ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" жовтня 2015 р.Справа № 923/498/15
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Журавльова О.О.,

суддів: Савицького Я.Ф., Принцевської Н.М.

при секретарі судового засідання Будному О.В.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, за довіреністю №372 від 20.04.2015р.

від відповідача: ОСОБА_2, за довіреністю №248 від 29.12.2014р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 акціонерного товариства Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту в особі Херсонської філії

на рішення господарського суду Херсонської області від 30 червня 2015 року

по справі № 923/498/15

за позовом Державного підприємства Одеська залізниця

до відповідача ОСОБА_3 акціонерного товариства Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту в особі Херсонської філії

про стягнення 69530,40 грн.

В С Т А Н О В И В:

ДП Одеська залізниця звернулось до господарського суду Херсонської області з позовом про стягнення з ПрАТ Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту в особі Херсонської філії 69530,40 грн.

Рішенням господарського суду Херсонської області від 30 червня 2015 року у справі №923/498/15 (суддя Литвинова В.В.) позовні вимоги ДП Одеська залізниця задоволено у повному обсязі та стягнуто з відповідача 69530,40 грн. заборгованості.

Приймаючи рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що у звязку з відсутністю у перевізному документі зазначення тягового локомотива, виник недобір тарифу за перевезення. Таким чином, відповідно до розділу 9 п.19.1. Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та повязані з ними послуги, позивачем правомірно нараховано 69530,40 грн. заборгованості.

Не погоджуючись з ухваленим рішенням суду першої інстанції, відповідач (ПрАТ Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту в особі Херсонської філії) звернувся до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ДП „Одеська залізниця в повному обсязі, з посиланням при цьому на необґрунтованість вказаного рішення та невідповідність нормам діючого законодавства, з мотивів викладених в апеляційній скарзі.

У судовому засіданні представник скаржника підтримав вимоги, викладені в апеляційній скарзі і наполягав на їх задоволенні.

Представники позивача (ДП „Одеська залізниця) у судовому засіданні надавали пояснення, згідно з якими позивач не погоджується з апеляційною скаргою ПрАТ Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту в особі Херсонської філії, просить залишити її без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 85 ГПК України у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування місцевим господарським судом норм процесуального та матеріального права, заслухавши представників сторін, апеляційний господарський суд дійшов наступних висновків.

З матеріалів справи вбачається, що 31.05.2010 року між ДП Одеська залізниця (позивач, залізниця) та ПАТ Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту (відповідач, вантажовідправник) укладено Договір №1464094 про організацію перевезень і проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуги (надалі договір).

02.10.2014 року позивачем було прийнято до перевезення по відправленню №42450437 тепловоз №00002037 в ремонт окремим локомотивом, станція призначення: Христинівка Одеської залізниці, одержувач: ТОВ Укртрансдизель. В графі найменування вантажу, представником вантажовідправника ОСОБА_4 в електронному перевізному документі зазначено: Тепловоз ТЕМ-2 №2037, підготовлений для спрямування у недіючому стані окремим локомотивом на капітальний ремонт, відповідно до вимог ПТЕ та інструкції про порядок пересилки локомотивів і моторвагонного рухомого складу №0057 зі швидкістю 60 км/год, згідно доданого акту ВУ-25 ТО-5 проводилось ТЧ-10.

06.10.2014 року на станції Христинівка Одеської залізниці було складено акт загальної форми №49Б, відповідно до якого тепловоз №00002037 прибув на станцію з окремим локомотивом №4508, при цьому, в документі вказаний локомотив не зазначено. Недобір склав у сумі 57941,52 грн. Акт складений ля стягнення недобору з довідки №1464094.

15.12.2014р. на станції Херсон Херсонської залізниці було складено акт загальної форми 2187, відповідно до якого 02.10.2014р. було прийнято до перевезення невірно оформлений відправником перевізний документ №42450437, внаслідок чого виник недобір провізної плати у сумі 57942 грн., без ПДВ. Від погашення заборгованості вантажовідправник відмовився.

26.01.2015р. позивач звернувся до відповідача з претензією №5 з вимогою оплати вищезазначеної заборгованості.

Вказана претензія була залишена відповідачем без задоволення.

Як стверджує залізниця, відповідачем тяговий локомотив у спірній накладній вказано не було, чим порушено вимоги п.19.1. ТК №1, а саме За перевезення окремим локомотивом рейкового рухомого складу (крім вагонів) плата визначається за тарифною схемою 28 окремо за локомотив і рейковий рухомий склад.

Вищенаведене стало підставою для звернення залізниці до місцевого господарського суду з відповідною позовною заявою.

Дослідивши матеріали справи, апеляційний господарський суд прийшов до наступних висновків.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 307 ГК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства. Перевізники зобов'язані забезпечувати вантажовідправників бланками перевізних документів згідно з правилами здійснення відповідних перевезень.

Згідно із ст. 909 ЦК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами). Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору перевезення вантажу.

Таким чином матеріали справи свідчать, що між ПАТ Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту (вантажовідправник) та залізницею (перевізник) укладений договір перевезення вантажу на користь ТОВ «Укртрансдизель» (вантажоодержувач), оскільки в силу вимог ч.2 ст. 307 ГК України, які кореспондуються з вимогами ч.3 ст. 909 ЦК України, укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства.

Частиною 5 ст. 307 ГК України встановлено, що умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

06.10.2014 року на станції Христинівка Одеської залізниці було складено акт загальної форми №49Б, відповідно до якого тепловоз №00002037 прибув на станцію з окремим локомотивом №4508, при цьому, в документі вказаний локомотив не зазначено. Недобір склав у сумі 57941,52 грн. Акт складений ля стягнення недобору з довідки №1464094.

15.12.2014р. на станції Херсон Херсонської залізниці було складено акт загальної форми 2187, відповідно до якого 02.10.2014р. було прийнято до перевезення невірно оформлений відправником перевізний документ №42450437, внаслідок чого виник недобір провізної плати у сумі 57942 грн., без ПДВ. Від погашення заборгованості вантажовідправник відмовився.

Вищевказані акти загальної форми у передбачений нормами чинного законодавства спосіб не оскаржені, а отже сприймаються колегією суддів як належні та допустимі докази.

Відповідно до п.19.1. Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та повязані з ними послуги Тарифне керівництво №1 за перевезення окремим локомотивом рейкового рухомого складу (крім вагонів) плата визначається за тарифною схемою 28 окремо за локомотив і рейковий рухомий склад.

Спірна накладна складена вантажовідправником, а отже останній несе відповідальність за внесені в накладну відомості.

Як вже було зазначено вище, акти загальної форми оскаржені відповідачем не були та свідчать про наявність за відповідачем заборгованості у розмірі 57942 грн., без ПДВ, при цьому, відповідачем не надано належних доказів, в розумінні ст.ст. 32-34 ГПК України, на підтвердження відсутності відповідної заборгованості або на підтвердження її погашення.

При цьому, доводи скаржника стосовно того, що відповідач у телеграмі просив залізницю здійснити спірне перевезення лише після отримання передплати, з огляду на що відповідач вважає, що за відповідачем відповідна заборгованість за перевезення відсутня, апеляційний господарський суд не приймає до уваги оскільки якщо зустрічне виконання обов'язку здійснено однією із сторін, незважаючи на невиконання другою стороною свого обов'язку, друга сторона повинна виконати свій обов'язок, що в свою чергу передбачено ч.4 ст. 538.

Решта доказів, наданих сторонами, не стосуються предмету спору та не спростовують вищенаведених висновків апеляційного господарського суду.

Відповідно до ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Таким чином, оскільки доводи, викладені в апеляційній скарзі, та матеріали справи не спростовують вищенаведені висновки суду першої інстанції, апеляційний господарський суд вважає, що оскаржуване судове рішення прийнято з дотриманням норм матеріального і процесуального права, відповідає фактичним обставинам і матеріалам справи, а підстави, передбачені ст. 104 ГПК України, для його зміни чи скасування відсутні.

За таких обставин оскаржуване рішення місцевого господарського суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_3 акціонерного товариства Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту в особі Херсонської філії - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Рішення господарського суду Херсонської області від 30 червня 2015 року у справі №923/498/15 залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_3 акціонерного товариства Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту в особі Херсонської філії - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий суддя Судді ОСОБА_5 ОСОБА_6 ОСОБА_7