ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" жовтня 2015 р.Справа № 922/5425/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Макаренко О.В.

при секретарі судового засідання Нагірна М.Т.

розглянувши справу

за позовом Інституту рослинництва імені В.Я. Юр'єва Національної академії аграрних наук України, м. Харків
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агроексперт", с. Радгоспне
про стягнення 7 652,00 грн.
за участю представників сторін:

позивача - не з'явився

відповідача - не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Інститут рослинництва імені В.Я. Юр'єва Національної академії аграрних наук України (позивач) звернувся до господарського суду з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агроексперт" (відповідача) про стягнення заборгованості в розмірі 7 652,00 грн. за ліцензійним договором №93-А про надання прав на використання сорту(ів) рослин на умовах невиключної ліцензії від 08.05.2013 р. та судового збору в розмірі 1 218,00 грн.

Представник позивача у судове засідання не з'явився, про причини неявки суду не повідомив. Подав до суду заяву (вх.№42730 від 22.10.2015 р.), в якій повідомив суду про те, що до звернення позивача до суду з даним позовом відповідач повністю погасив заборгованість в розмірі 7 652,00 грн., що підтверджується банківською випискою (а.с. 35-36).

Відповідач про дату, час і місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, в судове засідання свого повноважного представника не направив, про причину неявки суду не повідомив, витребуваних документів до суду не подав.

За таких обставин суд вважає, що судом вжито всіх необхідних заходів щодо повідомлення відповідача, тому суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача за наявними у справі матеріалами відповідно до ст. 75 ГПК України.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, вивчивши матеріали справи, всебічно та повно дослідивши надані позивачем докази в їх сукупності, суд встановив таке.

08.05.2013 року між позивачем (ліцензіар) та відповідачем (ліцензіат) укладено договір № 93-А на надання прав на використання сорту(ів) рослин на умовах невиключної ліцензії (далі - договір).

Як свідчать матеріали справи, на виконання даного договору позивач надав відповідачеві невиключну ліцензію на право використання гібриду(ів) соняшнику - сорту рослин - гібрид соняшника Рюрик (патент №13029), про що свідчить акт №473 приймання-здавання робіт від 08.05.2013 р. на суму 7 652,00 грн. (а.с. 14).

Згідно з п. 4.1. договору як винагороду за надання прав, передбачених цим договором та за передачу технологічної документації відповідач сплачує позивачеві роялті в сумі 7 652,00 грн., що становить 35% від вартості наданого насіння, згідно п.1.1. (в кількості 113 кг на суму 21 861,87 грн., яку відповідач перераховує до 30 вересня 2013 р.

Позивач у позові зазначив, що станом на день звернення до суду з даним позовом відповідач свої договірні зобов'язання за договором не виконав, внаслідок чого у відповідача перед позивачем виникла заборгованість в розмірі 7 652,00 грн., що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Разом з тим, під час розгляду справи позивач подав до суду заяву (вх.№42730 від 22.10.2015 р.), в якій повідомив суду про те, що до звернення позивача до суду з даним позовом відповідач повністю погасив заборгованість в розмірі 7 652,00 грн., що підтверджується відповідною банківською випискою (а.с. 35-36).

При цьому відповідач в судове засідання свого повноважного представника не направив, про причини неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву до суду не подав.

Дослідивши надані позивачем до матеріалів справи докази (копія банківської виписки), суд дійшов висновку про те, що позивач звернувся до суду з позовом 22.09.2015 р., а відповідач перерахував позивачеві грошову суму в розмірі 7 652,00 грн. у квітні 2014 р., тобто до звернення позивача до суду з даним позовом.

Проаналізувавши вищевикладені обставини справи і надані позивачем до матеріалів справи докази, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно зі ст. 1 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ГПК України господарський суд порушує справи за позовними заявами підприємств та організацій, які звертаються до господарського суду за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів.

Тобто, право на судовий захист у суб'єкта господарювання виникає у разі порушення або оспорювання його права або охоронюваного законом інтересу.

Відповідно до ч. 2 ст. 4-3 та ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору (ст. 32 ГПК України).

При цьому за умовами ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно з ч. 1 ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи те, що позивач звернувся до суду з позовом 22.09.2015 р., а відповідач перерахував позивачеві грошову суму в розмірі 7 652,00 грн. у квітні 2014 р., тобто до звернення позивача до суду, суд вважає, що у позивача відсутні правові підстави для звернення до суду із позовом в частині стягнення даної грошової суми, тому в задоволенні даного позову слід відмовити.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судовий збір при відмові в позові покладається на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. 15 Цивільного кодексу України, ст. ст. 1, 4-3, 32-34, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Повне рішення складено 28.10.2015 р.

Суддя О.В. Макаренко