КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" жовтня 2015 р. Справа№ 910/14754/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Станіка С.Р.

суддів: Власова Ю.Л.

Шаптали Є.Ю.

представники сторін:

Від позивача: (апелянта) Білоцерковець Н.В.;

Від відповідача: Вабіщевич Т.В.;

Від третьої особи-1: не з'явився;

Від третьої особи-2: не з'явився;

Від третьої особи-3: не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Корпорація "Агро-Союз" на рішення Господарського суду міста Києва від 07.08.2015 по справі № 910/14754/15 (суддя: Підченко Ю.О.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Корпорація "Агро-Союз"

до Публічного акціонерного товариства "ОТП Банк"

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача:

1. Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія "Агро-Союз"

2. Товариство з обмеженою відповідальністю " Виробниче підприємство "Агро-Союз"

3. Приватне акціонерне товариство "Агро-Союз"

про визнання поруки припиненою

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 07.08.2015 по справі № 910/14754/15 у задоволені позову ТОВ "Корпорація "Агро-Союз" до ПАТ "ОТП Банк" та ТОВ "Транспортні автоматизовані системи", треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: ТОВ "Компанія "Агро-Союз", ТОВ" Виробниче підприємство "Агро-Союз" та ПАТ "Агро-Союз" про визнання припиненою поруки за договором поруки № SR11-184/300 від 05/07/2011 , та всіма додатковими договорами до нього, - відмовлено повністю.

Рішення суду мотивовано тим, що згідно приписів ч. 1 статті 559 Цивільного кодексу України, обумовлені законом підстави для припинення поруки за договором поруки № SR11-184/300 від 05/07/2011, та всіма укладеними додатковими договорами до нього, - відсутні, оскільки обсяг відповідальності позивача по відношенню до забезпеченого порукою зобов'язання внаслідок укладення додаткових угод до кредитного договору (договору про надання банківських послуг №СR 11-171/300-1 від 05.07.2011) - не змінився.

Не погоджуючись із рішенням Господарського суду міста Києва від 07.08.2015, ТОВ "Корпорація "Агро-Союз" звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 07.08.2015 року по справі № 910/14754/15 скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ТОВ "Корпорація "Агро-Союз".

Доводи апеляційної скарги заводяться до того, що оскаржуване рішення винесено з порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи, при недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, що є підставами для скасування оскаржуваного рішення та прийняття нового про задоволення позову.

Так, апелянт вказував, що збільшився ризик настання його відповідальності, як поручителя, у зв'язку із розширенням підстав дострокового виконання боржниками своїх зобов'язань за кредитним договором, оскільки:

- 03.07.2014 між боржниками (третіми особами), та банком (відповідачем) було укладено договір про зміну 16 до кредитного договору, яким розділ 9 кредитного договору абзац «виконання боргових зобов'язань за ініціативою банку» викладено в редакції, якою доповнено перелік обставин, за умови настання яких банк має право вимагати від боржників дострокового виконання зобов'язань за кредитним договором, зокрема у випадку зміни структури (складу) власників істотної участі у боржнику та/або третіх осіб, що є заставодавцями (поручителями) гарантами за боржника, та/або у випадку зміни структури (складу) власників істотної участі у юридичних особах, які є пов'язаними особами щодо боржника. Первинна редакція кредитного договору такої умови не містила;

- 28.08.2013 між третіми особами та банком укладено договір про зміну 8 до кредитного договору, яким було викладено кредитний договір в новій редакції, зокрема змінено розділ 9 абзац «виконання боргових зобов'язань за ініціативою банку», яким встановлено право банку щодо дострокового виконання зобов'язань за кредитним договором у випадку пред'явлення будь-яких позовів відносно предмета застави та/або у випадку пред'явлення будь-яких позовів відносно боржників, та/або у випадку пред'явлення боржниками та/або третіми особами, що є заставодавцями/поручителями/гарантами за боржників, будь-яких позовів до банку, коли в первинній редакції кредитного договору право банку щодо дострокового виконання зобов'язань за кредитним договором виникало у випадку пред'явлення позовів відносно предмету застави на суму (ціну), що складає більше ніж 10% ринкової вартості предмета застави, та/або у випадку пред'явлення будь-яких позовів відносно боржників на суму (ціну), що складає більше ніж 10% від

розміру банківської послуги, та/або у випадку пред'явлення боржниками та/або третіми особами, що є заставодавцями/поручителями/гарантами за боржників, будь-яких позовів до банку на суму (ціну), що складає більше ніж 10% від розміру банківської послуги.

Також, апелянт вказував на те, що внаслідок укладення 14.09.2012 договору про внесення змін 6 до кредитного договору було змінено черговість виконання боргових зобов'язань (розділ 13 кредитного договору), а також включено нову категорію «інші платежі», визначення яких не містить кредитний договір, а договором про зміну 18 до кредитного договору було доповнено розділ 13 кредитного договору, який містив положення про солідарну відповідальність боржників між собою перед банком, коли первісна редакція кредитного договору містила умови, згідно яких солідарна відповідальність перед банком існувала у поручителя з кожним з боржників окремо. Апелянт вказує, що ним своєї згоди на відповідні зміни - не надавалось, а відповідні зміни збільшують ризики настання його відповідальності та збільшення обсягу його відповідальності перед банком, що є підставами для припинення поруки згідно з ч. 1 статті 559 Цивільного кодексу України.

Відповідно до автоматичного розподілу справ між суддями апеляційну скаргу ТОВ "Корпорація "Агро-Союз" по справі № 910/14754/15 розподілено судді - доповідачу Станіку С.Р. для розгляду у складі колегії суддів: головуючий суддя: Станік С.Р., судді: Власов Ю.Л., Корсакова Г.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суд від 11.09.2015 по справі №910/14754/15 апеляційну скаргу ТОВ "Корпорація "Агро-Союз" на рішення Господарського суду міста Києва від 07.08.2015 по справі №910/14754/15 було прийнято та призначено до розгляду на 21.10.2015.

Розпорядженням секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду Тищенко А.І. від 21.10.2015 у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю судді Корсакової Г.В., апеляційну скаргу по справі №910/14754/15 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Станік С.Р., судді: Власов Ю.Л., Шаптала Є.Ю.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 21.10.2015 справу № 910/14754/15 прийнято до провадження колегію суддів у складі: головуючий суддя - Станік С.Р., судді: Власов Ю.Л., Шаптала Є.Ю., розгляд справи вирішено здійснювати в раніше призначеному судовому засіданні 21.10.2015.

В судовому засіданні 21.10.2015 представник апелянта підтримав доводи апеляційної скарги, просив суд апеляційної інстанції рішення місцевого господарського суду скасувати як таке, що винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні 21.10.2015 проти апеляційної скарги заперечував, просив суд залишити рішення першої інстанції без змін з підстав його відповідності нормам матеріального та процесуального права.

У поданому через канцелярію Київського апеляційного господарського суду відзиві наголошував на тому, що наведені позивачем підстави збільшення ризику настання відповідальності поручителя не призводять до збільшення суми боргових зобов'язань боржників за кредитним договором, а тому обсяг відповідальності поручителя не збільшується внаслідок настання або ненастання таких обставин. Крім того, відповідач наголошував на тому, що внаслідок укладення договорів про внесення змін до кредитного договору, обсяг відповідальності позивача перед банком - не збільшувався, а навпаки, - зменшувався.

Треті особи -1, 2,3 в судове засідання 21.10.2015 представників не направили, причин неявки в судове засідання представників - не повідомили, про призначене судове засідання на 21.10.2015 повідомлені належним чином за адресами свого місцезнаходження. Через канцелярію суду заяв, клопотань, -не подавали.

Згідно з ч.3 п.3.12 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» неявка у судове засідання сторін або однієї з сторін, за умови, що їх належним чином повідомлено про час і місце цього засідання, не перешкоджає такому переходові до розгляду позовних вимог, якщо у господарського суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи, передбачені ч.1 ст.77 Господарського процесуального кодексу України.

Суд апеляційної інстанції враховує і те, що місцезнаходження юридичної особи або місце проживання фізичної особи - підприємця визначається на підставі відомостей, внесених до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців (стаття 17 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців").

П.п. 3.9.1. п.п. 3.9 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК. За змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Дослідивши наявні матеріали, враховуючи те, що усі сторони були повідомлені про дату, час та місце проведення судового засідання, неявка представників третіх осіб не є перешкодою для розгляду апеляційної скарги, з метою дотримання процесуальних строків розгляду апеляційної скарги на рішення місцевого господарського суду, визначених ст. 102 Господарського процесуального кодексу України, судова колегія вважає за можливе розглянути справу у відсутності представників третіх осіб.

Статтею 99 Господарського процесуального кодексу України визначено, що в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Згідно з статтею 101 Господарського процесуального кодексу України, у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі. В апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Київський апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення місцевого господарського суду має бути залишено без змін, виходячи із наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується наявними матеріалами справи, 05.07.2011 між Публічним акціонерним товариством "ОТП Банк" (надалі - банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю "КОМПАНІЯ "АГРО-СОЮЗ", далі клієнт - 1, Товариством з обмеженою відповідальністю "ВИРОБНИЧЕ ПІДПРИЄМСТВО "АГРО-СОЮЗ", далі клієнт - 2, та Приватним акціонерним товариством "АГРО-СОЮЗ", далі - клієнт - 3, які разом іменовані клієнт, було укладено договір про надання банківських послуг №СR 11-171/300-1, надалі кредитний договір.

Відповідно до п. 3 кредитного договору банк надає на вимогу клієнта банківську послугу, а клієнт приймає банківську послугу та зобов'язується належним чином виконувати зобов'язання, що встановлені в договорі відповідно до банківської послуги, в тому числі своєчасно та в повному обсязі здійснювати оплату послуг банку. Кількість банківських послуг, що надаються за договором, необмежена. Якість банківських послуг відповідає стандартам банку. Банківські послуги можуть надаватися в будь-якій валюті, що дозволяється чинним законодавством України та щодо якої сторони письмово прийшли до згоди. Ліміт банківської послуги може змінюватись шляхом укладання додаткових договорів про зміну договору. Детальні умови кожної з банківських послуг узгоджені сторонами в пунктах 28-31 договору.

Пунктом 4 кредитного договору визначено, що ціна (сума) договору дорівнює генеральному ліміту у випадку визначення генерального ліміту в валюті гривня, або гривневому еквіваленту генерального ліміту в валюті іншій, ніж гривня, із застосуванням валютного курсу НБУ, встановленого на (дня) дату (и) визначення.

Згідно з розділом 1 кредитного договору визначено, що поручителя 1, 2, 3 та майнового поручителя, яким визначено Товариство з обмеженою відповідальністю "Корпорація "Агро-Союз", що є юридичною особою, яка зареєстрована відповідно до чинного законодавства України та має місцезнаходження: 52005, Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, смт. Ювілейне, вул. Нижньодніпровська, б.1, ідентифікаційний код 31761141.

В розділі 13 кредитного договору вміщено положення щодо черговості виконання боргових зобов'язань та солідарну відповідальність клієнта.

Так сторони погодили, що при надходженні банку коштів для виконання боргових зобов'язань, незалежно від призначення платежу таких коштів, банк має спрямувати такі кошти на погашення боргових зобов'язань в наступній черговості:

- неустойка (якщо матиме місце);

- прострочені до сплати боргові зобов'язання (якщо матиме місце);

- строкові боргові зобов'язання. Примітка: банк має право змінити передбачену черговість погашення боргових зобов'язань.

У разі, якщо контрагентами банку за договором виступають декілька осіб, то разом з укладанням договору кожен з клієнтів погоджується та надає згоду виступати солідарним боржником та нести солідарну відповідальність перед банком за повне, своєчасне та належне виконання кожним з клієнтів боргових зобов'язань, що означає, що банк може звернутися з вимогою про виконання боргових зобов'язань як до будь-якого клієнта, так і до всіх клієнтів одночасно; при цьому, банк може звернутися з вимогою про виконання боргових зобов'язань як в повному обсязі, так і в частині. Виконання клієнтом частини таких зобов'язань не позбавляє банк права звернутися до клієнта з вимогою про виконання іншої (их) частин боргових зобов'язань.

Розділом 28.1 кредитного договору сторони визначили умови надання кредиту, та відповідно до п.28.1.2 встановили ліміт банківської послуги розмірі 161 905 000,00 грн., що включає наступні субліміти: 128 650 000,00 грн.: надається клієнту-1 в сумі, що не перевищує 104 400 000,00 грн.; надається клієнту-2 в сумі, що не перевищує 8 000 000,00 грн.; надається клієнту-3 в сумі, що не перевищує 24 250 000,00 грн. (п. 28.1.2.1 кредитного договору). Субліміт 2 - 33 255 000,00 грн. (п.28.1.2.2 кредитного договору).

05.07.2011 між Банком та Товариством з обмеженою відповідальністю "Корпорація "Агро-Союз", надалі - поручитель, укладено договір поруки №SR 11-184-300, далі - договір поруки, відповідно до предмету якого (п.3 договору поруки) в силу поруки, створеної відповідно до умов договору поруки. Поручитель поручається перед банком за виконання клієнтом боргових зобов'язань. Поручитель відповідає перед банком за порушення (невиконання та/або неналежне виконання) боргових зобов'язань клієнтом. Порукою забезпечується виконання боргових зобов'язань у повному обсязі. Порука та солідарний обов'язок поручителя перед банком виникає з моменту укладання договору поруки та є чинними протягом всього строку (терміну) дії боргових зобов'язань.

Згідно з п. 15 договору поруки сторони домовились, що положення договору поруки щодо солідарного обов'язку поручителя за клієнта перед банком є окремим правочином (договором), включеним в текст договору поруки, і тому виконання поручителем боргових зобов'язань здійснюється згідно з цим застереженням, що міститься в договорі поруки, та не потребує укладання сторонами окремого договору чи будь-якого іншого додаткового підтвердження чи погодження.

Боргове зобов'язання це всі та/або кожне з платіжних (грошових) та/або неплатіжних зобов'язань (вимог), що забезпечується порукою за договором поруки. Серед іншого, включають зобов'язання клієнта перед банком та/або будь-якою третьою (іми) особою (ами) згідно умов договору та/або у зв'язку з ним, в тому числі зобов'язання клієнта щодо повернення кредиту, та/або сплати процентів, та/або сплати комісій, та/або сплати комісійних винагород, та/або сплати пені, та/або сплати штрафів, та/або компенсації (відшкодування) витрат (збитків), здійснених (понесених) банком у зв'язку з договором, та/або у зв'язку з виконанням зобов'язань банку за авальованим векселем, та/або гарантією, та/або акредитивом, та/або у зв'язку з невиконанням та/або неналежним виконанням клієнтом положень договору; вимоги банку щодо відшкодування витрат, пов'язаних з пред'явленням вимог за договором та/або збитків, завданих порушенням договору чи умов договору поруки.

Пунктом 4 договору поруки визначено, що клієнт та поручитель відповідають перед банком як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед банком в тому ж обсязі, що і клієнт, в таких же порядку та строках, що і клієнт. Банк має право вимагати виконання боргових зобов'язань частково або в повному обсязі як від клієнта та поручителя разом, так і від будь-кого з них окремо. Банк у разі одержання виконання боргових зобов'язань клієнтом та/або поручителем не в повному обсязі, має право вимагати/отримати неодержані/невиконані боргові зобов'язання від клієнта та/або поручителя. І клієнт, і поручитель залишаються зобов'язаними доти, доки боргові зобов'язання не будуть виконані в повному обсязі. Видача боргового документу за договором поруки не передбачена.

Згідно з п.21 договору поруки сторони домовились, що договір це договір 1 та/або договір 2. Договір 1 це договір про надання банківських послуг №СR 11-171/300-1 від 05.07.2011, укладений між банком та клієнтом, договір 2 це договір про надання банківських послуг №СR 11-172/300-1 від 05.07.2011 р., укладений між банком та клієнтом 1. Клієнт це клієнт 1 та/або клієнт 2 та/або клієнт 3. При цьому, Товариство з обмеженою відповідальністю "КОМПАНІЯ "АГРО-СОЮЗ" - клієнт - 1, Товариство з обмеженою відповідальністю "ВИРОБНИЧЕ ПІДПРИЄМСТВО "АГРО-СОЮЗ" - клієнт - 2, Приватне акціонерне товариство "АГРО-СОЮЗ" - клієнт - 3. Генеральний ліміт встановлено до 171 905 000,00 грн. Генеральний строк до 04.07.2014, включно.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що солідарний обов'язок позивача, як поручителя, щодо кожного з боржників був передбачений умовами договору поруки №СR 11-171/300-1 в момент його укладення, що вбачається зі змісту договору в редакції від 05.07.2011.

23.11.2011 між банком та поручителем укладено договір про зміну 1 до договору поруки внесено зміни, зокрема викладено в новій редакції п. 21 договору. Зокрема змінилися умови щодо генерального ліміту, тобто розмір боргових зобов'язань що забезпечуються порукою становив 171 905 000,00 грн. або еквівалент цієї суми в інших валютах (договір про зміну 1 до договору поруки).

Відповідно до п. 5 договору про зміну 1 від 23.11.2011 всі інші положення основного договору що не змінені зберігає для сторін свою силу.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що умови про солідарну відповідальність поручителя (позивача) та боржників (третіх осіб) залишилися незмінними.

14.09.2012 згідно з договором про зміну 2 до договору поруки, укладеного між банком та поручителем, в новій редакції викладені пункти 1 - 21 основного договору. Змінено генеральний ліміт, а саме розмір боргових зобов'язань боржників (третіх осіб) зменшується до 152 650 000,00 грн. або еквівалент цієї суми в інших валютах. Разом з цим, умови договору поруки про солідарний обов'язок поручителя та боржників залишаються (п.п. 4, 15 договору про зміну 2 до договору поруки).

28.08.2013 між банком та клієнтом - 1, клієнтом - 2, клієнтом - 3 укладено договір про зміну 8 до кредитного договору (надалі - договір про зміну 8 до кредитного договору), яким в п. 2 визначено, що сторони вирішили викласти договір в новій редакції, яка додається. При цьому, в п. 1 договору про зміну 8 визначено, що всі терміни та поняття, що вживаються в договорі з великої літери та не визначені в ньому окремо, мають значення, що визначені для них в основному договорі.

Відповідно до п. 3 договору про зміни 8 кредитного договору в редакції від 28.03.2013, сторони визначили, що відповідно банк надає на вимогу клієнта банківську послугу, а клієнт приймає банківську послугу та зобов'язується належним чином виконувати зобов'язання, що встановлені в договорі відповідно до банківської послуги, в тому числі своєчасно та в повному обсязі здійснювати оплату послуг банку. Кількість банківських послуг, що надаються за договором, необмежена. Якість банківських послуг відповідає стандартам банку. Банківські послуги можуть надаватися в будь-якій валюті, що дозволяється чинним законодавством України та щодо якої сторони письмово прийшли до згоди. Ліміт банківської послуги може змінюватись шляхом укладання додаткових договорів про зміну договору. Детальні умови кожної з банківських послуг узгоджені сторонами в пунктах 28-31 договору.

Також договором про зміну 8 до кредитного договору сторони виклали розділ 9 в частині виконання Боргових зобов'язань за ініціативою Банку в іншій редакції, а саме в частині випадку пред'явлення будь-яких позовів відносно предмета застави, та/або у випадку пред'явлення будь-яких позовів відносно боржників, та/або у випадку пред'явлення боржниками та/або третіми особами, що є заставодавцями/поручителями/гарантами за боржників будь-яких позовів до банку.

Відповідно до п.28.1.2 сторони визначили ліміт банківської послуги - 142 650 000,00 грн. або еквівалент цієї суми у іншій (их) валюті (ах): надається клієнту 1 у сумі, що не перевищує 104 400 000,00 грн. або еквівалент цієї суми у іншій (их) валюті (ах); надається клієнту 2 у сумі, що не перевищує 8 000 000,00 грн. або еквівалент цієї суми у іншій (их) валюті (ах); надається клієнту 3 у сумі, що не перевищує 250 000,00 грн. або еквівалент цієї суми у іншій (их) валюті (ах).

У подальшому, 03.07.2014 між клієнтами та банком укладено договір про зміну 16 до кредитного договору відповідно до якого, зокрема внесено зміни в розділ 9 кредитного договору та викладено пункт "Виконання Боргових зобов'язань за ініціативою Банку" в іншій редакції. Зокрема доповнено виконання боргових зобов'язань за ініціативою банку достроково, у випадку зміни структури (складу) власників істотної участі у боржнику та/або третіх особах, що є заставодавцями (поручителями) гарантами за боржника та/або у випадку зміни структури (складу) власників істотної участі у юридичних особах які є пов'язаними особами щодо боржника.

Також, 03.07.2014 згідно з договором про зміну 3 до договору поруки, укладеного між укладеного між банком та поручителем, в новій редакції викладаються пункти 8, 11, 21 основного договору, зокрема знову змінюється генеральний ліміт. Розмір боргових зобов'язань боржників (третіх осіб) зменшується до 142 650 000,00 грн. або еквівалент цієї суми у іншій (их) валюті (ах). Встановлюється новий генеральний строк (строк виконання зобов'язання) - до 03.09.2014. Всі інші положення основного договору, що не змінені, зберігають для сторін свою силу (п.5 договору про зміну до договору поруки). Тобто умови про солідарну відповідальність поручителя (позивача) та боржників (третіх осіб) залишилися незмінними.

01.09.2014 між банком та поручителем укладено договір про зміну 4 до договору поруки, відповідно до якого викладено п.21 договору поруки в іншій редакції, зокрема, встановлено що договір - договір про надання банківських послуг №СR 11-171/300-1 від 05.07.2011, укладений між банком та клієнтом. Генеральний ліміт визначено - 142 650 000,00 грн. або еквівалент цієї суми в іншій (их) валюті (ах) з урахуванням положень пунктів 28.1, 30 та 31 договору. Генеральний строк - до 03.10.2014, включно. Інші домовленості сторін - цим поручитель підтверджує, що він повідомлений про стан та статус виконання клієнтом боргових зобов'язань за договором.

Також змінюється генеральний строк виконання зобов'язань - до 03.10.2014. Всі інші положення основного договору, що не змінені, зберігають для сторін свою силу (п. 5 договору про зміну 4 до договору поруки).

При цьому, в п. 1 договору про зміну 4 до договору поруки визначено, що всі терміни та поняття, що вживаються в договорі з великої літери та не визначені в ньому окремо, мають значення, що визначені для них в основному договорі.

Відповідно умови про солідарну відповідальність поручителя (позивача) та боржників (третіх осіб) знову залишилися незмінними.

Разом з тим, апелянт зазначає, що внесення вищенаведених змін до договору про надання банківських послуг №СR 11-171/300-1 від 05.07.2011 збільшив ризик настання його відповідальності, як поручителя, у зв'язку з чим Товариство з обмеженою відповідальністю "Корпорація "Агро-Союз" звернулося до суду з позовом про визнання поруки апелянта за договором № SR11-184/300 від 05/07/2011 припиненою на підставі ч. 1 ст. 559 Цивільного кодексу України.

Стаття 202 Цивільного кодексу України встановлює, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно статті 638 Цивільного кодексу України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч.1 статті 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною першою статті 626 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ст. 1054 ЦК України).

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі.

Частинами 1, 2 статті 554 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

За змістом частини 1 статті 559 Цивільного кодексу України, порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Частиною 4 статті 559 Цивільного кодексу України визначено, що порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Пунктом 4.1.6 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 24.11.2014 №1 "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з кредитних договорів" роз'яснено, що зміна умов зобов'язання, забезпеченого порукою, без згоди поручителя може припинити поруку лише у випадку, коли зазначене призвело до збільшення обсягу відповідальності поручителя за забезпеченим порукою зобов'язанням. Збільшення обсягу відповідальності поручителя внаслідок зміни забезпеченого порукою зобов'язання суди повинні розуміти як: підвищення розміру процентів або встановлення нових умов щодо порядку зміни розміру процентної ставки, що призведе до її збільшення; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти; установлення або збільшення розміру неустойки; розширення змісту основного зобов'язання щодо дострокового повернення кредиту та плати за користування ним тощо. Господарські суди мають враховувати, що згода поручителя надається в порядку та у спосіб, який передбачений договором поруки. Якщо договором поруки передбачено зміну його умов за письмової згоди сторін, то у такому разі саме лише повідомлення кредитором або боржником поручителя про зміну умов договору не є доказом надання поручителем згоди.

Крім того, згідно правової позиції Верховного Суду України, висловленої в постанові від 20.02.2013 в справі № 6-172цс12, збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає в разі: підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами, установлення (збільшення розміру) неустойки, встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення, тощо.

У розумінні статті 627 Цивільного кодексу України домовленість сторін є результатом їх добровільного волевиявлення щодо визначення умов договору, якими зафіксовано взаємні права та обов'язки поручителя та банку.

Згідно зі ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Нормами статті 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Так, враховуючи викладене, судом апеляційної інстанції встановлено, що при укладанні кредитного договору в розділі 13 було погоджено солідарну відповідальність боржників (третіх осіб) та поручителя (позивача) перед банком (відповідачем) за виконання третіми особами своїх зобов'язань за кредитним договором, а у разі, якщо контрагентами банку за договором виступають декілька осіб, то разом з укладанням договору кожен з клієнтів погоджується та надає згоду виступати солідарним боржником та нести солідарну відповідальність перед банком за повне, своєчасне та належне виконання кожним з клієнтів боргових зобов'язань, що означає, що банк може звернутися з вимогою про виконання боргових зобов'язань як до будь-якого клієнта, так і до всіх клієнтів одночасно; при цьому, банк може звернутися з вимогою про виконання боргових зобов'язань як в повному обсязі, так і в частині. Виконання клієнтом частини таких зобов'язань не позбавляє банк права звернутися до клієнта з вимогою про виконання іншої (их) частин боргових зобов'язань.

Згідно з п. 15 договору поруки сторони домовились, що положення договору поруки щодо солідарного обов'язку поручителя за клієнта перед банком є окремим правочином (договором), включеним в текст договору поруки, і тому виконання поручителем боргових зобов'язань здійснюється згідно з цим застереженням, що міститься в договорі поруки, та не потребує укладання сторонами окремого договору чи будь-якого іншого додаткового підтвердження чи погодження.

Пунктом 4 договору поруки визначено, що клієнт та поручитель відповідають перед банком як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед банком в тому ж обсязі, що і клієнт, в таких же порядку та строках, що і клієнт.

Крім того, судом апеляційної інстанції встановлено, що договором про внесення змін 18 до кредитного договору наведена умова залишилась незмінною, таким чином умови про солідарну відповідальність позивача та боржників (третіх осіб) перед відповідачем були погоджені сторонами в момент укладення договору поруки № SR 11-184/300 та передбачали солідарну відповідальність ТОВ "Корпорація "Агро-Союз" (позивач, поручитель) та одночасно солідарну відповідальність всіх боржників - ТОВ "КОМПАНІЯ "АГРО-СОЮЗ", ТОВ "ВИРОБНИЧЕ ПІДПРИЄМСТВО "АГРО-СОЮЗ" та ПАТ "АГРО-СОЮЗ" і між собою.

З урахуванням встановлених фактичних обставин по справі, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що умови про солідарну відповідальність поручителя за борговими зобов'язаннями боржників (третіх осіб), як і солідарна відповідальність боржників (клієнтів між собою) діяли в усіх редакціях договору поруки №SR 11-184/300 від 05.07.2011, а в результаті внесення 23.11.2011, 14.09.2012, 03.07.2014, 01.09.2014 змін до договору поруки змінювалися лише умови щодо генерального ліміту (в сторону зменшення розміру зобов'язання) та строк виконання зобов'язань.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що твердження позивача про те, що в результаті внесення 01.09.2014 до договору про надання банківських послуг №СR 11-171/300-1 від 05.07.2011 р. та договору поруки №SR 11-184/300 від 05.07.2011 змін та встановлення солідарної відповідальності боржників за кредитним договором розмір відповідальності поручителя збільшився без його згоди - не є обґрунтованими та спростовуються наявними матеріалами справи.

Стосовно внесення змін до кредитного договору шляхом укладання договору про зміну 8 до кредитного договору та 03.07.2014 р. договору про зміну 16 до кредитного договору відповідно до якого, зокрема внесено зміни в розділ 9 кредитного договору, суд вказує на те, що відповідно до ч. ч. 1 та 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Отже, закон пов'язує припинення договору поруки зі зміною основного зобов'язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови, що така зміна призведе до збільшення обсягу відповідальності поручителя, а не із зміною будь-яких умов основного договору.

До припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання без згоди поручителя, які призвели до збільшення обсягу відповідальності останнього. Збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає в разі: підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки; встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення тощо.

Згода поручителя може бути висловлена у будь якій формі, зокрема письмового повідомлення, додаткової угоди тощо.

Аналогічна правова позиція висловлена в п. 16 листа Верховного Суду України від 01.07.2015 «Висновки Верховного Суду України, викладені в постановах, ухвалених за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстав, передбачених пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 355 ЦПК України, за I півріччя 2015 р.»

Приймаючи до уваги умови кредитного договору та договору поруки в чинних редакціях, суд дійшов висновку що внесення змін до розділу 9 кредитного договору не призвело до збільшення обсягу відповідальності позивача, оскільки внесення цих змін не поклало на останнього відповідальність у більшому обсязі за невиконання або неналежне виконання клієнтами своїх зобов'язань перед банком, ніж це було передбачено кредитним договором та договором поруки.

Разом із цим, після укладання договору про зміну 8 до кредитного договору від 28.03.2013 р. та договору про зміну 16 до кредитного договору від 03.07.2014 р., між банком та поручителем 01.09.2014 р. було укладено договір про зміну 4 до договору поруки, відповідно до п. 21 якого поручитель підтвердив, що він повідомлений про стан та статус виконання клієнтом боргових зобов'язань за договором.

Таким чином, з огляду на викладене, враховуючи те, що ані внесені зміни до договору про надання банківських послуг № СR 11-171/300-1, ані до договору поруки № SR11-184/300 від 05/07/2011, не збільшують обсяг відповідальності Товариства з обмеженою відповідальністю "Корпорація "Агро-Союз" за вищевказаним кредитним договором, а також те, що наявні матеріали справи свідчать протилежне доводам апелянта щодо його неповідомлення про внесення вищевказаних змін, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку про відсутність підстав для визнання поруки апелянта за договором № SR11-184/300 від 05/07/2011 в порядку ч. 1 ст. 559 Цивільного кодексу України припиненою.

За таких обставин, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "КОРПОРАЦІЯ "АГРО-СОЮЗ" до Публічного акціонерного товариства "ОТП Банк" про визнання поруки за договором №SR 11-184/300 від 05.07.2011 та всіма додатковими договорами до нього припиненою підлягають залишенню без задоволення.

Статтею 4-3 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Частина 1 статті 33 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до статті 43 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ст. 104 Господарського процесуального кодексу України, підставами для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є:

1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи;

4) порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду приходить до висновку, що доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків господарського суду першої інстанції, викладених в оскаржуваному рішенні, господарський суд першої інстанції під час вирішення спору вірно встановив фактичні обставини справи, належним чином дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, а тому, рішення підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

У зв'язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 49 Господарського процессуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Корпорація "Агро-Союз" на рішення Господарського суду міста Києва від 07.08.2015 по справі № 910/14754/15 - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 07.08.2015 по справі № 910/14754/15 - залишити без змін.

3. Матеріали справи № 910/14754/15 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова апеляційного господарського суду набирає законної сили з дня її прийняття. Постанову апеляційного господарського суду може бути оскаржено до Вищого господарського суду України у порядку та строки, передбачені Господарським процесуальним кодексом України.

Головуючий суддя С.Р. Станік

Судді Ю.Л. Власов

Є.Ю. Шаптала