РІШЕННЯ

"06" жовтня 2015 р.Справа № 921/438/15-г/7

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Стадник М.С.

Розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ОДЄТЕКС", вул. Бригадна, 131, м. Одеса, Одеська область, 65010, адреса для листування: вул. Краснолибідська, 1, м. Одеса, Одеська область, 65006

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Т-ПС", вул. Промислова, 30, м. Тернопіль, Тернопільська область, 46002

про стягнення 62 430,76 грн.

Суть справи:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ОДЄТЕКС" звернулось із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Т-ПС" про стягнення штрафних санкцій за укладеним між ТОВ"ОДЄТЕКС" та ТОВ "Т-ПС" договором поставки №1 від 03.02.2014р. в сумі 62 430,76грн., з яких: 20 827,83грн. - пеня; 4 147,36грн. - 10% річних; 37 455,57грн. - інфляційні втрати.

Ухвалою суду від 19.07.2015р. зупинено провадження у справі №921/438/15-г/7 до розгляду Львівським апеляційним господарським судом апеляційної скарги на рішення господарського суду Тернопільської області від 08.04.2015р. у справі №921/115/15-г/14 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ОДЄТЕКС" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Т-ПС" яким стягнуто 235793,95грн. за договором поставки №1 від 03.02.2014р.,із них:184608,грн. - борг,8348,88грн.-річних за користування коштами,21739,62грн.- втрат від інфляції,20861,62грн.-пені.

Ухвалою суду від 30.09.2015р. поновлено провадження у справі,у зв'язку з усуненням обставин які стали підставою для зупинення провадження у справі,а саме постановами Львівського апеляційного господарського суду від 07.07.2015р. та 13.07.2015р. у справі №921/115/15-г/14, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Т-ПС" залишено без задоволення, а рішення господарського суду Тернопільської області від 08.04.2015р. залишено без змін.

Сторони повідомлені про час та місце розгляду справи відповідно до ст. 64 ГПК України.

Позивач подав витребувані судом матеріали та заяву від 31.08.2015р. про збільшення розміру позовних вимог на 78085.77грн., та просить суд стягнути загальну суму 140516,53грн., з яких: 61067,31грн. пеня; 10874,17грн. 10% річних; 68575,05грн. інфляційні втрати. До заяви додані докази сплати судового збору та докази направлення такої на адресу відповідача.

Суд приймає заяву позивача про збільшення позовних вимог до розгляду, як подану відповідно до вимог ст.22 ГПК України, а тому справа розглядається з урахуванням вказаної заяви.

Відповідач вимог ухвал суду від 29.04.2015р., 26.05.2015р. та 30.09.2015р. не виконав, хоча про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення ухвал суду.

Справа розглядається за наявними в ній матеріалами відповідно до ст.75 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, встановлено:

- між Товариством з обмеженою відповідальністю "ОДЄТЕКС" в особі директора ОСОБА_1, який діє на підставі Статуту (далі Постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Т-ПС"в особі директора ОСОБА_2, який діє на підставі Статуту (далі Покупець) укладено 03.02.2014р. договір поставки № 1, за умовами якого сторони взяли на себе зобовязання:

- на підставі погоджених заявок Постачальник здійснює поставку покупцеві спандбонд на умовах EXW (без доставки) за адресою: м. Одеса, вул. Краснослобідська, 1, шляхом вивозу товару транспортом покупця або перевізника останнього,при цьому Постачальник вважається таким, що виконав свої зобовязання в момент надання на місці поставки завантаженого на транспорт покупця (його перевізника) товару. Асортимент товару,кількість може погоджуватися сторонами у специфікації ,або безпосередньо у видатковій накладній або товарно транспортній накладній (п.п.1.1,2.4,4.1.1,4.2,4.3 договору);

- доказом поставки товару є примірник видаткової або товарно-транспортної накладної, скріпленої підписами та печатками постачальника та покупця, а в разі перевезення товару перевізником, то в тому числі підписом та печаткою останнього. За результатами приймання-передачі партій товару сторони підписують накладну (п. п.4.1.3, 5.5 договору);

- Покупець зобовязаний сплатити передплату загальної вартості всієї партії товару до моменту її поставки. При цьому, розрахунки здійснюються у національній валюті України у безготівковій формі. Моментом виконання покупцем його грошових зобовязань за цим договором є момент зарахування коштів у розмірі вартості відповідної партії товару на рахунок постачальника ( п.п. 6.6 - 6.8.1договору);

- у випадку несвоєчасної оплати вартості партії товару, покупець зобовязаний сплатити постачальникові пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від простроченої суми за кожний день прострочення ( п.7.5 договору);

- за погодженням сторін , строк позовної давності щодо вимог про стягнення пені та коштів згідно з п. 7.5.2 договору встановлюється терміном у два роки. Обмеження, визначені ч. 6 ст. 232 ГК України не застосовуються;

- Постачальник має право вимагати від Покупця, у разі прострочення виконання останнім своїх грошових зобовязань, сплати інфляційних втрат та 10% річних за користування чужими грошовими коштами за період прострочення ( п.7.5.2 договору);

- договір вступає в законну силу з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2014р. (п.11.1 договору).

Матеріалами справи встановлено:

- позивач виконав умови договору щодо поставки товару по договору поставки №1 від 03.02.2014р. ,поставивши товар на суму 206004,00грн., що підтверджується: видатковою накладною № Cн-0000085 від 24 вересня 2014 р. на суму 53244,00 грн. , видатковою накладною №Сн-0000102 від 30 вересня 2014 р. на суму 74616,00 грн., видатковою накладною №Сн-000028 від 7 жовтня 2014 р. на суму 78144,00 грн.,товарно транспортними накладними,рахунками фактурами,податковими накладними.

Відповідачем проведена часткова оплата в сумі 21396,00грн.,у звязку з чим за ним рахується несплачена сума боргу 184608,00грн.

Факт поставки товару,та невиконання зобовязань щодо його своєчасної оплати підтверджено рішенням господарського суду Тернопільської області від 08.04.2015р. у справі №921/115/15-г/14, яке залишено без змін постановами Львівського апеляційного господарського суду від 07.07.2015р. та 13.07.2015р., за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ОДЄТЕКС" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Т-ПС" яким стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Т-ПС" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ОДЄТЕКС" 184608грн. боргу; 8348,88 грн. - річних за користування коштами; 21739,62грн. - втрат від інфляційних процесів; 20861,62грн. - пені; 11700грн. витрат за послуги адвоката та 4 698,43грн. в повернення сплаченого судового збору. Рішення набрало законної сили 07.07.2015р. ,на виконання якого видано 27.07.2015р. наказ.

Згідно ст. 35 ГПК обставини, встановлені рішенням суду у господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Матеріалами справи підтверджено,та не заперечено відповідачем,що станом на момент подачі позову (27.04.2015р.) рішення суду від 08.04.2015р. у справі №921/115/15-г/14 не виконано.

Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Відповідно до ст.ст. 546, 549 ЦК України, 230 ГК України, виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою (штрафом, пенею), іншими видами забезпечення встановленими договором або законом.

Згідно ст.ст.258 ,259ЦК України та п.6 ст.231, п.6 ст.232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязання в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, та припиняється через шість місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконано та стягуються такі санкції протягом строку позовної давності в один рік. Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін ,при цьому договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. За погодженням сторін , строк позовної давності щодо вимог про стягнення пені та коштів згідно з п. 7.5.2 договору встановлено терміном у два роки.

Матеріалами справи підтверджено невиконання відповідачем розрахунків за отриманий товар у встановлений договором строк, а тому позовні вимоги в частині стягнення 20827,83грн. пені, нараховані згідно п. 7.5 умов договору за період з 29.01.15р. по 20.04.2015р., підлягають до задоволення частково в сумі 3641,58грн. за період з 09.04.2015р. по 20.04.2015р.,оскільки період до 08.04.2015р. був предметом дослідження у справі №921/115/15-г/14,і позивач не скористався правом передбаченим ст.22 ГПК України щодо збільшення позовних вимог до прийняття рішення у справі.

В частині стягнення 17186,25грн. пені відмовляється.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, повинен на вимогу кредитора сплатити борг з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачені ст. 625 ЦК України, втрати пов'язані з інфляційними процесами в державі, за своєю правовою природою є компенсацією за понесені збитки, спричинені знеціненням грошових коштів, а три проценти річних - платою за користування коштами, що не були своєчасно оплачені боржником.

Між тим, слід зазначити, що чинне законодавство не пов'язує припинення зобов'язання з постановленням судового рішення про стягнення боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох процентів річних від простроченої суми чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судових актів про стягнення заборгованості, у тому числі стосовно яких є ухвала про відстрочку або розстрочку виконання, не припиняє грошових зобов'язань боржника та не виключає його відповідальності за порушення строків розрахунків.

Відповідно до п.п. 7.1п.7 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань", якщо судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних аж до повного виконання грошового зобов'язання,при цьому такі нарахування інфляційних та трьох процентів річних на цю заборгованість можуть здійснюватися на загальних підставах відповідно до частини другої статті 625 ЦК України .

Як встановлено умовами договору (п.7.5.2договору) сторони передбачили інший розмір процентів, а саме 10% річних.

Заявлені до стягнення позивачем 4147,36грн. річних за період з 29.01.2015р. по 20.04.2015р. підлягають до задоволення в частині 606,93грн.,за період з 09.04.2015р.- по 20.04.2015р. з тих самих підстав що і пені. В частині стягнення 3540,43грн. річних в позові відмовляється

Заявлені до стягнення позивачем 37455,57грн. інфляційних втрат за період з 29.01.2015р. по 20.04.2015р. підлягають до задоволення в частині 25845,12грн.,за період з 09.04.2015р.- по 20.04.2015р. з вищезазначених підстав. В частині стягнення 11610,45грн. інфляційних в позові відмовляється .

Одночано, позивач просить стягнути з відповідача витрати на послуги адвоката в сумі 5 000 грн.

За змістом частини третьої статті 48 та частини п'ятої статті 49 ГПК, покладення на сторони у справі як судових витрат можливе тільки тих сум, які були сплачені стороною за отримання послуг саме адвоката (у розумінні пункту 1 статті 1 та частини першої статті 6 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"), а не будь-якої особи, яка надавала правову допомогу стороні у справі.

Водночас, відшкодування цих витрат здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові та за наявності документального їх підтвердження. Аналогічну правову позицію викладено у Рішенні Конституційного Суду України від 11.07.2013 N 6-рп/2013 у справі N 1-4/2013 та постанові Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 р. №7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України".

В якості документального підтвердження вартості наданих адвокатом послуг, позивачем надано рахунок №2 від 16.04.2015р. за надання правової допомоги згідно Договору №14-ПД від 18.03.2013р. та дод.угоди №7 від 16.04.2015р. на суму 5000грн. та докази його оплати платіжним дорученням № 79 від 30.04.2015р.

В той же час, суд враховує, що розмір відшкодування сплачених коштів, пов'язаних з наданням адвокатських послуг не повинен бути неспіврозмірним із ціною позову, тобто явно завищеним. Таким чином, з урахуванням обставин справи та приймаючи до уваги розумну необхідність судових витрат щодо її правового супроводу, суд задовольняє заявлену вимогу позивача та відшкодувує останньому за рахунок відповідача 2000 грн.

У відповідності до вимог ст. ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору відшкодовуються позивачу за рахунок відповідача пропорційно до задоволених вимог.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 32-34, 43, 44, 49, 82,84 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Т-ПС" вул. Промислова, 30, м. Тернопіль, 46002 (ідент. код 36509185) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ОДЄТЕКС" вул. Бригадна, 131, м. Одеса, 65010 (ідент. код 33387508) 3641(три тисячі шістсот сорок одна)грн.58 коп. пені; 25845(двадцять пять тисяч вісімсот сорок пять) грн. 12коп. інфляційних втрат;606(шістсот шість) грн. 93коп. 10% річних; 880(вісімсот вісімдесят) грн.61коп. судового збору. та 2000 (дві тисячі)грн.00коп. витрати за послуги адвоката

3. В стягненні 17186,25грн. пені, 3540,43грн. річних, 11610,45грн. інфляційних втрат відмовити.

На рішення господарського суду, яке не набрало законної сили, сторони мають право подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня підписання рішення через місцевий господарський суд.

Повне рішення складено 13.10.2015р.

Суддя М.С. Стадник