкодування за Договором добровільного комплексного страхування на транспорті №024090/4055/0000003 від 22.04.2013, вимоги про стягнення з відповідача нарахованих на вказану суму 3% річних та інфляційних втрат також задоволенню не підлягають.

Відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати (в тому числі витрати на проведення експертизи) покладаються на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено: 23.10.2015

Суддя Ю.М. Смирнова