РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.11.2015Справа №910/25704/15

За позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПРОВІДНА»
до Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна»
про стягнення 49519,03 грн.
Суддя Грєхова О. А.

Представники сторін:

від позивача: Медвідь О.І. - представник за довіреністю;

від відповідача: Подкуйко О.Ю. - представник за довіреністю.

СУТЬ СПОРУ:

Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ПРОВІДНА» (далі - позивач) заявлено позов про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» (далі - відповідач) 49519,03 грн. страхового відшкодування.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем на підставі Договору добровільного страхування наземного транспорту, переданого в заставу №06/6753043/1009/13 від 29.11.2013 внаслідок настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди (надалі - ДТП) виплачено страхове відшкодування власнику автомобіля марки «Volkswagen», реєстраційний номер НОМЕР_1, а тому позивачем відповідно до положень статті 27 Закону України "Про страхування" та статті 993 Цивільного кодексу України отримано право зворотної вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду, якою є відповідач у справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.09.2015 порушено провадження у справі №910/25704/15, розгляд справи призначено на 02.11.2015.

Представник позивача в судовому засіданні 02.11.2015 позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.

У свою чергу, представник відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечив частково, а також подав письмовий відзив на позовну заяву, в якому наголосив на тому, що обсяг відповідальності страховика цивільно-правової відповідальності визначений Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" і є таким, що повинен розраховуватися з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складових, що підлягають заміні. Таким чином, вважає, що позивач має право на страхове відшкодування в сумі 42636,84 грн.

На виконання вимог ст. 81-1 Господарського процесуального кодексу України складено протокол судового засідання, який долучено до матеріалів справи.

Відповідно до ст. 82 ГПК України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

У судовому засіданні 02.11.2015 відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, на яких ґрунтується позов, заслухавши пояснення представників сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

29.11.2013 між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ПРОВІДНА», як страховиком, та ОСОБА_3, як страхувальником, укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту, переданого в заставу №06/6753043/1009/13, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, пов'язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом - автомобілем марки «Volkswagen», реєстраційний номер НОМЕР_1.

Договором визначено, що до страхових випадків відноситься, зокрема, ДТП, а вигодонабувачем є Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПРАВЕКС-БАНК».

Строк дії договору встановлено з 30.11.2013 по 29.11.2014.

22.09.2014 о 19 год. 05 хв. по пр. Героїв Сталінграду в м. Києві, відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля марки «Volkswagen», реєстраційний номер НОМЕР_1, та автомобіля марки «Skoda», реєстраційний номер НОМЕР_2, а саме: ОСОБА_4, перетинаючи перехрестя не надав дорогу автомобілю, який рухався по головній дорозі, що призвело до зіткнення з автомобілем марки «Volkswagen», реєстраційний номер НОМЕР_1, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 09.12.2014 у справі №756/13634/14-п встановлено порушення ОСОБА_4 вимог п. 10.11. Правил дорожнього руху України, ОСОБА_4 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу.

23.09.2014 власник застрахованого автомобіля марки «Volkswagen», реєстраційний номер НОМЕР_1, звернувся до позивача з заявою про факт настання події №, в якій просив виплатити відшкодування згідно з умовами страхування на СТО згідно з направленням страховика.

З розпорядження на виплату страхового відшкодування №6595/15-04-1Бг від 29.09.2014 вбачається, що вигодонабувач за договором добровільного страхування - Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПРАВЕКС-БАНК» відмовляється від отримання страхового відшкодування.

Відповідно до рахунку №12313 від 03.10.2014, складеного СТО - ФОП ОСОБА_5, вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Volkswagen», реєстраційний номер НОМЕР_1, в результаті його пошкодження при ДТП, складає 49519,03 грн.

Згідно зі Звітом про оцінку вартості (розміру) збитків, завданих пошкодженням транспортного засобу №03500/КВ від 06.10.2014, складеним оцінювачем ОСОБА_6 (свідоцтво МФ №5915 від 05.04.2008), вартість (розмір) збитків, завданих пошкодженням транспортного засобу «Volkswagen», реєстраційний номер НОМЕР_1, в результаті його пошкодження, станом на дату оцінки складає 54898,84 грн. (враховуючи ПДВ на запасні частини, матеріали окраски).

Позивач, з урахуванням умов Договору добровільного страхування наземного транспорту, переданого в заставу №06/6753043/1009/13 від 29.11.2013, склав страховий акт № від 10.10.2014, згідно з яким пошкодження транспортного засобу автомобіля марки «Volkswagen», реєстраційний номер НОМЕР_1, внаслідок ДТП визнано страховим випадком та призначено до виплати страхове відшкодування в розмірі 49519,03 грн.

На підставі складеного страхового акту № від 10.10.2014 Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПРОВІДНА» сплатило суму страхового відшкодування в розмірі 49519,03 грн. на рахунок СТО - ФОП ОСОБА_5, що підтверджується наявним в матеріалах справи платіжним дорученням №0046369 від 13.10.2014.

Статтею 27 Закону України "Про страхування" та статтею 993 Цивільного кодексу України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Таким чином, враховуючи наведені приписи чинного законодавства, до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПРОВІДНА» перейшло в межах виплаченої суми право вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

З матеріалів справи вбачається, що транспортний засіб - автомобіль марки «Skoda», реєстраційний номер НОМЕР_2, яким спричинено ДТП, належить ОСОБА_7 та знаходився під керуванням ОСОБА_4, вина якого у скоєнні ДТП підтверджується матеріалами справи.

Доказів того, що ОСОБА_4 не мав права керування транспортним засобом автомобілем «Skoda», реєстраційний номер НОМЕР_2, та притягувався до адміністративної відповідальності за ст. 126 КУпАП матеріали справи не містять, а відтак, враховуючи положення статті 62 Конституції України, що закріплюють принцип презумпції невинуватості особи, суд дійшов висновку, що ОСОБА_4 керував вказаним транспортним засобом на законних підставах.

Згідно зі ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частинами першою та другою статті 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до пунктів 1, 3 частини 1 статті 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, а за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Отже, за змістом вказаних норм, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини.

Вина ОСОБА_4 встановлена у судовому порядку, а тому шкода, заподіяна внаслідок експлуатації автомобіля «Skoda», реєстраційний номер НОМЕР_2, відшкодовується ним як законним володільцем цього транспортного засобу, оскільки зворотного суду не доведено.

Під час розгляду справи встановлено, що ОСОБА_7 уклала з Приватним акціонерним товариством «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспорту (поліс) №АС/8821855, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, пов'язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом «Skoda», реєстраційний номер НОМЕР_2.

За приписами п.п. 1.1, 1.4 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страхувальниками є юридичні особи та дієздатні громадяни, що уклали із страховиками договори обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю, майну третіх осіб під час експлуатації наземного транспортного засобу, а особи, відповідальність яких застрахована, - страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду.

Оскільки ОСОБА_4 експлуатував автомобіль «Skoda», реєстраційний номер НОМЕР_2, на законних підставах, що встановлено вище, то відповідальність за шкоду, заподіяну майну внаслідок експлуатації цього автомобіля була застрахована Приватним акціонерним товариством «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна».

Згідно з пунктом 36.4 статті 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов'язані з відшкодуванням збитків.

При цьому за умовами п. 12.1 ст. 12 вказаного Закону страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

За умовами полісу №АС/8821855, який був чинний на момент спірної ДТП, ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну становить 50000,00 грн., франшиза - 0 грн.

Не погоджуючись з сумою страхового відшкодування відповідач наполягає на тому, що проведення оцінки майна є обов'язковим у випадку визначення збитків або розміру відшкодування, а у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

При цьому статтею 29 вказаного Закону передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Здійснення Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ПРОВІДНА» виплати страхового відшкодування на користь страхувальника без урахування коефіцієнту фізичного зносу не суперечить приписам статті 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", оскільки вказаний Закон не поширюється на правовідносини, що виникли за Договором добровільного страхування наземного транспорту, переданого в заставу №06/6753043/1009/13 від 29.11.2013, а Закон України "Про страхування" відповідних застережень не містить. Натомість положеннями статті 25 Закону України "Про страхування" передбачено, що здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування.

При визначенні розміру страхового відшкодування, що підлягає виплаті страхувальнику, позивач правомірно керувався укладеним між ним та ОСОБА_3 договором добровільного страхування, відповідно до умов якого і було здійснено визначення розміру збитку застрахованого автомобіля та страхового відшкодування.

Так, в п. 23.5. Договору добровільного страхування наземного транспорту, переданого в заставу №06/6753043/1009/13 від 29.11.2013 сторони передбачили, що відшкодування збитків здійснюється з вирахуванням коефіцієнта фізичного зносу складових застрахованого ТЗ, що підлягають заміненню, якщо у пункті 8 цього договору не передбачена виплата страхового відшкодування без урахування зносу застрахованого ТЗ.

Тоді як в п. 8 договору визначено, що виплата страхового відшкодування здійснюється без урахування фізичного зносу деталей, вузлів та агрегатів застрахованого ТЗ (крім випадків конструктивної загибелі застрахованого ТЗ).

Суд наголошує на тому, що ані Законом України "Про страхування", ані Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" не передбачено зобов'язання страховика за договором добровільного страхування визначати розмір страхового відшкодування тільки в розмірі суми, встановленої звітом про оцінку транспортного засобу, оскільки цей звіт є лише попереднім оціночним документом, в якому зазначається про можливу, але не кінцеву суму, що витрачена на відновлення транспортного засобу. Реальним же підтвердженням виплати суми страхового відшкодування страхувальнику, є саме платіжне доручення.

Аналогічна правова позиція викладена постанові Верховного Суду України від 15.04.2015 у справі №3-50гс15, яка в силу ст. 111-28 Господарського процесуального кодексу України є обов'язковою для всіх судів України.

Матеріалами справи підтверджено, що вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Volkswagen», реєстраційний номер НОМЕР_1, в результаті його пошкодження при ДТП, складає 49519,03 грн., а до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПРОВІДНА» перейшло право зворотної вимоги в межах виплаченої ним суми.

За таких обставин, враховуючи розмір права зворотної вимоги, який перейшов до позивача, а також визначені полісом №АС/8821855 розміри лімітів відповідальності та франшизи, суд дійшов висновку, що відповідач зобов'язаний відшкодувати позивачу витрати в розмірі 49519,03 грн.

Як встановлено в ст. 43 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

В силу вимог ст. ст. 33, 34 цього Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідач під час розгляду справи не надав суду належних та допустимих доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги, як і не надав доказів часткової або повної сплати заявленої до стягнення суми.

Враховуючи вищевикладене, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі, з покладенням судового збору на відповідача, в порядку ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. ст. 43, 32, 33, 34, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» (01054, м. Київ, вулиця Бульварно-Кудрявська, будинок 33; ідентифікаційний код 16285602) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПРОВІДНА» (03049, м. Київ, проспект Повітрофлотський, будинок 25; ідентифікаційний код 23510137) страхове відшкодування в сумі 49519 (сорок дев'ять тисяч п'ятсот дев'ятнадцять) грн. 03 коп. та витрати по сплаті судового збору в сумі 1218 (одна тисяча двісті вісімнадцять) грн. 00 коп.

3. Після набрання рішенням Господарського суду міста Києва законної сили видати відповідний наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено: 04.11.15

Суддя О.А. Грєхова