ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

19.10.2015 Справа № 920/1305/15

Господарський суд Сумської області, у складі судді Лугової Н.П. при секретарі судового засідання Кириченко-Шелест А.Г., розглянувши матеріали справи № 920/1305/15

за позовом: Приватного акціонерного товариства «ПРОСТО - страхування»,

м. Київ;

до відповідача: Державного підприємства «Роменське лісове господарство»,

м. Ромни, Сумська область;

про стягнення 70 788 грн. 91 коп.,

За участю представників сторін:

Від позивача: ОСОБА_1 (довіреність б/н від 24.12.2014 року);

Від відповідача: ОСОБА_2 (довіреність б/н від 04.09.2015 року);

ОСОБА_3 (довіреність № 576 від 14.05.2015 року);

Суть спору: позивач подав позовну заяву, в якій просить суд стягнути з відповідача 70 788 грн. 91 коп. затрат по виплаті страхового відшкодування в порядку регресу, а також витрати по сплаті судового збору в сумі 1 827 грн. 00 коп.

7 вересня 2015 року відповідач надіслав відзив на позовну заяву б/н від 07.09.2015 року, в якому просить суд відмовити у задоволенні позову, обґрунтовуючи це тим, що відповідно до висновків судової авто технічної експертизи в даній дорожньо-транспортній пригоді винні два водії: ОСОБА_4 і ОСОБА_5. Як зазначено у відзиві, позивачем вже було отримано 49 500 грн. 00 коп. від страхової компанії ПрАТ «Княжа Вієнна ОСОБА_6», яка також, аналогічно відповідачу в силу Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» несе цивільно-правову відповідальність за дії ОСОБА_5 і ця сума є більшою за суму шкоди, завданої водієм ОСОБА_5 Отже, на думку представника відповідача, позивач вже отримав все йому належне і можливе відшкодування його затрат і позовні вимоги, які перевищують отриману суму відшкодування є необґрунтованими та незаконними.

В судовому засіданні 19.10.2015 року позивач підтримав позовні вимоги та просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представники відповідача заперечували проти задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Враховуючи достатність часу, наданого позивачу та відповідачу для підготовки до судового засідання та подання витребуваних судом документів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, закріплені п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, ст. 43 та ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, сторонам створені усі належні умови для надання доказів у справі та є підстави для розгляду справи за наявними у ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін та оцінивши надані докази, суд

ВСТАНОВИВ:

03 лютого 2014 року між позивачем та ОСОБА_4 було укладено договір страхування № ПК 000546, предметом якого є страхування транспортного засобу - автомобіля «Toyota Land Cruiser», реєстраційний номер НОМЕР_1.

Як вбачається з довідки про дорожньо- транспортну пригоду № 9401603, 19 червня 2014 року в місті Ромни на вулиці Київській відбулась дорожньо-транспортна пригода, за участю транспортного засобу «Toyota Land Cruiser», реєстраційний номер НОМЕР_1. під керуванням ОСОБА_4 та транспортного засобом «КамАЗ», реєстраційний номер НОМЕР_2, який належить державному підприємству «Роменське лісове господарство» під керуванням водія ОСОБА_5.

Відповідно до Постанови Роменського міськрайонного суду Сумської області, по справі № 585/2350/14-ц від 10.07.2014 року, ОСОБА_5 було визнано винним у вчинені правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн.

У результаті вищевказаної пригоди був пошкоджений автомобіль страхувальника позивача. Відповідно до звіту № 282 про вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу від 03.07.2014 року, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Toyota Land Cruiser», реєстраційний номер НОМЕР_1, становить 120 288 грн. 91 коп.

10.07.2014 року ОСОБА_4 звернувся до позивача з заявою про виплату/доплату страхового відшкодування, відповідно до умов, укладеного між ними договору страхування № ПК 000546.

Як вбачається з матеріалів справи позивачем зазначена вище подія була визнана страховою, про що свідчить страховий акт від 29 липня 2014 року, згідно з яким страхове відшкодування складає 120 288 грн. 91 гривень. Як вказує позивач, збиток було розраховано згідно з Правилами страхування та договором № ПК 000546 страхування транспортних засобів від 03 лютого 2014 року.

На підставі вищевказаного позивач здійснив виплату страхового відшкодування в розмірі 120 288 грн. 91 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 21940 від 29.07.2014 року (а.с. 44).

Як пояснює відповідач, на момент дорожньо - транспортної пригоди цивільно - правова відповідальність ДП «Роменське лісове Господарство» була застрахована в ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна ОСОБА_6» відповідно до Полісу № АС/8162932.

27 квітня 2015 року ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна ОСОБА_6» відшкодувало АТ «ПРОСТО-страхування» затрати по виплаті страхового відшкодування в розмірі: 49 500 грн. 00 коп., що не заперечується сторонами по справі.

З врахуванням виплачених 49 500 грн. 00 коп. позивач просить стягнути решту суми матеріального збитку 70 788 грн.91 коп.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що оскільки, автомобілем «КамАЗ», реєстраційний номер НОМЕР_2, на момент вчинення дорожньо - транспортної пригоди керував працівник ДП «Роменське Лісове Господарство» ОСОБА_5, який виконував своїх службові обов'язки, відповідач має виплатити позивачеві різницю між заподіяною ДТП шкодою та страховою виплатою в розмірі 70 788 грн. 91 коп..

Дослідивши надані сторонами докази та заслухавши пояснення представників сторін, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Як свідчать матеріали справи, 29.07.2014 року позивач ОСОБА_4 звернувся до Роменського міськрайонного суду Сумської області із позовом до відповідачів ДП «Роменський лісгосп», ОСОБА_5 про стягнення солідарно з відповідачів на користь позивача у відшкодування завданої матеріальної шкоди: грошові кошти у сумі 14345,3 грн., з яких 13945,3 грн. матеріального збитку завданого втратою товарної вартості автомобіля та 400 гривень витрати за виконаний звіт про вартість матеріальної збитку завданого власнику транспортного засобу; стягнення з ДП «Роменське лісове господарство» на користь позивача у відшкодування завданої моральної шкоди грошові кошти сумі 5 000 грн.; стягнення з ДП «Роменське лісове господарство» на користь позивача судові витрати - 9000 грн. витрат на правову допомогу та 243,6 грн. сплаченого судового збору.

У даній справі була призначена і проведена судова автотехнічна експертиза.

Відповідно до висновків судової автотехнічної експертизи № 1897 від 05.01.2015 року в даній дорожньо-транспортній пригоді винні два водії: ОСОБА_4 і ОСОБА_5 При цьому ОСОБА_4 порушив п.12.3. ПДР України, а ОСОБА_5 порушив п. 10.1. ПДР України. Дані порушення обох водіїв знаходяться в причинному звязку із ДТП.

В Рішенні Роменського міськрайонного суду Сумської області по справі № 585/2726/14-ц від 02 червня 2015 року за позовом ОСОБА_4 до державного підприємства «Роменське лісове господарство», ОСОБА_5, третя особа приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна ОСОБА_6», про стягнення майнової та матеріальної шкоди, спричинених внаслідок вчиненої дорожньо - транспортної пригоди, було встановлено, що - дорожньо - транспортна пригода сталася внаслідок порушення ОСОБА_5 вимог п.10.1 ПДР України і порушення ОСОБА_7 вимог п.12.3, 12.4 ПДР України. Тобто у ДТП встановлена вина обох учасників пригоди. Оцінюючи конкретну дорожню ситуацію і дії обох водіїв, суд визнав ОСОБА_4В винним на 60% у дорожньо-транспортній пригоді, оскільки ним порушені два пункти ПДР України і він мав технічну можливість уникнути зіткнення. В діях водія ОСОБА_5М суд визнав 40 % вини у ДТП, оскільки хоча він і допустив порушення п. 10.1 ПДР України, вказане порушення не перешкоджало водію ОСОБА_4М уникнути ДТП.

Крім цього, представник ДП «Роменське лісове господарство», зазначив та документально підтвердив про стягнення з державного підприємства «Роменське лісове господарство» на користь ОСОБА_4 5 578 грн. 12 коп. суми товарної вартості авто, та 2 000 грн. 00 коп. моральної шкоди відповідно до вищезазначеного рішення суду.

Відповідно до приписів статті 35 Господарського процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Статтею 9 п. 1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик зобов'язаний провести виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування в межах ліміту відповідальності страховика.

Пунктом 1 статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до приписів статті 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Вищезазначена правова норма кореспондується з приписами статті 993 Цивільного Кодексу України.

В ході розгляду спору судом встановлено, що, вина працівника відповідача в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди становить 40%, що підтверджується рішенням Роменськоо міськрайонного суду Сумської області по справі № 585/2726/14-ц від 02 червня 2015 року. Вищевказане рішення суду набрало законної сили та є чинним.

Частиною 1 статті 1172 Цивільного кодексу України встановлено, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Згідно з частиною 2 статті 1193 Цивільного кодексу України, якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого (а в разі вини особи, яка завдала шкоди, - також залежно від ступеня її вини) розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом. Таким чином, позивач не довів факт саме зазначеної в позові суми відшкодування в порядку регресу.

З огляду на викладене, враховуючи встановлений судом факт того, що вина працівника відповідача в скоєнні ДТП становить 40 % від загальної суми збитків в розмірі 120 288 грн. 91 коп. та погашенням страховою компанією відповідача 49 500 грн. 00 коп., що фактично і становить 40% від загальної суми збитків, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. В позові відмовити.

Повне рішення складено 23.10.2015 року.

Суддя Н.П. Лугова