номер провадження справи 33/135/15
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.10.2015 Справа № 908/5126/15

за позовом Концерну Міські теплові мережі (юридична адреса: 69091,м. Запоріжжя, бул. Гвардійський, 137; фактична адреса: 69065, м. Запоріжжя, вул. Щаслива, 2-А)

до Міського комунального підприємства Основаніє (69095, м. Запоріжжя, вул. Українська, 29-А)

про стягнення суми

Суддя Мірошниченко М.В.

Секретар судового засідання Хилько Ю.І.

За участю представників сторін:

від позивача : ОСОБА_1 довіреність № 30/20-19 від 05.01.2015 р.;

від відповідача: ОСОБА_2 довіреність № 311 від 02.01.2015 р.;

ВСТАНОВИВ:

Концерн Міські теплові мережі, м. Запоріжжя звернувся в господарський суд Запорізької області із позовною заявою про стягнення з Міського комунального підприємства Основаніє, м. Запоріжжя заборгованості за договором купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді № 102280 від 01.11.2012 р. в розмірі 14706,10 грн.

В якості підстави позову, позивачем зазначено, що на виконання умов укладеного між сторонами договору № 102280 від 01.11.2012 р. купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді, в період з жовтня 2012 р. по квітень 2013 р. та з жовтня 2013 р. по березень 2014 р., позивач відпустив відповідачу теплову енергію. ОСОБА_3 приймання-передачі теплової енергії за спірний період, відповідачем було спожито теплової енергії на загальну суму 14706,10 грн. В порушення договірних зобовязань відповідач за отриману теплову енергію своєчасно не розрахувався, внаслідок чого у нього утворився борг в розмірі 14706,10 грн. . Посилаючись на приписи статей 11, 15, 16, 258, 509, 526, 530, 625, 629 ЦК України, ст.ст. 1, 2, 193, 232, 276 ГК України, Закон України «Про теплопостачання», «Правила користування тепловою енергією» та умови договору № 102280 від 01.11.2012р., позивач просить позов задовольнити.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 23.09.2015 р. порушено провадження у справі № 908/5126/15, розгляд якої призначено на 27.10.2015 р.

Відповідач письмово повідомив суд, що проти задоволення позовних вимог в сумі 14706,10, він не заперечує.

За клопотанням представників сторін розгляд справи здійснювався без застосування технічних засобів фіксації судового процесу.

В судовому засіданні 27.10.2015 р. прийнято і проголошено вступну та резолютивну частини судового рішення.

Розглянувши та дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд знаходить підстави для задоволення позову.

Матеріали справи свідчать, що 01.11.2012 р. між позивачем (Теплопостачальною організацією) та відповідачем (Споживачем) було укладено договір № 102280 купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді (надалі Договір на квартири у сімнадцятиповерховому житловому будинку по вул. Рельєфна, 8.

Відповідно до розділу 1 Договору Теплопостачальна організація зобовязалась відпустити Споживачу теплову енергію в гарячій воді, а Споживач зобовязався прийняти та оплатити її вартість за діючими тарифами (цінами) в терміни та порядку, встановленими умовами цього Договору та додатками до Договору, що є невідємними частинами.

Пунктом 5.1 Договору передбачено, що облік споживання теплової енергії на потреби опалення та гарячого водопостачання проводиться за приладами комерційного обліку або розрахунковим способом.

Відповідно до п. 6.2 Договору розрахунковим періодом є календарний місяць.

ОСОБА_3 із п. 6.3 Договору підставою для розрахунків Споживача з Теплопостачальною організацією є рахунок та акт приймання-передачі.

Споживач зобовязаний до 20 числа місяця, наступного за розрахунковим, перерахувати на розрахунковий рахунок Теплопостачальної організації суму заборгованості за спожиту теплову енергію (п. 6.4 Договору).

Відповідно до п. 6.7 Договору Споживач з 10 по 12 число місяця, наступного за розрахунковим, повинен отримати від Теплопостачальної організації документи за розрахунковий період: рахунок-фактуру, акт приймання-передачі теплової енергії, податкову накладну.

Пунктом 6.7.1 Договору передбачено, що отриманий акт приймання передачі теплової енергії Споживач повинен підписати, належним чином оформити і повернути акт прийому-передачі позивачу на протязі пяти днів з дати отримання.

ОСОБА_3 із п. 6.7.2 Договору у разі неотримання ОСОБА_3 приймання-передачі, або обґрунтованих заперечень у його підписанні, у термін, встановлений п . 6.7.1 Договору, акт підписується Теплопостачальною організацією з позначенням про відмову у підписанні його Споживачем та оформлений таким чином акт вважається погодженим і є підставою для проведення остаточних розрахунків за зазначений в ньому розрахунковий період.

В разі наявності заперечень щодо даних, зазначених в акті, Споживач зобовязаний надати Теплопостачальній організації нормативно обґрунтовані письмові заперечення до ОСОБА_3 з додаванням відповідних документів та погодити з Теплопостачальною організацією всі розбіжності в термін передбачений п. 6.7.1 Договору строк.

Як встановлено судом, подача теплової енергії в період з жовтня 2012 р. по квітень 2013 р., з жовтня 2013 р. по березень 2014 р., підтверджуються актами приймання - передачі теплової енергії: за жовтень 2012 р . (на суму 696,83 грн.), за листопад 2012 р. (на суму 1963,58 грн.), за грудень 2012 р. (на суму 2686,28 грн.), за січень 2013 р. (на суму 2784,34 грн.), за лютий 2013 р. (на суму 2593,63 грн.), за березень 2013 р. (на суму 2851,78грн.), за квітень 2013 р. (на суму 884,77 грн.), за жовтень 2013 р. (на суму 721,03 грн.), за листопад 2013 р. (на суму 626,89 грн.), за грудень 2013 р. (на суму 1144,81 грн.), за січень 2014 р. (на суму 881,81 грн.), за лютий 2014 р. (на суму 1311,24 грн.), за березень 2014 р. (на суму 4440,89 грн.). При цьому, вказані акти приймання-передачі теплової енергії підписані з боку Споживача (відповідача) без зауважень та заперечень.

На оплату поставленої теплової енергії відповідачу були направлені позивачем відповідні рахунки.

Однак, відповідач, оплату отриманої теплової енергії не здійснив.

25.03.2015 р. позивачем на адресу відповідача була направлена Претензія (вих. № 1020/09 від 25.03.2015 р.) з вимогою сплатити існуючу заборгованість.

Претензія позивача була визнана відповідачем у повному обсязі.

Позовна вимога про стягнення з МКП Основаніє заборгованості за договором купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді № 102280 від 01.11.2012 р. в розмірі 14706,10 грн., стала предметом судового розгляду у даній справі.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

ОСОБА_3 з ч.ч. 2, 3 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини... Цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Аналогічні положення містить ст. 174 Господарського кодексу України.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

ОСОБА_3 зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічні приписи містить ст. 193 Господарського кодексу України.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Як підтверджено матеріалами справи, правовідносини між позивачем та відповідачем у спірний період були врегульовані укладеним між ними Договором № 102280 від 01.11.2012 р., за умовами якого позивач зобовязався постачати відповідачу теплову енергію в гарячій воді, а відповідач приймати та сплачувати її вартість.

ОСОБА_3 з приписами п. 7 ст. 193 Господарського кодексу України та ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

При цьому, пунктом 2 ст. 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

ОСОБА_3 долучених до матеріалів справи копій актів приймання-передачі теплової енергії за період жовтень 2012 р. - квітень 2013 р., жовтень 2013 р. - березень 2014 р. позивач поставив відповідачу теплову енергію в гарячій воді на загальну суму 14706,10грн., у звязку з чим відповідачу до сплати було виставлено відповідні рахунки.

Враховуючи, що акти приймання-передачі теплової енергії за спірний період підписані з боку Споживача без зауважень та заперечень, ОСОБА_3 приймання-передачі теплової енергії за період жовтень 2012 р. - квітень 2013 р., жовтень 2013 р. - березень 2014 р., в силу умов Договору, вважаються погодженими і є підставою для проведення остаточних розрахунків за отриману протягом вказаного в них періоду теплову енергію.

Статтею 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За умовами пунктів 6.3 та 6.4 Договору підставою для розрахунків Споживача з Теплопостачальною організацією є рахунок та акт приймання-передачі. Споживач зобовязаний до 20 числа місяця, наступного за розрахунковим, перерахувати на розрахунковий рахунок Теплопостачальної організації суму заборгованості за спожиту теплову енергію.

Проте, відповідач свої зобовязання щодо оплати отриманої теплової енергії, всупереч умов Договору та вимог закону, належним чином не виконав.

Внаслідок неналежного виконання договірних зобовязань, у відповідача виник борг за Договором в сумі 14706,10 грн. Доказів його погашення відповідачем до суду надано не було.

Суд відзначає, що відповідач факт наявності перед позивачем заборгованості в сумі 14706,10 грн. не заперечує.

Крім того, факт наявності заборгованості у розмірі 14706,10 грн. також підтверджується наданим суду ОСОБА_3 звірки взаємних розрахунків за Договором за період з жовтня 2012 р. по березень 2014 р., згідно якого, станом на 03.10.2015 р. за відповідачем рахується заборгованість в сумі 14706,10 грн. ОСОБА_3 звірки підписано уповноваженими представниками сторін та засвідчений печатками обох підприємств.

Таким чином, враховуючи неналежне виконання відповідачем своїх договірних зобовязань щодо оплати отриманої теплової енергії, та вищезазначені приписи норм чинного законодавства України, суд констатує правомірність заявленої позивачем вимоги про стягнення з відповідача суми 14706,10 грн. основного боргу, а тому задовольняє її у повному обсязі.

ОСОБА_3 до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати у справі (судовий збір в сумі 1218, 00 грн.) покладаються на відповідача, шляхом стягнення цієї суми на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Міського комунального підприємства Основаніє (69095, м. Запоріжжя, вул. Українська, 29-А, ) на користь Концерну Міські теплові мережі (юридична адреса: 69091, м. Запоріжжя, бул. Гвардійській, 137; фактична адреса: 69065, м. Запоріжжя, вул. Щаслива, 2-А, , п/р зі спеціальним режимом використання № 2813 у Філії Запорізьке обласне управління ПАТ «Державний ощадний банк України», МФО 313957) суму 14706 (чотирнадцять тисяч сімсот шість) грн. 10 коп. основного боргу.

Стягнути з Міського комунального підприємства Основаніє (69095, м. Запоріжжя, вул. Українська, 29-А, ) на користь Концерну Міські теплові мережі (юридична адреса: 69091, м. Запоріжжя, бул. Гвардійській, 137; фактична адреса: 69065, м. Запоріжжя, вул. Щаслива, 2-А, , п/рахунок № 1951 у Філії Запорізьке обласне управління ПАТ «Державний ощадний банк України», МФО 313957) суму 1218 (одна тисяча двісті вісімнадцять) грн. 00 коп. судового збору.

Видати накази.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення оформлено у повному обсязі та підписано згідно із вимогами ст. 84 ГПК України 29.10.2015р.

Суддя М.В. Мірошниченко