КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" жовтня 2015 р. Справа№ 911/2943/15
Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого: Іоннікової І.А.

суддів: Тарасенко К.В.

Тищенко О.В.

секретар Каніковський А.О.

за участю представників:

від позивача: Гуща В.О. (представник за довіреністю)

від відповідача: Несвітайло О.М. (представник за довіреністю)

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1

на рішення господарського суду Київської області

від 04.09.2015 року

у справі №911/2943/15 (суддя Горбасенко П.В.)

за позовом фізичної особи-підприємця Верховініна Василя Акімовича

до Військової частини НОМЕР_1

про стягнення 99987,48 грн.

ВСТАНОВИВ:
Фізична особа-підприємець Верховінін Василь Акімович звернувся до господарського суду Київської області з позовом до Військової частини НОМЕР_1 про стягнення 99987,48 грн. боргу за поставлений товар за видатковою накладною №8 від 21.12.2012 р. згідно договору №64 від 22.11.2012 р.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що до позивача на підставі договору відступлення права вимоги №24 від 19.03.2013 р. перейшло право вимагати від відповідача зобов`язання з оплати отриманого на підставі видаткової накладної № 8 від 21.12.2012 р. згідно договору №64 від 22.11.2012 р. товару; відповідач, в порушення п. 4.4. договору №64 від 22.11.2012 р. борг за поставлений товар за видатковою накладною №8 від 21.12.2012 р. згідно договору №64 від 22.11.2012 р. ФОП Жмаку С.М. та/або відповідачу не сплатив, що підтверджується актом звірки взаєморозрахунків від 08.01.2013 р., підписаним та скріпленим печатками ФОП Жмака С.М. та ФОП Верховініна В.А.

Рішенням господарського суду Київської області від 04.09.2015 року у справі №911/2943/15 позовні вимоги задоволено повністю. Стягнуто з Військової частини НОМЕР_1 на користь фізичної особи-підприємця Верховініна Василя Акімовича 99987 грн. 48 коп. боргу за поставлений, на підставі видаткової накладної №8 від 21.12.2012 згідно договору №64 від 22.11.2012, товар. Стягнуто з Військової частини НОМЕР_1 в доход Державного бюджету України 1999 грн. 75 коп. судового збору.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням суду, Військова частина НОМЕР_1 звернулася до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Київської області від 04.09.2015 року у справі №911/2943/15 та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Підставою для скасування рішення суду скаржник зазначив неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, а також порушення судом норм процесуального та матеріального права. При цьому, скаржник вказує на те, що ФОП Верховінін Василь Акімович не є належним позивачем у справі, посилаючись на те, що до нього на підставі договору відступлення права вимоги №24 від 19.03.2013 р. не перейшло право вимоги до відповідача у зв`язку з неналежним виконанням останнім зобов`язання з оплати отриманого товару за видатковою накладною №8 від 21.12.2012 р. згідно договору №64 від 22.11.2012 р., з підстав відсутності згоди відповідача на відступлення права вимоги та застереження в договорі №64 щодо неможливості відступлення третім особам права вимоги.

28.10.2015 р. через відділ документального забезпечення від відповідача надійшло клопотання про призначення у справі судової почеркознавчої експертизи, на вирішення якої поставити наступні питання: Чи виконано ОСОБА_1 рукописний текст (підпис особи, прізвище та ініціали ОСОБА_1 ) у договорі відступлення права вимоги №24 від 19.03.2013 р.; чи виконані рукописні тексти (рукописні записи) у договорі №64 від 22.11.2012 р. і договорі відступлення права вимоги №24 від 19.03.2013 р. однією особою; чи виконано підпис від імені ОСОБА_1 у договорі відступлення права вимоги №24 від 19.03.2013 р., ОСОБА_1 чи іншою особою. В даному клопотанні відповідач просить витребувати у позивача оригінал договору №64 від 22.11.2012 р. та оригінал договору відступлення права вимоги №24 від 19.03.2013 р.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник відповідача підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, просив скасувати рішення господарського суду Київської області від 04.09.2015 року у справі №911/2943/15 та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. Також підтримав клопотання про призначення у справі судової почеркознавчої експертизи.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник позивача заперечував проти доводів, викладених в апеляційній скарзі, просив залишити без змін рішення господарського суду Київської області від 04.09.2015 року у справі №911/2943/15, а апеляційну скаргу без задоволення, вважаючи оскаржуване рішення законним та обґрунтованим. Заперечував проти клопотання про призначення у справі судової почеркознавчої експертизи.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, Київський апеляційний господарський суд встановив наступне.

22.11.2012 р. між фізичною особою-підприємцем Жмаком Сергієм Михайловичем (Постачальник) та Військовою частиною НОМЕР_1 (Замовник) укладено договір №64, згідно якого постачальник зобов`язався поставити і передати у власність замовника вироблене в Україні речове майно (далі товар), а замовник забезпечити оплату та вчасне приймання товару на умовах договору у кількості, у строк і за цінами згідно з нижчевказаною специфікацією.

Згідно п. 4.2 договору, сума договору складає 99987,48 грн.

Розрахунок за товар здійснюється з відтермінуванням платежу на 10 календарних днів з дня фактичного отримання замовником та належним чином оформлених документів постачальника (п. 4.4. договору).

Договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами та діє до 31.12.2012 р. (п. 9.3. договору).

Пунктами 8.1., 8.2., 8.3. договору передбачено, що сторони зобов`язуються не передавати окремо прав та обов`язків, як і всього договору в цілому третім особам без досягнення попередньої згоди на це іншої сторони. Вищезгадана попередня згода на уступку договору повинна бути оформлена у письмовому вигляді. Правонаступник сторони договору безпосередньо приймає на себе всі права і обов`язки за договором.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання п. 1.1. договору №64 від 22.11.2012 р. позивачем було поставлено відповідачу товар згідно договору на суму 99987,48 грн., що підтверджується видатковою накладною №8 від 21.12.2012 р. на суму 99987,48 грн.

19.03.2013 р. між фізичною особою підприємцем Жмаком Сергієм Михайлович (Первісний кредитор) та фізичною особою-підприємцем Верховініним Василем Акімовичем (Новий кредитор) укладено договір про відступлення права вимоги №24, згідно якого сторони дійшли згоди, що первісний кредитор передає, а новий кредитор приймає всі права вимоги на умовах, які існують на момент укладення договору, за договором поставки №64 від 22.11.2012 р., укладеним між первісним кредитором (який згідно з договором поставки є постачальником) та боржником (який згідно з договором поставки є замовником).

На момент укладання договору відступлення права вимоги, заборгованість боржника (замовника) перед первісним кредитором (постачальником) складає 99987,48 грн. (п. 1.2. договору відступлення права вимоги №24 від 19.03.2013 р.).

На виконання договору відступлення права вимоги №24 від 19.03.2013 р. ФОП Жмак С.М. передав позивачу договір №64 від 21.12.2012 р., видаткову накладну №8/215 від 21.12.2012 р., що підтверджується актом прийому-передачі від 19.03.2013 р., підписаними та скріпленим печатками ФОП Жмака С.М. та ФОП Верховініна В.А.

25.04.2013 р. позивач звернувся до відповідача з повідомленням про відступлення права вимоги №16 від 25.04.2013 р, згідно якого повідомив відповідача про укладення договору відступлення права вимоги №24 від 19.03.2013 р. та перехід до позивача права вимоги з відповідача по погашенню кредиторської заборгованості за отриманий товар в сумі 99987,48 грн. на умовах, які встановлені договором поставки №64 від 22.11.2012 р. Вказане повідомлення 16.05.2013 р. направлено позивачем відповідачу, що підтверджується товарно-транспортною накладною №2199 від 16.05.2013 р.

Отже, до позивача на підставі договору відступлення права вимоги №24 від 19.03.2013 р. перейшло право вимагати від відповідача зобов`язання з оплати отриманого товару за видатковою накладною №8 від 21.12.2012 р. згідно договору №64 від 22.11.2012 .

Відповідач в порушення п. 4.4. договору №64 від 22.11.2012 р. борг за поставлений товар за видатковою накладною №8 від 21.12.2012 р. згідно договору №64 від 22.11.2012 р. ФОП Жмаку С.М. та/або відповідачу не сплатив, що підтверджується актом звірки взаєморозрахунків від 08.01.2013 р., підписаним та скріпленим печатками ФОП Жмака С.М. та ФОП Верховініна В.А. та довідкою ПАТ КБ Приватбанк № 08.7.0.0.0/010 від 14.08.2015 р., внаслідок чого на момент прийняття судового рішення борг відповідача перед позивачем за поставлений, на підставі видаткової накладної №8 від 21.12.2012 р. згідно договору №64 від 22.11.2012 р., товар склав 99987,48 грн., що також не спростовано відповідачем.

Предметом позову є вимога про стягнення 99987,48 грн. боргу за поставлений, на підставі видаткової накладної №8 від 21.12.2012 р. згідно договору №64 від 22.11.2012 р., товар.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 ЦК України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

За приписами ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.

Статтею 526 Цивільного кодексу України та частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 2 ст. 193 ГК України, кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Згідно ст. 520 ЦК України боржник у зобов`язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом.

Приписами частини першої ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою.

Згідно ч. 1 ст. 513 ЦК України, правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).

Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Як встановлено вище, до позивача на підставі договору відступлення права вимоги №24 від 19.03.2013 р. перейшло право вимагати від відповідача зобов`язання з оплати отриманого на підставі видаткової накладної №8 від 21.12.2012 р. згідно договору №64 від 22.11.2012 р. товару. Відповідач в порушення п. 4.4. договору № 64 від 22.11.2012 р. борг за поставлений товар за видатковою накладною №8 від 21.12.2012 р. згідно договору №64 від 22.11.2012 р. ФОП Жмаку С.М. та/або відповідачу не сплатив, що підтверджується актом звірки взаєморозрахунків від 08.01.2013 р., підписаним та скріпленим печатками ФОП Жмака С.М. та ФОП Верховініна В.А. та довідкою ПАТ КБ Приватбанк № 08.7.0.0.0/010 від 14.08.2015 р., внаслідок чого на момент прийняття судового рішення борг відповідача перед позивачем за поставлений, на підставі видаткової накладної №8 від 21.12.2012 р. згідно договору №64 від 22.11.2012 р., товар склав 99987,48 грн., що також не спростовано відповідачем.

Колегія суддів вважає необґрунтованими твердження відповідача про те, що ФОП Верховінін Василь Акімович не є належним позивачем у справі, оскільки до нього на підставі договору відступлення права вимоги №24 від 19.03.2013 не перейшло право вимоги до відповідача у зв`язку з неналежним виконанням останнім зобов`язання з оплати отриманого на підставі видаткової накладної №8 від 21.12.2012 р. згідно договору №64 від 22.11.2012 р. товару з підстав відсутності згоди відповідача на відступлення права вимоги, оскільки позивач сповістив відповідача про укладення з ФОП Жмаком С.М. договору відступлення права вимоги №24 від 19.03.2013 р., виходячи зі змісту ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом, пунктом 8.1. договору сторони не встановили саме заборону на передачу третій особі прав та обов`язків по договору без письмової згоди на те другої сторони.

Таким чином, колегія суддів вважає, що до позивача на підставі договору відступлення права вимоги №24 від 19.03.2013 р. перейшло право вимагати від відповідача зобов`язання з оплати отриманого товару за видатковою накладною №8 від 21.12.2012 р. згідно договору №64 від 22.11.2012 р.

Розглянувши клопотання про призначення у справі судової почеркознавчої експертизи, на вирішення якої відповідач просив поставити наступні питання: чи виконано ОСОБА_1 рукописний текст (підпис особи, прізвище та ініціали ОСОБА_1 ) у договорі відступлення права вимоги №24 від 19.03.2013 р.; чи виконані рукописні тексти (рукописні записи) у договорі №64 від 22.11.2012 р. і договорі відступлення права вимоги №24 від 19.03.2013 р. однією особою; чи виконано підпис від імені ОСОБА_1 у договорі відступлення права вимоги №24 від 19.03.2013 р., ОСОБА_1 чи іншою особою, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 41 Господарського процесуального кодексу України, з метою роз`яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу. Проведення судової експертизи доручається компетентним організаціям чи безпосередньо спеціалістам, які володіють необхідним для цього знаннями.

В пункті 5 постанови Пленуму Вищого господарського суду України „Про деякі питання практики призначення судової експертизи №4 від 23.03.2012р. вказано, що відповідно до статті 1 Закону України "Про судову експертизу", судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об`єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні, зокрема, суду. Водночас і згідно з частиною першою статті 41 ГПК експертиза призначається для з`ясування питань, що потребують спеціальних знань. Із сукупності наведених норм матеріального і процесуального права вбачається, що неприпустимо ставити перед судовими експертами правові питання, вирішення яких чинним законодавством віднесено до компетенції суду, зокрема, про відповідність окремих нормативних актів вимогам закону, про правову оцінку дій сторін тощо. Судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

В матеріалах справи містяться належним чином засвідчені договори відступлення права вимоги №24 від 19.03.2013 р. та договору №64 від 22.11.2012 р., на вказаних договорах наявна печатка ФОП Жмака Сергія Михайловича, доказів викрадення та втрати якої представником відповідача суду не надано. Представником відповідача також не надано суду належних та допустимих доказів у розумінні ст.ст. 33, 34 ГПК України, які б підтверджували факт невідповідності підпису ОСОБА_1 , підписам наявним на договорі. Крім того, представником відповідача не доведено суду існування реальної можливості провести вказану почеркознавчу експертизу, а саме: відібрати для проведення почеркознавчої експертизи зразки підписів від ОСОБА_1 , який ІНФОРМАЦІЯ_1 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 26.03.2013 р.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів відхиляє клопотання відповідача про призначення у справі судової почеркознавчої експертизи.

З огляду на викладене, враховуючи те, що борг відповідача перед позивачем на час прийняття судового рішення не погашено, розмір вказаного боргу відповідає фактичним обставинам справи, вимога позивача про стягнення з відповідача 99987,48 грн. боргу за поставлений товар за видатковою накладною №8 від 21.12.2012 р. згідно договору №64 від 22.11.2012 р. є обґрунтованою, підтверджується наявними в матеріалах справи доказами та підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. ст. 32-34 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Вищевикладені обставини справи спростовують доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, та на які він посилається як на підставу скасування рішення суду, а тому відхиляються судом.

За таких обставин, Київський апеляційний господарський суд приходить до висновку, що суд першої інстанції прийняв рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги, скасування чи зміни оскаржуваного рішення суду не вбачається.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101-103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, рішення господарського суду Київської області від 04.09.2015 року у справі №911/2943/15 без змін.

2. Матеріали справи №911/2943/15 повернути до господарського суду Київської області.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у встановлені законом порядку та строки.

Головуючий суддя І.А. Іоннікова

Судді К.В. Тарасенко

О.В. Тищенко