РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.10.2015Справа №910/24886/15
Суддя Мудрий С.М. розглянувши справу

за позовом приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Альфа Страхування"

до приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС"

про відшкодування шкоди в порядку регресу в розмірі 8 404,47 грн.

За участю представників сторін:

від позивача: Дмітрієв Р.І. - представник за довіреністю № 523 від 22.06.2015 року;

від відповідача: Кудрявський С.М. - представник за довіреністю № ГО-14/246 від 19.12.2014 року.

встановив:

На розгляд господарського суду м. Києва передані позовні вимоги приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Альфа Страхування" до приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС" про відшкодування шкоди в порядку регресу в розмірі 8 404,47 грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 29.01.2014 року між ОСОБА_3 та приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Альфа Страхування" укладено договір добровільного страхування ризиків, пов'язаних з експлуатацією наземного транспортного засобу № 046.0756205.113, відповідно до якого застраховано автомобіль марки Mitsubishi, д.н. НОМЕР_1.

06.03.2014 року в м. Львові сталась дорожньо-транспортна ^пригода за участю автомобіля марки Mitsubishi, д.н. НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_4 та автомобіля марки Daewoo, д.н.НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_5.

Постановою Личаківського районного суду м. Львова № 3/463/325/14 від 19.03.2014 року ОСОБА_5 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУаАП України.

Страхувальник звернувся до страховика із заявою про виплату страхового відшкодування.

Відповідно до рахунку № 209 від 14.03.2014 року вартість ремонту автомобіля становить 74 748,00 грн.

На виконання вимог договору страхування, страховик сплатив страхову вартість відновлювального ремонту застрахованого автомобіля у розмірі 67 281,60 - грн., що підтверджується платіжним дорученням № 141037 від 30.04.2014 року.

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу марки Daewoo, д.н. НОМЕР_2, на момент ДТП, застрахована у приватному акціонерному товаристві "Страхова група "ТАС", згідно полісу № АС/9783825 та договором ДЦВНТ/48 № 003185 добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземного транспорту від 30.01.2014 року.

Так, до приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Альфа Страхування" у порядку регресу перейшло право на отримання від відповідача компенсації шкоди.

Для досудового врегулювання спору мирним шляхом позивач направив відповідачу заяву на виплату страхового відшкодування в порядку регресу вих. № 0785/2014 від 22.05.2015 року, відповідно до якого просив сплатити страхове відшкодування в розмірі 67 281,60 грн.

Відповідач у відповідь надіслав позивачеві лист вих. № 6237 від 23.06.2014 року, де зазначив, що виплатив 50000,00 грн. згідно полісу обов'язкового страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/9783825 від 30.01.2014 року та 8 877,13 грн. буде згодом перерахована.

Вимоги відповідач в розмірі 8 404,47 грн. не виконав, тому позивач звернувся до суду.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 22.09.2015 року порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 05.10.2015 року.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 05.10.2015 року розгляд справи відкладено на 19.10.2015 року, у зв'язку із неявкою представника позивача у судове засідання.

06.10.2015 року до загального відділу діловодства господарського суду міста Києва від МТСБУ надійшла витребувана інформація.

У судовому засіданні 19.10.2015 року представник позивача позовні вимоги підтримав, просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача заперечував проти позову, просив суд відмовити в задоволенні.

Заслухавши представників сторін та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

29.01.2014 року між ОСОБА_3 та приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Альфа Страхування" укладено договір добровільного страхування ризиків, пов'язаних з експлуатацією наземного транспортного засобу № 046.0756205.113, відповідно до якого застраховано автомобіль марки Mitsubishi, д.н. НОМЕР_1.

Згідно з ч.І статті 16 Закону України «Про страхування», договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Дана норма кореспондується із статтею 979 Цивільного кодексу України, якою визначено, що за договором страхування страховик зобов'язується у ра^і настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до довідки № 9359053 про дорожньо-транспортну пригоду, 06.03.2014 року в м. Львові сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки Mitsubishi, д.н. НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_4 та автомобіля марки Daewoo, д.н.НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_5.

Постановою Личаківського районного суду м. Львова № 3/463/325/14 від 19.03.2014 року ОСОБА_5 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУаАП України.

Страхувальник звернувся до страховика із заявою про виплату страхового відшкодування.

Відповідно до рахунку № 209 від 14.03.2014 року вартість ремонту автомобіля становить 74 748,00 грн.

Страховик 15.04.2014 року склав страховий акт № 0785.206.14.02.01 та розрахунок суми страхового відшкодування до нього, відповідно до яких розмір страхового відшкодування становить 67 281,60 грн.

На виконання вимог договору страхування, страховик сплатив страхову вартість відновлювального ремонту застрахованого автомобіля у розмірі 67 281,60 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 141037 від 30.04.2014 року.

Згідно статті 20 Закону України «Про страхування», страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Статтею 9 Закону України «Про страхування» визначено, що страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. При цьому, розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Вказаною статтею також визначено, що страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.

Відповідно до ч.І статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Пункт 38.1.1. статті 38 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду.

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу марки Daewoo, д.н. НОМЕР_2, на момент ДТП, застрахована у приватному акціонерному товаристві "Страхова група "ТАС", згідно полісу № АС/9783825, франшиза становить 0,00 грн., 50 000,00 грн. - ліміт за шкоду майну та договором ДЦВНТ/48 № 003185 добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземного транспорту від 30.01.2014 року, страхова сума становить 100 000,00 грн.

Так, до приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Альфа Страхування" у порядку регресу перейшло право на отримання від відповідача компенсації шкоди.

Для досудового врегулювання спору мирним шляхом позивач направив відповідачу заяву на виплату страхового відшкодування в порядку регресу вих. № 0785/2014 від

22.05.2015 року, відповідно до якого просив сплатити страхове відшкодування в розмірі 67 281,60 грн. v

Відповідач у відповідь надіслав позивачеві лист вих. № 6237 від 23.06.2014 року, де зазначив, що виплатив 50000,00 грн. (платіжне доручення № 45694 від 31.03.2015 року) згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/9783825 від 30.01.2014 року та 8 877,13 грн. буде згодом перерахована.

Відповідач сплатив страхове відшкодування в розмірі 8 877,13 що підтверджується платіжним дорученням № 26601 від 20.10.2014 року.

У відзиві б/н від 05.10.2015 року відповідач заперечив проти позовних вимог, оскільки 8 404,47 грн. - це розмір зносу (0,1481) відповідно до дослідження від 02.10.2015 року, складений ОСОБА_6

Згідно з п. 7.38 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 24.11.2003р. № 142/5/2092, значення Е 3 приймається таким, що дорівнює нулю для нових складників та для складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує: 5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД; 7 років - для інших легкових КТЗ; 3 роки - для вантажних КТЗ, причепів, напівпричепів та автобусів виробництва країн СНД; 4 роки - для інших вантажних КТЗ, причепів, напівпричепів та автобусів; 5 років - для мототехніки.

Визначення коефіцієнта фізичного зносу складових автомобіля від 02.10.2015 року складений ОСОБА_6

Відповідно до абз. 9 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» проведення оцінки майна є обов'язковим у випадках, зокрема, визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом.

Статтею 5 цього ж Закону визначено вичерпний перелік суб'єктів оціночної діяльності.

В матеріалах справи відсутні будь-які докази, що підтверджують право ОСОБА_6 як фахівця з відповідною кваліфікацією, на підставі отриманого в установленому законодавством України порядку свідоцтва, з необхідним рівнем освіти, займатися оціночною діяльністю

У зв'язку з вищезазначеним, суд вважає заперечення відповідача необгрунтованими.

Отже, законодавчо встановлена вимога проведення оцінки майна (визначення розміру шкоди) зумовлена тим фактом, що лише на підставі розроблених законодавчих стандартів, нормативів та з використанням спеціальних знань, рекомендацій - в праві визначати характер, обсяг пошкоджень та необхідні дії по їх усуненню, надати відповідь стосовно розміру заподіяної шкоди, визначати наявність причинно-наслідкового зв'язку між ДТП та його наслідками.

На підставі ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Статтею 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Статтею 5 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Згідно ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування Цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якпіо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Розмір страхового відшкодування складає: 67 281,60 грн. (сплачена сума страхового відшкодування позивачем) - 50 000,00 грн. (сплачена сума відшкодування, що підтверджується платіжним дорученням № 45694 від 31.03.2015 року) - 8 877,13 грн. (сплачена сума відшкодування, що підтверджується платіжним дорученням № 26601 від

20.10.2014 року) = 8 404,47 грн.

Оскільки, відповідач не довів факт того, що шкоду транспортному засобу марки Mitsubishi, д.н. НОМЕР_1, було завдано внаслідок непереборної сили або умислу його водія, та не надав доказів сплати відшкодування заподіяної шкоди на користь власника зазначеного автомобіля, тому позовні вимоги позивача визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 44 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до статті 4 Закону України "Про судовий збір" від 08.06.2011 року №3674- VI, судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно статті 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" від 28 грудня 2014 року № 80-VIII, з 1 січня 2015 року мінімальна заробітна плата у місячному розмірі становить 1 218,00 грн.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору встановлюється в розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 150 розмірів мінімальної заробітної плати.

Враховуючи викладене, при зверненні з позовом до суду, позивач повинен був сплатити судовий збір в розмірі 1 218,00 грн. виходячи з ціни позову 8 404,47 грн., проте сплатив 1827,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 966 від 25.05.2015 року.

На підставі п. 1 ч.І ст. 7 Закону України «Про судовий збір» суд повертає, за ухвалою суду, суму судового збору в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Згідно до ч. 5 статті 49 ГПК України судовий збір покладається на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС" (03062, м. Київ, проспект Перемоги, буд. 65, ) на користь приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Альфа Страхування (04063vm. Київ, проспект Московський, 9, ) шкоду в порядку регресу в розмірі 8 404 (вісім тисяч чотириста чотири) грн. 47 коп., судовий збір в розмірі 1 218 (одна тисяча двісті вісімнадцять) грн. 00 коп.

3. Повернути приватному акціонерному товариству "Страхова компанія "Альфа Страхування (04063, м. Київ, проспект Московський, 9, )з Державного бюджету України (р/р 3001, Одержувач: Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві, Банк одержувача: Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві, МФО 820019, ідентифікаційний код 37993783, код платежу: 22030001) судовий збір в сумі 609 (шістсот дев'ять) грн. 00 коп. як такий, що внесений у більшому розмірі, ніж передбачено законом, перерахований за платіжним дорученням № 966 від 25.05.2015 року, яке знаходиться в матеріалах справи № 910/248861/15.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до частини 5 статті 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата підписання повного тексту рішення 26.10.2015 року.

Суддя С.М.Мудрий