ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" жовтня 2015 р.Справа № 922/4557/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Яризька В.О.

при секретарі судового засідання Солдатовій М.Ю.

розглянувши справу

за позовом акціонерної компанії "Харківобленерго", м. Харків,
до Департаменту цивільного захисту Харківської обласної державної адміністрації, м. Харків,
про стягнення 20619,59 грн.
за участю представників:

позивача - ОСОБА_1 (дов.),

відповідача - ОСОБА_2 (дов.),

ВСТАНОВИВ:

Позивач, АК "Харківобленерго", після збільшення розміру позовних вимог, яке було прийнято судом, просить суд стягнути з відповідача, Департаменту цивільного захисту Харківської обласної державної адміністрації, вартість електричної енергії за березень-липень 2015р. у сумі 16508,26 грн. (в т.ч. тарифна складова - 13756,89 грн., ПДВ 20% - 2751,37 грн.), 3% річних у сумі 133,12 грн., пеню в сумі 2224,85 грн., інфляційні втрати в сумі 1753,36 грн. Позивач просить також покласти на відповідача судові витрати.

В слуханні справи оголошувались перерви до 12.10.2015р. об 11:00 год., 22.10.2015р. о 12:30 год.

У судовому засіданні представник позивача підтримує заявлені позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач позовні вимоги визнає, але просить суд не стягувати з нього пеню, обґрунтовуючи клопотання тим, що Держказначейство виконувало накази суду по іншим справа та не здійснювало оплату поточних платежів, що викликано несвоєчасністю надходження коштів з державного бюджету, за рахунок яких фінансується установа.

Зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне.

24.12.2010р. між акціонерною компанією "Харківобленерго" (постачальник, позивач) та Головним управлінням з питань надзвичайних ситуацій обласної державної адміністрації, який перейменовано в Департамент цивільного захисту Харківської обласної державної адміністрації (споживач, відповідач) було укладено договір про постачання електричної енергії № 067140, який відповідно до п. 9.4 був пролонгований на 2015 рік.

Відповідно до Закону України Про електроенергетику та Правил користування електричною енергією, затвердженими Постановою НКРЕ України від 31.07.1996 р. № 28 (зі змінами та доповненнями від 25.12.2008 року), договір на користування електричною енергією є основним документом, який регламентує відносини між постачальником електричної енергії за регульованим тарифом і споживачем та визначає зміст правових відносин, прав та обовязків сторін.

За умовами договору № 067140 від 24.12.2010р. позивач зобовязався постачати відповідачеві електричну енергію, як різновид товару, в обсягах, визначених відповідно до договору. Відповідач, в свою чергу, зобовязався відповідно до Правил користування електричною енергією (надалі Правила) та п. 2.3.3 Договору, проводити своєчасну оплату використаної електричної енергії та інші нарахування згідно з умовами Додатку № 2 "Порядок розрахунків".

Як свідчать матеріали справи, позивач, як постачальник електричної енергії за договором, виконав свої зобов'язання по договору, здійснивши відпуск електричної енергії відповідачу у березні - липні 2015р. на загальну суму 16508,26 грн. (в т.ч. тарифна складова - 13756,89 грн., ПДВ 20% - 2751,37 грн.).

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно відлягає виконанню у цей строк (термін).

Пунктом 5 додатка 2 до Договору визначено, що остаточний розрахунок споживача за електричну енергію, спожиту протягом розрахункового періоду, здійснюється на підставі рахунку, який виставляється постачальником електричної енергії на основі даних про фактичне споживання електричної енергії. Даним пунктом також передбачено, що споживач повинен отримати рахунок на оплату електричної енергії. Цей рахунок має бути оплачений протягом 5 операційних днів з дня його отримання.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем своєчасно виставлялись, а відповідачем отримувались рахунки на оплату електроенергії за березень - липень 2015р., однак оплата по таким рахункам не була здійснена.

Відповідач не заперечує факту несвоєчасної оплати спожитої електроенергії, посилається на те, що є бюджетною установою та не має змоги самостійно розпоряджатися коштами, однак ним прийняті всі заходи щодо своєчасного виконання зобов'язань.

В розумінні ст.ст. 610, 611 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 Цивільного кодексу України).

Згідно зі ст. 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Приймаючи до уваги, що відповідачем не виконані зобов'язання з оплати вартості спожитої електричної енергії за березень - липень 2015р. у сумі 16508,26 грн., суд дійшов висновку, що позовні вимоги в цій частині є нормативно та документально обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом також встановлено, що відповідачем несвоєчасно здійснені платежі за спожиту електричну енергію за червень 2014р., січень - червень 2015р..

У зв'язку з несвоєчасною оплатою відповідачем спожитої у вказаний період електричної енергії, позивачем здійснені станом на 01.08.2015р. нарахування інфляційних втрат у загальній сумі 1753,36 грн. та 3% річних у загальній сумі 133,12 грн.

Перевіривши надані розрахунки, судом встановлено, що розрахунки відповідають умовам договору, вимогам чинного законодавства, арифметично обчислення здійснені вірно, а тому надані розрахунки приймаються судом.

За таких обставин позовні вимоги в частині стягнення інфляційних втрат у сумі 1753,36 грн. та 3% річних у сумі 133,12 грн. підлягають задоволенню.

Позивачем також здійснено нарахування пені станом на 01.08.2015р. у сумі 2224,85 грн.

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з частиною першою статті 230 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до п. 6 додатку № 2 Порядок розрахунків до договору про постачання електричної енергії, сторони погодили, що у разі несвоєчасної оплати обумовлених даним додатком нарахувань, позивач проводить відповідачеві нарахування за весь час прострочення, у тому числі за день оплати, пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який здійснюється нарахування, від суми боргу, та 3% річних з прострочення суми. При цьому сума грошового зобов'язання за цим договором повинна бути оплачена відповідачем з урахуванням встановленого індексу інфляції.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені, суд встановив, що такі нарахування здійснені правомірно, не спростовані відповідачем.

Відповідач просить не стягувати з нього штрафні санкції.

Позивач заперечує проти такого клопотання відповідача.

Відповідно до п. 3 ст. 83 ГПК України господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Відповідно до ст. 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Приписами частини 3 ст. 551 Цивільного кодексу України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Суд враховує те, що відповідач є неприбутковою організацією, фінансування відповідача здійснюється з державного бюджету, а отже відповідач не розрахувався з позивачем за отриману електричну енергію через недостатність фінансування з державного бюджету, а за таких обставин, суд вважає за можливе частково задовольнити клопотання відповідача та зменшити розмір стягуваної пені на 80% відсотків, стягнувши з відповідача на користь позивача пеню в сумі 444,97 грн.

Суд вважає за необхідне зазначити, що наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох процентів річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, нараховані 3% річних не є штрафними санкціями та не можуть бути зменшені судом.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги щодо стягнення пені підлягають задоволенню частково, а саме в сумі 444,97 грн.

Згідно з положеннями ст. 49 ГПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача повністю (до складу суми, що задоволена включається також і сума, на яку судом зменшено розмір пені, оскільки позивачем нарахування здійснені вірно).

На підставі викладеного та керуючись статтями 1,12, 22, 32-34, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Департаменту цивільного захисту Харківської обласної державної адміністрації (61038, м. Харків, вул. Салтівське шосе, 73, код 23000066) на користь Акціонерної компанії "Харківобленерго" (61037, м. Харків, вул. Плеханівська, 149, код 00131954) 18839,71 грн., з яких :

- на п/р 07 в філії ХОУ ВАТ ДОБУ, МФО 351823, код 00131954 - суму заборгованості за електричну енергію в розмірі 16508,26 грн. (13756,89 грн. - тарифна складова, 2751,37 грн. - ПДВ 20%);

- на п/р 5 в AT "ОСОБА_3 Аваль", м. Київ, МФО 380805, код 00131954 - 3% річних у розмірі 133,12 грн., інфляційні втрати в розмірі 1753,36 грн., пеню в розмірі 444,97 грн., витрати по сплаті судового збору в розмірі 1827,00 грн.

В задоволенні позовних вимог в частині стягнення пені в сумі 1779,88 грн. відмовити.

Повне рішення складено 27.10.2015 р.

Суддя ОСОБА_4