ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

м. Запоріжжя

04.11.2015 Справа № 908/5575/15

Суддя Місюра Людмила Сергіївна, розглянувши матеріали

За позовом ОСОБА_1 (АДРЕСА_1)

До Приватного акціонерного товариства «Михайлівський райагропостач» (вул. 70 років Радянської влади, 1, смт. Пришиб, Михайлівський р-н, Запорізька обл., 72013)

Про визнання недійсним рішення Наглядової ради Приватного акціонерного товариства «Михайлівський райагропостач» від 05.10.2015 р., оформленого протоколом № 17/2015

В с т а н о в и в:

03.11.2015 року до господарського суду Запорізької області за вх. № 6174/09-05 надійшла позовна заява позивача вих. б/н від 30.10.2015 року до відповідача про визнання недійсним рішення Наглядової ради Приватного акціонерного товариства «Михайлівський райагропостач» від 05.10.2015 р., оформленого протоколом № 17/2015.

Однак, у прийнятті позовної заяви слід відмовити відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 62 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України), тому що позовна заява не підлягає розгляду в господарському суді.

Відповідно до положень пункту 4 частини 1 статті 12 ГПК України, господарським судам підвідомчі справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між юридичною особою та її учасниками (засновниками, акціонерами, членами), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи, пов'язаними із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності такої особи, крім трудових спорів.

Відповідно до абзацу 2 пункту 2 постанови Пленуму Верховного суду України від 24 жовтня 2008 року N 13 «Про практику розгляду судами корпоративних спорів» при визначенні підвідомчості (підсудності) справ, що виникають з корпоративних відносин, судам необхідно керуватися поняттям корпоративних прав, визначеним частиною першою статті 167 ГК, згідно з якою корпоративними є права особи, частка якої визначається у статутному фонді (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

При вирішенні питання про те, чи є спір, що виник між господарським товариством та посадовими особами товариства, які входять до складу виконавчого органу товариства або наглядової ради товариства, трудовим чи корпоративним, судам необхідно керуватися положеннями глави XV Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП).

Відповідно до статті 3 КЗпП до трудових відносин належать відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами. Згідно з частиною четвертою статті 65 ГК у разі найму керівника підприємства з ним укладається договір (контракт), у якому визначаються строк найму, права, обов'язки і відповідальність керівника, умови його матеріального забезпечення, звільнення його з посади, інші умови найму за погодженням сторін. За частиною шостою статті 65 ГК керівника підприємства може бути звільнено з посади достроково на підставах, передбачених договором (контрактом), відповідно до закону.

Спори, пов'язані з оскарженням членами виконавчих органів товариства, а також членами наглядової ради товариства, які уклали з товариствами трудові договори, рішень відповідних органів товариства про звільнення (усунення, відсторонення, відкликання) їх з посади, розглядаються в порядку цивільного судочинства як трудові спори. Судам необхідно звернути увагу на те, що у цьому разі позивач звертається до суду за захистом своїх трудових прав як найманого працівника, а не акціонера (учасника) господарського товариства.

Способом захисту порушених або оспорюваних прав у таких категоріях спорів є позов про поновлення на посаді, зобов'язання усунути перешкоди у виконанні посадових обов'язків тощо відповідної посадової особи господарського товариства, а не позов про визнання недійсним відповідного рішення загальних зборів акціонерів (учасників) товариства чи наглядової ради товариства (абз. 1-4 п. 4 постанови Пленуму Верховного суду України від 24 жовтня 2008 року N 13 «Про практику розгляду судами корпоративних спорів»).

Заява про забезпечення позову, додана ОСОБА_1 до позовної заяви вих. б/н від 30.10.2015 р., судом не розглядалась.

Суд також вважає за необхідне роз'яснити позивачу, що він не позбавлений права, відповідно до статті 7 Закону України «Про судовий збір», звернутися до суду із клопотання про повернення сплаченої при поданні позовної заяви суми судового збору в розмірі 1218 грн. (квитанція № ПН232 від 30.10.2015 р.), а також сплаченого за заяву про забезпечення позову судового збору в розмірі 609 грн. (квитанція № ПН235 від 30.10.2015 р.).

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 62, ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В:

Відмовити у прийнятті позовної заяви вих. б/н від 30.10.2015 року.

Позовну заяву вих. б/н від 30.10.2015 року з додатками повернути позивачу.

Додаток: позовні матеріали на 20 (двадцяти) аркушах, у т.ч. оригінали: позовна заява вих. б/н від 30.10.2015 року на двох аркушах; квитанція № ПН232 від 30.10.2015 р. на суму 1218 грн.; заява про забезпечення позову; квитанція № ПН235 від 30.10.2015 р. на суму 609 грн.;опису вкладення у цінний лист, накладна № 70039038 від 30.10.2015р.

Суддя Л.С. Місюра