ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

"19" жовтня 2015 р. Справа № 911/3669/15

за позовом Виконавчого комітету Бориспільської міської ради Київської області

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Марія"

про стягнення 1 165 548,00 грн.,

Суддя Щоткін О.В.

за участю представників сторін:

позивач ОСОБА_1 - предст. за довіреністю

відповідач ОСОБА_2 - предст. за довіреністю

СУТЬ СПОРУ:

До господарського суду Київської області надійшла позовна заява Виконавчого комітету Бориспільської міської ради Київської області (позивач, виконком) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Марія" (відповідач, замовник) про стягнення 1 165 548,00 грн., які складаються 621 045, грн. збитків у вигляді неодержаного прибутку (упущеної вигоди), 65 060,00 грн. 3% річних, 113 030,00 грн. пені, 366 413, 00 грн. інфляційних втрат.

В обґрунтування заявлених позовних вимог, позивач посилається на те, що відповідач в порушення укладеного 07.12.2011 року Договору №104/11 "Про пайову участь замовника у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Бориспіль" не надав до виконкому проектну документацію, а також позитивний висновок комплексної державної експертизи; загальний кошторисний розрахунок вартості реконструкції для здійснення розрахунку розміру пайової участі.

За словами позивача, у зв'язку з тим, що відповідачем не виконано зобов'язань зі сплати пайового внеску, що прямо встановлено Законом, як наслідок, бюджету міста заподіяно збитків у вигляді неодержаних доходів. Тоді як, у разі належного виконання замовником будівництва своїх обовязків, до місцевого бюджету реально надійшли б кошти пайової участі в порядку та розмірах передбачених чинним законодавством.

Відтак, неправомірні дії ТОВ «Марія» призводять до недоотримання коштів місцевим бюджетом на суму 1 165 548, 00 грн., а саме: збитки у вигляді неодержаного прибутку (упущеної вигоди) у розмірі 621 045,00 грн., 3% річних від простроченої суми - 65 060,00 грн., пені - 113 030, 00 грн., інфляційні нарахування - 366 413,00 грн.

Ухвалою господарського суду Київської області від 25.08.2015 у справі №911/3669/15 було порушено провадження та призначено до розгляду на 14.09.2015 року.

Представник позивача повністю підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити з підстав викладених в позовній заяві.

В свою чергу, у відзиві на позов відповідач зазначив, що подана позовна заява не містить обґрунтувань для застосування такої міри відповідальності як збитки, оскільки відсутні всі елементи складу цивільного правопорушення, встановлені ст. 22 ЦК України.

Також, за словами відповідача, позивач зобов'язаний був самостійно визначити розмір пайової участі до 10.12.2011р. Що стосується фінансових санкцій, нарахованих в порядку ст. 625 ЦК України, то вказані нарахування можуть мати місце лише у разі договірних грошових зобов'язань. З приводу пені, то позивач нараховує її у відповідності до умов договору, в той час коли предметом розгляду даного позову є стягнення збитків.

Враховуючи вищевикладене, відповідач просить суд відмовити у його задоволенні в повному обсязі, з підстав викладених у відзиві.

В судовому засіданні 14.09.2015р. оголошувалась перерва до 19.10.2015р., про що сторони були повідомлені особисто в бланку оголошення перерви.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення прийнято господарським судом у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

Відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, 19.10.2015 у судовому засіданні була оголошена вступна та резолютивна частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, оцінивши їх в сукупності та заслухавши пояснення присутніх в судовому засіданні представника позивача та відповідача, суд,

встановив:

Рішенням Бориспільської міської ради від 20 грудня 2011 року №1562-19-VI «Про внесення змін та доповнень до рішення міської ради від 03.03.2009 №5493-48-V «Про затвердження Порядку пайової участі замовника у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Борисполя» затверджено викладений у новій редакції Порядок пайової участі замовника у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Борисполя (Порядок), а також ОСОБА_2 розрахунку пайової участі замовників у розвитку і створенні інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Борисполя при зміні функціонального призначення обєктів, загальна кошторисна вартість яких не визначена згідно з державними будівельними нормами, стандартами і правилами.

Так, згідно п.1.2. Порядку, пайова участь замовників у розвитку і створенні інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Борисполя є внеском, який замовник перераховує до Цільового фонду соціально-економічного та культурного розвитку міста-до 31.12.2011 року та до бюджету розвитку - з 01.01.2012 року.

Залучення замовників до пайової участі здійснюється шляхом укладення договорів між замовником та виконавчим комітетом Бориспільської міської ради з метою участі замовників у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста.

Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» встановлені строки, упродовж яких мають укладатися договори про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту - не пізніше ніж 15 робочих днів з дня реєстрації звернення замовника будівництва щодо його укладення, але до прийняття обєкта будівництва в експлуатацію.

Пунктом 4.4 Порядку визначено, що договір укладається після звернення замовника та передує оформленню дозвільних документів на будівництво (реконструкцію).

Так, Виконавчий комітет Бориспільської міської ради Київської області та ТОВ «Марія» (замовник) 07.12.2011 року уклали Договір №104/11 «Про пайову участь замовника у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Бориспіль» (Договір) при здійсненні реконструкції їдальні під торгівельно-офісний центр по вул. Київський Шлях, 10 загальною площею - 3557,4 кв.м., на земельній ділянці загальною площею 0,1445 га (0,0992 га є власністю ТОВ «Марія», 0,0453 га в оренді).

При цьому п.п. 2.2.2, 2.2.3 Договору передбачалось, що замовник зобовязаний в десятиденний термін з дня затвердження проектної документації на обєкт надати до Виконкому проектну документацію, а також надати позитивний висновок комплексної державної експертизи; загальний кошторисний розрахунок вартості реконструкції погоджений управлінням капітального будівництва відповідно до діючих цін на момент обрахунку погоджену управлінням капітального будівництва для здійснення розрахунку розміру пайової участі.

Відповідно до п.3.2 Договору сторони дійшли згоди, що розмір пайового внеску визначається та оформлюється Додатковою угодою до основного договору. Для цього замовнику необхідно звернутись до виконкому та надати позитивний висновок комплексної державної експертизи, загальний кошторис вартості реконструкції погоджений управлінням капітального будівництва виконавчого комітету міської ради.

Кошти пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту сплачуються в повному обсязі до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію єдиним платежем або частинами за графіком, що визначається договором (ч. 9 ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»).

Відповідно до п.п.4.1, 4.2 Договору виконання взятих замовником зобовязань за розділом 3 цього Договору полягає у перерахуванні замовником до місцевого бюджету коштів повної суми коштів (пайового внеску) для забезпечення створення і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста. Граничний термін сплати пайового внеску не повинен перевищувати одного місяця після прийняття обєкта містобудування в експлуатацію.

Пунктом 5 ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», п. 11 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 № 461, передбачено, що датою прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкту є дата реєстрації декларації про готовність об'єкта до експлуатації.

Натомість, відповідачем, умови Договору, зокрема п.п. 2.2.2, 2.2.3, п.3.2 виконано не було, що унеможливило виконання позивачем розрахунку розміру пайової участі у порядку, визначеному Договором, тоді як, у відповідності до ч.9 ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» невідємною частиною договору є розрахунок величини пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту.

Як стверджує позивач, у звязку з тим, що з вини відповідача розмір пайового внеску Договором визначено не було, оскільки ТОВ «Марія» не подано необхідних документів для здійснення відповідного розрахунку величини пайової участі, такий Договір не може вважатись укладеним у розумінні ст. 638 Цивільного кодексу України та Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Беручи до уваги викладене вище, на думку позивача, бездіяльність відповідача, яка полягає у не поданні до Виконкому необхідного пакету документів для здійснення розрахунку розміру пайової участі, насамперед кошторисного розрахунку вартості реконструкції погодженого управлінням капітального будівництва міської ради, призвела до неможливості стягнення з замовника - ТОВ «Марія» коштів пайової участі у встановленому законодавством порядку, оскільки відповідно до Закону та Порядку підставою для перерахування пайової участі є договір, який може бути укладено тільки до прийняття обєкта в експлуатацію. Таким чином, за словами Виконавчого комітету Бориспільської міської ради, він поніс збитки у вигляді не отриманих доходів (упущеної вигоди).

Як зазначалось вище, у відзиві на позов відповідач зазначив, що подана позовна заява не містить обґрунтувань для застосування такої міри відповідальності як збитки, оскільки відсутні всі елементи складу цивільного правопорушення, встановлені ст. 22 ЦК України. Також, за словами відповідача, позивач зобов'язаний був самостійно визначити розмір пайової участі до 10.12.2011р.

Оцінивши подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог виходячи з наступного.

Статтею 224 ГК України встановлено, що учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 22 ЦК України, збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Статтею 623 ЦК України визначено, що розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором. При визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання.

Загальні підстави цивільно-правової відповідальності за завдану майнову шкоду передбачені ст. 1166 ЦК України, згідно якої для настання відповідальності необхідна наявність складу правопорушення, а саме: наявність шкоди; протиправна поведінка заподіювача шкоди; причинний звязок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вина.

Перераховані підстави визнаються загальними, оскільки їх наявність необхідна для всіх випадків відшкодування шкоди, якщо інше не передбачено законом.

Отже, предметом доказування згаданої позовної вимоги є факти неправомірних дій (бездіяльності) відповідача, виникнення шкоди та причинний зв'язок між неправомірними діями (бездіяльністю) відповідача і заподіяння ним шкоди.

Важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв'язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками потерпілої сторони. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які завдані особі, - наслідком такої протиправної поведінки (аналогічна правова позиція викладена в постанові Вищого господарського суду України по справі №49/95 від 13.03.2012р.).

Як вбачається з матеріалів даної справи, 03.12.2007 р. Інспекцією архітектурно-будівельного контролю у Київській області було видано ТОВ «Марія» дозвіл №124/04-03/07 на виконання будівельних робіт з реконструкції салону «Меблі» в торгово-офісний центр в м. Бориспіль по вул. Київський шлях, 10.

07 грудня 2011 року на підставі заяви ТОВ «Марія» (вих. № 51/12-11 від 01.12.2011р.) між ТОВ «Марія» та Виконавчим комітетом Бориспільської міської ради було укладено договір №104/11 про пайову участь замовника у створені і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Борисполя.

Пунктом 3.2. вказаного Договору передбачено, що сторони дійшли згоди, що розмір пайового внеску визначається та оформлюється додатковою угодою до основного Договору. Для цього замовнику необхідно звернутись до виконкому та надати позитивний висновок комплексної державної експертизи, загальний кошторис вартості реконструкції погоджений управлінням капітального будівництва Виконавчого комітету міської ради.

03 серпня 2012 року Інспекцією архітектурно-будівельного контролю у Київській області було зареєстровано відповідачу ОСОБА_3 про готовність обєкта до експлуатації - реконструкція салону «Меблі» під торгово-офісний центр в м. Бориспіль по вул. Київський шлях, 10.

Після цього ТОВ «Марія», відповідно до п.3.2. Договору про пайову участь, одразу звернулось до Виконкому з загальним кошторисним розрахунком вартості реконструкції для визначення розміру пайового внеску та укладення Додаткової угоди до основного Договору про пайову участь, що підтверджується наявною у матеріалах справи копією листа № 51/12-11 від 01.12.2011.

13 серпня 2012 року листом №216 Управлінням капітального будівництва Бориспільської міської ради було відмовлено ТОВ «Марія» у погодженні вказаного кошторису та визначені розміру пайового внеску.

Не зважаючи на це та бажаючи виконати свої зобовязання по сплаті пайового внеску, визначені ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та Договором про пайову участь, ТОВ «Марія» було замовлено проведення незалежного оцінювання вартості нерухомого майна - будівлі торгово-офісного центру в м. Бориспіль по вул. Київський шлях, 10 для вирахування розміру пайового внеску.

27 серпня 2012 року субєктом оціночної діяльності ПП «Авто-експрес» (сертифікат ФДМУ №12807/11 від 26.12.2011р.) було складено висновок про вартість нерухомого майна, відповідно до якого вартість будівлі торгово-офісного центру в м. Бориспіль по вул. Київський шлях, 10 станом на 23 серпня 2012 року складає 3 274 230,00 грн.

Враховуючи вказаний висновок, відповідач 11 вересня 2012 року вдруге звернувся до позивача з пропозицією укласти Додаткову угоду до основного Договору про пайову участь, в якій просив визначити ТОВ «Марія» розмір пайового внеску, про що свідчить заява № 38/09-12 від 11.09.2012р. До вказаної заяви додано: ОСОБА_3 про готовність обєкта до експлуатації, копія кошторису Корегування робочого проекту, Звіт про незалежну оцінку майна. Вказана заява отримана позивачем 11.09.2012р. за № 12-31-3832 (відповідно до вхідного штампу).

19 вересня 2012 року позивач своїм листом №12-31-427 відмовився від погодження розміру пайового внеску відповідачу, зазначивши, що для розрахунку розміру пайової участі замовником надається зведений кошторисний розрахунок вартості будівництва, корегований відповідно до діючих цін поточного року та погоджений управлінням капітального будівництва.

Після цього, ТОВ «Марія» ще двічі 18.10.2012року та 28.12.2012 року зверталось до Виконкому міської ради з пропозиціями погодити розмір пайового внеску, де зазначав, що відповідно до наданої ОСОБА_3 про готовність обєкта до експлуатації, обєкт належить до ІІІ категорії складності. А у відповідності до ч. 3 ст. 31 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності», не підлягають обовязковій експертизі проекти будівництва обєктів І-ІІІ категорії складності. Однак позивач так і не погодив відповідачу розмір пайового внеску посилаючись на відсутність локальних кошторисів, хоча надання вказаних документів не передбачено умовами Договору про пайову участь.

Згідно ч. 5 ст. 40 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності»,у разі якщо загальна кошторисна вартість будівництва об'єкта не визначена згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами, вона визначається на основі встановлених органом місцевого самоврядування нормативів для одиниці створеної потужності.

Розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту визначається протягом десяти робочих днів з дня реєстрації органом місцевого самоврядування звернення замовника про укладення договору про пайову участь та доданих до нього документів, що підтверджують вартість будівництва об'єкта, з техніко-економічними показниками (ч.8 ст. 40 вищезазначеного Закону).

Таким чином, позивач мав можливість визначити розмір пайового внеску або на підставі наданого відповідачем загального кошторисного розрахунку вартості реконструкції, або на підставі встановлених органом місцевого самоврядування нормативів для одиниці створеної потужності.

Вказані обставини свідчать, що понесені позивачем збитки у вигляді не отриманого прибутку через не сплату відповідачем пайової участі у створені і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Борисполя, стались не з вини відповідача.

Статтею 623 ЦК України визначено, що розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором. Крім того, в оглядовому листі Вищого господарського суду України №01-06/20/2014 від 14.01.2014р. «Про деякі питання практики застосування господарськими судами законодавства у справах, в яких заявлено вимоги про відшкодування збитків» зазначено, що у вирішенні спорів про відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди суди повинні дослідити, чи могли такі збитки бути реально понесені кредитором та чи вживав кредитор заходів щодо їх відшкодування.

Враховуючи викладене, господарський суд дійшов до висновку про відсутність всіх елементів складу цивільного правопорушення як необхідної умови для притягнення відповідача до цивільно-правової відповідальності у вигляді відшкодування збитків, оскільки позивачем не доведено та не надано суду доказів, що збитки є упущеною вигодою, яку поніс позивач, внаслідок протиправної поведінки відповідача та доведеної його вини. Як наслідок, відсутній і причинно-наслідковий зв'язок між протиправною поведінкою та збитками.

Також позивач, з посиланням на ст. 625 ЦК України просить суд стягнути з відповідача 65 060,00 грн. 3% річних та 366 413,00 грн. інфляційних втрат.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При цьому, суд зазначає, що предметом розгляду даної справи є стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди, а не зобовязання боржника - ТОВ «Марія» виконати свої грошові зобовязання перед кредитором, а тому норми ст. 625 ЦК України в даному разі не можуть бути застосовані.

Обов'язок боржника сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних не виникає у випадках повернення коштів особі, яка відмовилася від прийняття зобов'язання за договором (стаття 612 ЦК України), повернення сум авансу та завдатку, повернення коштів у разі припинення зобов'язання (в тому числі шляхом розірвання договору) за згодою сторін або визнання його недійсним, відшкодування збитків та шкоди, повернення безпідставно отриманих коштів (стаття 1212 ЦК України), оскільки відповідні дії вчиняються сторонами не на виконання взятих на себе грошових зобов'язань, а з інших підстав (п.5.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013р. «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань»).

З наведених вище підстав, позовні вимоги в частині стягнення штрафних санкцій за несвоєчасне виконання грошового зобовязання у вигляді інфляційних нарахувань в розмірі 366 413,00 грн. і процентів річних від простроченої суми в розмірі 65060,00 грн. задоволенню не підлягають.

Посилаючись на п. 5.1 договору, позивач також просить суд стягнути на його користь 113030 грн. пені.

Так, у відповідності до п. 5.1 Договору про пайову участь передбачено, що у разі невиконання або прострочення строків сплати пайового внеску замовник (відповідач) сплачує пеню у розмірі 0,1 відсотка від нарахованої суми коштів за кожну добу прострочення.

При цьому, позивач неодноразово наголошує на тому факті, що договір пайової участі є неукладеним, оскільки в порядку ст. 638 ЦК України між сторонами не досягнуто всіх істотних умов договору, що є взаємно виключними обставинами і свідчать про необґрунтованість таких вимог. Крім того, як зазначалось вище вина відповідача з приводу невнесення суми коштів пайової участі недоведена.

Таким чином, оскільки пеня нарахована фактично на визначену позивачем суму збитків, а не на підставі договірних зобовязань, вказана вимога також задоволенню не підлягає.

За наведених обставин, доводи позивача викладені в позовній заяві господарський суд вважає непереконливими, оскільки наявні в матеріалах справи докази та встановлені на їх підставі обставини не підтверджують позовні вимоги.

З урахуванням вищезазначених обставин, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір при відмові в задоволенні позову покладається на позивача.

Враховуючи вищезазначене, керуючись статтею 124 Конституції України, статтями 32-34, 44, 49, 82-84 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

вирішив:

Відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

Дата підписання повного тексту рішення:04.11.2015р.

Суддя О.В. Щоткін