ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.10.2015р. Справа№ 914/2816/15

За позовом: Відкритого акціонерного товариства «Червоноградська автобаза», Сокальський район с.Острів

До відповідача: Фізичної особи підприємця ОСОБА_1, Львівська область м.Сокаль

Про стягнення 46 839, 09 грн.

В судове засідання зявились:

від позивача: ОСОБА_2 -представник

від відповідача: ОСОБА_3-представник

Суддя Березяк Н.Є.

Секретар судового засідання Кравець О.І.

Суть спору: Подано позов Відкритого акціонерного товариства «Червоноградська автобаза» до Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 про стягнення 28482,95 грн. основного боргу, 8781 грн. пені, 9108,43 грн. інфляційних та 465,88 грн. три відсотки річних.

Ухвалою суду від 18.08.2015 р. було порушено провадження у справі та призначено судове засідання на 21.09.2015 р.

Судовий розгляд справи відкладався з підстав зазначених в попередніх ухвалах господарського суду.

В судових засіданнях представник позивача позов підтримав, просив задоволити позовні вимоги з мотивів наведених в позовній заяві, матеріалах справи та поясненнях наданих в судовому засіданні. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на порушення відповідачем строків сплати орендних платежів, наявність заборгованості, в звязку з чим позивачем нарахована пеня в розмірі 8781,83 грн., 9108,43 грн. інфляційних та 465,88 грн. три відсотки річних, які просить стягнути з відповідача.

В судове засідання 12.10.2015 року позивачем подано заяву в якій він повідомив про часткове погашення відповідачем суми основного боргу, яка станом на 09.10.2015 року складає 20650,00 грн.

В судовому засіданні 19.10.2015 року відповідач проти позову заперечив з підстав і мотивів, викладених у відзиві на позов. В обґрунтування своїх заперечень посилається на ті обставини, що наявна сума заборгованості в розмірі 20650,00 грн. повинна бути зменшена на суму витрат, понесених відповідачем на придбання шин для переданих в оренду автомобілів, оскільки такі були передані із 100% зношеними шинами. Крім того, відповідач заперечує проти нарахування штрафних санкцій, посилаючись на те, що Додатками до Договору оренди , підписаними сторонами змінено порядок розрахунків, та продовжено строк погашення заборгованості, а відтак, на думку відповідача, відсутні підстави нарахування штрафних санкцій.

23.10.2015 року позивачем було подано заяву про звільнення його від сплати судового збору, яку він мотивує перебуванням підприємства в стані банкрутства.

Розглянувши в судовому засіданні подане клопотання суд відмовив в його задоволенні з тих підстав, що ухвалою суду було відстрочено сплату судового збору до прийняття рішення, а відтак у суду відсутні підстави для звільнення позивача від його сплати.

В судовому засіданні 26.10.2015 року оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Суд заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, та оцінивши докази в їх сукупності, встановив наступне:

02.10.2014 року між Відкритим акціонерним товариством «Червоноградська автобаза» (надалі Орендодавець) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (надалі Орендар) укладено Договір 01/14 оренди транспортних засобів, згідно умов якого Орендодавець передає, а Орендар приймає в тимчасове платне користування (в оренду) транспортні засоби, які на праві власності належать Орендодавцеві, а саме: напівпричіп марки МАЗ (модель 93866, 1997 року випуску), причіп марки СЗАП (модель 85270, 1989 року випуску), автомобіль марки КАМАЗ (модель 55111, 1991 року випуску), автомобіль марки МАЗ (модель 5551, 1992 року випуску), автомобіль марки КРАЗ (модель 6510, 1992 року випуску), автомобіль марки КРАЗ (модель 6510, 1993 року випуску).

Відповідно до п. 1.2 Договору, вище зазначенні транспортні засоби можуть використовуватися Орендарем для здійснення виробничої діяльності, а саме: вантажних перевезень.

Згідно умов п.2.1 Договору строк його дії встановлений з 02.10.2014 року по 28.02.2014 року та в подальшому до п.2.1 зазначеного Договору вносились зміни шляхом укладення Додатків, якими продовжувався строк дії оренди зазначених вище транспортних засобів (долучено до матеріалів справи).

Відповідно до п. 3.1 Договору №01/14 оренди транспортних засобів, сторони погодили, що плата за користування Орендарем транспортних засобів встановлюється сторонами у наступних розмірах, а саме: напівпричіп марки МАЗ (модель 93866, 1997 року випуску) 1 516,67 грн., причіп марки СЗАП (модель 85270, 1989 року випуску) 805,00 грн., автомобіль марки КАМАЗ (модель 55111, 1991 року випуску) 4 043,88 грн., автомобіль марки МАЗ (модель 5551, 1992 року випуску) 1 951,84 грн., автомобіль марки КРАЗ (модель 6510, 1992 року випуску) 3 253,87 грн., автомобіль марки КРАЗ (модель 6510, 1993 року випуску) 3 253,87 грн.

Згідно до п. 3.2 Договору, Орендар зобовязується щомісячно перераховувати орендну плату на поточний рахунок Орендодавця не пізніше 5 (пятого) числа поточного місяця оренди.

Як вбачається з матеріалів справи, свої договірні зобовязання стосовно розміру та строків сплати орендних платежів Орендар виконував частково, згідно уточненого розрахунку позовних вимог заборгувавши позивачу за грудень2014 року березень 2015 року 27892,04 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України позивачем нараховані три відсотки річних в розмірі 465,88 грн. та інфляційні втрати в розмірі 9 108,43 грн. Крім цього, відповідно до п. 6.2 Договору, позивачем нарахована пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ в розмірі 8 781,83 грн., які просить стягнути з відповідача.

Проаналізувавши всі обставини та матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення частково.

При прийнятті рішення, суд виходив з наступного:

Згідно зі статтею 509 ЦК України зобов'язання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Аналогічне положення містить ст. 193 Господарського кодексу України, де зазначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Як вбачається із матеріалів справи, на виконання умов Договору №01/14 оренди транспортних засобів позивачем було передано відповідачу транспортні засоби (дані передачі підтверджено актами прийому передачі, які підписані та скріплені мокрими печатками сторін і долучені до матеріалів справи) за які встановлено наступну орендну плату: напівпричіп марки МАЗ (модель 93866, 1997 року випуску) 1 516,67 грн., причіп марки СЗАП (модель 85270, 1989 року випуску) 805,00 грн., автомобіль марки КАМАЗ (модель 55111, 1991 року випуску) 4 043,88 грн., автомобіль марки МАЗ (модель 5551, 1992 року випуску) 1 951,84 грн., автомобіль марки КРАЗ (модель 6510, 1992 року випуску) 3 253,87 грн., автомобіль марки КРАЗ (модель 6510, 1993 року випуску) 3 253,87 грн.

Згідно до п. 3.2 Договору, Відповідач зобовязувався щомісячно перераховувати орендну плату на поточний рахунок Позивача не пізніше 5 (пятого) числа поточного місяця оренди.

Однак, як вбачається із позовних вимог та матеріалів справи, свої договірні зобовязання відповідач виконав частково, заборгувавши позивачу станом на час подання позовної заяви 28 482,95 грн. за оренду вище зазначених транспортних засобів.

Під час розгляду справи по суті, відповідач частково погасив суму боргу, що підтверджується Довідкою позивача від 09.10.2015 року та долученими до матеріалів справи платіжними дорученнями і банківською випискою. Станом на 09.10.2015 року заборгованість відповідача перед позивачем за орендну транспортних засобів складає 20650,00 грн..

Відповідач не заперечує факт наявності боргу за оренду транспортних засобів в розмірі 20650,00 грн. проте вважає, що зазначена сума боргу повинна бути зменшена на вартість придбаних відповідачем шин. Зокрема, як зазначає відповідач, сторонами були зафіксовані в актах прийому передачі транспортних засобів недоліки (незадовільний стан шин), які позивачем не усунуті, а в процесі оренди транспортних засобі усунуті відповідачем за які він поніс витрат на загальну суму 17 500,00 грн., на яку просить зменшити суму основної заборгованості та визнає лише заборгованість в сумі 3 150,00 грн.

Доводи відповідача не обґрунтовані і спростовуються матеріалами справи.

Зокрема, відповідно до п.4.2 Договору сторони погодили, якщо при передачі транспортних засобів Орендар виявить його окремі недоліки, він повинен негайно повідомити про це Орендодавця, відобразивши свої зауваження в Акті прийому-передачі ТЗ. В такому випадку Орендодавець зобовязаний самостійно усунути ці недоліки або обумовити в Акті прийому-передачі ТЗ його нову відновну вартість, виходячи із затрат, необхідних для такого усунення. Положеннями п.4.3 Договору передбачено, що у випадку , якщо Орендар не повідомить Орендодавця згідно п.4.2 Договору про виявлені недоліки, то вважається, що транспортні засоби передано Орендареві в належному стані.

Як вбачається з матеріалів справи, станом на день укладення Договору № 01/14 від 02.01.2014 року позивач передав відповідачу в орендну транспортні засобі у задовільному стані, що підтверджується актами приймання-передачі від 02.01.2014 року ( а.с.28-33). В той же час, ряд транспортних засобів був повернутий відповідачем після оренди в незадовільному стані ( 100% знос шин), що підтверджується актами прийому-передачі (а.с.34-36). Зокрема, як вбачається з акту приймання-передачі транспортного засобу н/причіп МАЗ 93866 д.н.з. НОМЕР_1 на час укладення Договору оренди зазначений транспортний засіб був переданий відповідачу в задовільному стані, що підтверджується Актом приймання-передачі від 02.01.2014 року ( а.с.28) проте повернутий відповідачем у незадовільному стані, що підтверджується актом приймання-передачі від 01.10.2014 року (а.с.36). Саме цей транспортний засіб був повторно переданий відповідачу в оренду у стані, який існував на момент його повернення з оренди, що підтверджується актом приймання-передачі від 06.10.2014 року ( а.с.36-37).

Крім того, при оформленні актів приймання-передачі транспортних засобів Орендар не відобразив свої зауваження до прийнятих в оренду транспортних засобів та не відобразив нову відновну вартість, виходячи із затрат, необхідних для усунення недоліків, що відповідно до п.4.3 Договору вважається передачею транспортних засобів Орендарю у належному стані.

Що стосується заперечень відповідача стосовно безпідставного нарахування позивачем пені, інфляційних і трьох відсотків річних з огляду на те, що, на його думку, укладеними додатками до Договору сторони погодили новий порядок розрахунків, що не передбачає нарахування штрафних санкцій у визначений позивачем період, то слід зазначити наступне:

Як вже зазначалося раніше, розмір, строки та порядок сплати орендних платежів встановлений положеннями розділу 3 Договору «Плата за договором», згідно до п. 3.2 якого передбачено, що Орендар зобовязується щомісячно перераховувати орендну плату на поточний рахунок Орендодавця не пізніше 5 (пятого) числа поточного місяця оренди.

Зазначені положення Договору жодним чином не змінювались під час дії договору шляхом укладення Додатків. Укладеними до Договору Додатками ( а.с.20-27) сторони внесли зміни до Розділу 2 пункту 2.1 Договору №01/14 від 02.січня 2014 року в частині терміну дії Договору. В Розділ 3 , як і в інші умови Договору сторони змін не вносили .ю

Зазначення в Додатках до договору наявних сум заборгованості та обовязку Орендаря погасити зазначену заборгованість ніяким чином не зміню строки і порядок внесення орендних платежів, визначених розділом 3 Договору оренди транспортних засобів №01/14.

Однак, дані доводи нормативно не підтвердженні і не беруть) ся до уваги суду з тих підстав

Положенням ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Частинами 1-3 статті 612 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов'язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків.

Згідно із ч. 1 ст. 220 Господарського кодексу України боржник, який прострочив виконання господарського зобов'язання, відповідає перед кредитором (кредиторами) за збитки, завдані простроченням, і за неможливість виконання, що випадково виникла після прострочення.

Частиною 1 статті 230 Господарського кодексу України встановлено, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно п. 6.2 Договору, за прострочення (порушення) передбачених у пункті 3.2 цього Договору строку сплати орендної плати (або у випадку сплати Орендарем орендної плати не у повному обсязі) Орендар зобовязаний сплатити Орендодавцеві пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня (тобто у період впродовж якого існувала заборгованість), від суми грошової заборгованості за кожний день прострочення сплати орендної плати.

Відповідно до положення п.6 статті 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконано.

Як вбачається із поданого позивачем уточненого розрахунку позовних вимог, (а.с.74) за порушення строків внесення орендних платежів за період з 06.01.2015 року по 14.08.2015 року позивачем нарахована пеня в розмірі 8319,93 грн., яку просить стягнути з відповідача. Зокрема, позивачем нарахована пеня на суму заборгованості 8814,42 грн., яка виникла 06.01.2015 року за період з 06.01.2015 року по 14.08.2015 року, що перевищує шестимісячний термін, визначений п.6 ст.232 ГК України.

Згідно проведеного судом перерахунку, розмір пені, що не перевищує подвійної облікової ставки НБУ і нарахований в межах шестимісячного строку складає та підлягає до стягнення з відповідача в розмірі 7260,89 грн.

Нормами ст. 625 ЦК України передбачена відповідальність за порушення грошового зобовязання, а саме: сплата суми боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення та трьох відсотків річних від простроченої суми.

За несвоєчасне виконання договірних зобовязань позивачем за період січня 2015 року включно по липень 2015 року нараховані інфляційні втрати в розмірі 8 055,86 грн. та три відсотки річник за період з 06.01.2015 по 14.08.2015 року в розмірі 422,26 грн.

Згідно проведеного судом перерахунку, за спірний період розмір трьох відсотків річних складає 422,26 грн. та інфляційних нарахувань в розмірі 8 867,96 грн., проте до стягнення з відповідача підлягає сума інфляційних нарахувань та 3% річних в межах заявлених позовних вимог.

Статтею 33 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи вище наведене, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають до задоволення частково.

Судові витрати слід віднести на відповідача в порядку ст. 49 ГПК України.

Керуючись 3,4,41,42,43, 44;45,46,12,32,33,34,35,36,43,49,82,84,85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задоволити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 (80001, АДРЕСА_1, код ЄДРПОУ НОМЕР_2) на користь Відкритого акціонерного товариства «Червоноградська автобаза» (80051, Львівська область, Сокальський район, с. Острів, ) 20 650,00 грн. - основного боргу, 7260,89 грн. пені, 8 055,86 грн. інфляційних втрат, 422,26 грн. трьох відсотків річних .

3. Стягнути з Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 (80001, АДРЕСА_1, код ЄДРПОУ НОМЕР_2) в дохід державного бюджету 1218 ,00 грн. судового збору.

4.В задоволенні решта позовних вимог відмовити.

5. Рішення суду може бути оскаржено протягом 10 днів до Львівського апеляційного господарського суду.

Наказ видати у відповідності до ст. 116 ГПК України.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 27.10.2015 року.

Суддя Березяк Н.Є.