ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

"12" жовтня 2015 р. Справа № 911/4551/15

Суддя господарського суду Київської області Подоляк Ю.В., розглянувши матеріали

за позовомПублічного акціонерного товариства «Укрнафта»
до1. Товариства з обмеженою відповідальністю «Елефтерія» 2. Товариства з обмеженою відповідальністю «КримОйл»
провизнання права власності, визнання недійсними договорів, усунення перешкод у здійснення права власності
встановив:

До господарського суду Київської області надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» (далі - позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Елефтерія» (далі - перший відповідач), Товариства з обмеженою відповідальністю «КримОйл» (далі - другий відповідач) про:

- визнання права власності на об'єкт нерухомого майна - цілісний майновий комплекс автозаправної станції, що розташована за адресою: Автономна Республіка Крим, м. Євпаторія, шосе Роздольненське, буд.4;

- визнання права власності на об'єкт нерухомого майна - цілісний майновий комплекс автозаправної станції, що розташована за адресою: Автономна Республіка Крим, м. Керч, вул. Орджонікідзе, 136;

- визнання права власності на об'єкт нерухомого майна - цілісний майновий комплекс автозаправної станції, що розташована за адресою: Автономна Республіка Крим, м. Севастополь, вул. Горпищенко, 140;

- визнання права власності на об'єкт нерухомого майна - цілісний майновий комплекс автозаправної станції, що розташована за адресою: Автономна Республіка Крим, м. Керч, вул. Маршала Єрьоменка, 37-А;

- визнання права власності на об'єкт нерухомого майна - цілісний майновий комплекс автозаправної станції, що розташована за адресою: Автономна Республіка Крим, м. Керч, вул. Свердлова, 49-Б;

- визнання права власності на об'єкт нерухомого майна - цілісний майновий комплекс автозаправної станції, що розташована за адресою: Автономна Республіка Крим, Ленінський р-н, с. Октябрське, а/д Сімферополь-Керч, км.202+600 м;

- визнання права власності на об'єкт нерухомого майна - цілісний майновий комплекс автозаправної станції, що розташована за адресою: Автономна Республіка Крим, Сакський р-н, с. Оріхове, Євпаторійське шосе, 43 км;

- визнання права власності на спеціалізований електронний контрольно-касовий апарат для АЗС «Марія-ЛТ-МТМ» (заводський № В8);

- визнання права власності на спеціалізований електронний контрольно-касовий апарат для АЗС «Марія-ЛТ-МТМ» (заводський № В4);

- визнання права власності ПАТ «Укрнафта» на спеціалізований електронний контрольно-касовий апарат для АЗС «Марія-ЛТ-МТМ» (заводський № ВЗ);

- визнання права власності на спеціалізований електронний контрольно-касовий апарат для АЗС «Марія-ЛТ-МТМ» (заводський № ВЗ);

- визнання права власності на спеціалізований електронний контрольно-касовий-апарат для АЗС «Марія-ЛТ-МТМ» (заводський № ВЗ);

- визнання права власності на спеціалізований електронний контрольно-касовий апарат «ND-797» (заводський № НД00000837);

- визнання права власності на спеціалізований електронний контрольно-касовий аппарат для АЗС «Марія-ЛТ-МТМ» (заводський № ВЗ);

- визнання недійсним договору оренди автозаправних станцій ВРНП в АРК: № 29/2014 від 24.04.14;

- визнання недійсним договору оренди автозаправних станцій ВРНП в АРК: № 30/2014 від 24.04.14;

- визнання недійсним договору оренди автозаправних станцій ВРНП в АРК: № 31/2014 від 24.04.14;

- визнання недійсним договору оренди автозаправних станцій ВРНП в АРК: № 32/2014 від 24.04.14;

- визнання недійсним договору оренди автозаправних станцій ВРНП в АРК: № 33/2014 від 24.04.14;

- визнання недійсним договору оренди автозаправних станцій ВРНП в АРК: № 34/2014 від 24.04.14;

- визнання недійсним договору оренди автозаправних станцій ВРНП в АРК: № 35/2014 від 24.04.14;

- визнання недійсним договору оренди обладнання № 36/2014 від 25.04.14;

- визнання недійсним агентського договору від 29.04.2014, укладений між відповідачами;

- зобов'язання відповідачів усунути будь-які перешкоди у здійсненні позивачем володіння, користування (експлуатації) і розпорядження 7 АЗС, що знаходяться за адресою: Автономна Республіка Крим, м. Євпаторія, шосе Роздольненське, 4; м. Керч, вул. Орджонікідзе, 136; м. Севастополь, вул. Горпищенко, 140; м. Керч, вул. Маршала Єрьоменка, 37-А; м. Керч, вул. Свердлова, 49-Б; Ленінський р-н, с. Октябрське, а/д Сімферополь-Керч, км.202+600 м; Сакський р-н, с. Оріхове, Євпаторійське шосе, 43 км;

- зобов'язання відповідачів усунути будь-які перешкоди у здійсненні позивачем володіння, користування (експлуатації) і розпорядження 7 спеціалізованими електронними контрольно-касовими апаратами із заводськими номерами: ВЗ (фіскальний № ), ВЗ (фіскальний № ), ВЗ (фіскальний № ), ВЗ (фіскальний № ), ВЗ (фіскальний № ), НД00000837 (фіскальний №), ВЗ (фіскальний № ), за допомогою яких здійснюється відпуск пального на вищезазначених АЗС.

Подана позовна заява не може бути прийнята до розгляду господарським судом Київської області, оскільки вона не відповідає вимогам розділу VIII Господарського процесуального кодексу України з наступних підстав.

Згідно частини 1 статті 54 Господарського процесуального кодексу України, позовна заява подається до господарського суду в письмовій формі і підписується повноважною посадовою особою позивача або його представником.

Частиною 3 ст. 57 зазначеного Кодексу встановлено, що до позовної заяви, підписаної представником позивача, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника позивача.

Позовна заява Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» від 13.06.2014 підписана директором департаменту юридичного забезпечення ПАТ «Укрнафта» Карташовим В.В. Додана до матеріалів позовної заяви довіреність від 19.02.2014 № 10-94-1/д, якою ПАТ «Укрнафта» уповноважило Карташова В.В. представляти інтереси товариства в усіх установах дійсна до 31.05.2015.

З відтиску штемпеля поштової установи на конверті, в якому надійшла дана позовна заява до господарського суду Київської області, вбачається, що позивач з вказаною позовною заявою від 13.06.2014, звернувся до господарського суду Київської області 03.10.2015.

Таким чином, на час звернення з даним позовом до суду, позовну заяву підписано особою, повноваження якої не підтверджені документально, оскільки строк дії довіреності закінчився.

Отже, враховуючи вказані норми законодавства та беручи до уваги викладене, позовна заява Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» і додані до неї документи підлягають поверненню без розгляду на підставі пункту 1 частини 1 статті 63 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якого суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо позовну заяву підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

Відповідно до п. 4, 5 ч. 2 ст. 54 ГПК України позовна заява повинна містити зміст позовних вимог; якщо позов подано до кількох відповідачів, - зміст позовних вимог щодо кожного з них, виклад обставин, на яких ґрунтується позовні вимоги; зазначення доказів, що підтверджують позов; законодавство на підставі якого подається позов.

Позивачем не дотримано вказаних вимог. Позивач в позовній заяві не зазначає зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачі, обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги до відповідачів щодо визнання за позивачем права власності на вказане вище майно та доказів, що підтверджують позов у цій частині вимог, зокрема, доказів невизнання чи оспорення відповідачами за позивачем права власності на вищезазначене майно.

Враховуючи зазначені норми законодавства та беручи до уваги викладене, суд дійшов висновку про повернення позовної заяви і доданих до неї документів без розгляду на підставі пункту 3 частини 1 статті 63 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якого суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо у позовній заяві не вказано обставин, на яких ґрунтується позовна вимога, доказів, що підтверджують викладені в заяві обставини, обґрунтований розрахунок стягуваної чи оспорюваної суми.

Згідно п.п. 3 ч. 2 ст. 54 Господарського процесуального кодексу України позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 57 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Згідно ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до пп. 1 п. 2 ч. 2 ст. 4 вказаного Закону ставки судового збору за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру встановлюються у таких розмірах: 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 150 розмірів мінімальної заробітної плати.

Згідно пп. 2 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставки судового збору за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру встановлюються у таких розмірах: 1 розмір мінімальної заробітної плати.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» встановлено, що мінімальна заробітна плата у 2015 у місячному розмірі з 1 січня становить - 1218 гривень.

Відповідно до п. 2.2.1 Постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» від 21.02.2013р. № 7 (надалі - Постанова) судовий збір з позовної заяви про визнання права власності на майно, витребування або повернення майна у позадоговірних зобов'язаннях (у тому числі в зв'язку з вимогами, заснованими на приписах частини п'ятої статті 216, статті 1212 Цивільного кодексу України тощо), - як рухомих речей, так і нерухомості, - визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру. При цьому суд не повинен визначати вартість майна за відповідними вимогами, оскільки за змістом пункту 3 частини другої статті 54 і статті 55 ГПК України такий обов'язок покладається на позивача.

Згідно із ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Відповідно до п. 2.10 Постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» від 21.02.2013р. № 7 у випадках об'єднання в одній заяві вимог як майнового, так і немайнового характеру судовий збір згідно з частиною 3 статті 6 Закону України «Про судовий збір» підлягає сплаті як за ставками, встановленими для позовів майнового характеру, так і за ставками, встановленими для розгляду позовних заяв зі спорів немайнового характеру.

Звертаючись з даною позовною заявою до суду, позивач заявляє чотирнадцять вимог майнового характеру та одинадцять вимог немайнового характеру.

Отже за подання даного позову до господарського суду справляється судовий збір щодо вимог майнового так і немайнового характеру.

З доданої до матеріалів позовної заяви платіжного доручення від 13.06.2014 № 101-АБ14 вбачається, що заявником при подачі позовної заяви сплачено судовий збір в розмірі 86478 грн.

Разом з тим, суд позбавлений можливості перевірити вірність сплати судового збору в установленому законом розмірі, оскільки позивач не зазначає вартості майна на яке просить суд визнати за ним право власності, ціни позову та доказів в підтвердження вартості спірного майна.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем не подано до позовної заяви доказів сплати судового збору у встановленому розмірі.

Враховуючи зазначені норми законодавства та беручи до уваги викладене суд дійшов висновку, що заявником до позовної заяви не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку та розмірі, що є підставою для повернення позовної заяви на підставі пункту 4 частини 1 статті 63 Господарського процесуального кодексу України, яким встановлено, що суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Частиною 1 статті 58 ГПК України встановлено, що в одній позовній заяві може бути об'єднано кілька позовних вимог, зв'язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами.

Відповідно до п. 3.6 Постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» від 26.12.2011 № 18 позивач має право об'єднати в одній позовній заяві кілька вимог, пов'язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами (зокрема, про стягнення неповернутого кредиту, відсотків за користування кредитом і неустойки; про визнання недійсним акта і про відшкодування заподіяної у зв'язку з його виданням шкоди; про стягнення вартості недостачі товару, одержаного за кількома транспортними документами і оформленої одним актом приймання або коли такий товар сплачено за одним розрахунковим документом; про спонукання до виконання зобов'язань за господарським договором і про застосування заходів майнової відповідальності за його невиконання тощо). Якщо позивач порушив правила об'єднання вимог або об'єднання цих вимог перешкоджатиме з'ясуванню прав і взаємовідносин сторін чи суттєво утруднить вирішення спору, суддя має право повернути позовну заяву (стаття 58 та пункт 5 частини першої статті 63 ГПК).

Як вбачається з позовних матеріалів, в позовній заяві об'єднано позовні вимоги які виникли з наступних підстав: незаконне заволодіння третіми особами майном позивача, яке є його власністю; невідповідністю, на думку позивача, оскаржуваних правочинів вимогам законодавства та здійснення перешкод у володінні, користуванні та розпорядженні належним позивачу майном.

Враховуючи положення наведених статей, зазначений позов підлягає поверненню без розгляду з огляду на те, що сумісний розгляд цих вимог перешкоджатиме з'ясуванню прав і взаємовідносин сторін, а також суттєво утруднить вирішення спору.

Відповідно до п. 5 ст. 63 ГПК України суддя повертає позовну заяву якщо порушено правила об'єднання вимог або об'єднано в одній позовній заяві кілька вимог до одного чи кількох відповідачів і сумісний розгляд цих вимог перешкоджатиме з'ясуванню прав і взаємовідносин сторін чи суттєво утруднить вирішення спору.

Частиною 1 ст. 56 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що позивач, прокурор зобов'язані при поданні позову надіслати сторонам копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб листом з описом вкладення.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 57 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують відправлення відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Позовна заява Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» подана до господарського суду Київської області з порушенням зазначених вимог Господарського процесуального кодексу України, оскільки до позовної заяви не додано документів, які підтверджують відправлення відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 63 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів надсилання відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Таким чином, позовна заява Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» і додані до неї документи підлягають поверненню без розгляду.

Керуючись п. 1, 3, 4, 5, 6 ч. 1 ст. 63, ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд, -

ухвалив:

Позовну заяву Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» і додані до неї документи повернути заявнику без розгляду.

Суддя Ю.В. Подоляк