РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" жовтня 2015 р. Справа № 21/5007/1322/12

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючої судді Олексюк Г.Є.

суддів Юрчук М.І.

суддів Саврій В.А.

при секретарі судового засідання Лукащик Г.В.

розглянувши апеляційну скаргу заступника прокурора Житомирської області в інтересах держави в особі 1/ Міністерства аграрної політики та продовольства України, 2/ Державної спеціалізованої бюджетної установи Аграрний фонд на ухвалу господарського суду Житомирської області від 16.04.15 р. про роз"яснення рішення суду від 20 грудня 2012р.

у справі № 21/5007/1322/12 (суддя Гансецький В.П. )

позивач ОСОБА_1 акціонерне товариство "Закритий недиверсифікований корпоративний інвестиційний фонд "Ефективні інвестиції" від імені якого діє ТОВ "Компанія з управління активами "Система плюс"

відповідач ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Ольга"

за участю Відділу державної виконавчої служби Броварського міськрайонного управління юстиції

про стягнення 124381738,75 грн.

за участю представників сторін:

прокурора - Грицак Ю.М.

позивача - не з'явився

відповідача - не з'явився

ДВС - не з"явився

Міністерства аграрної політики та продовольства України - не з"явився

Державної спеціалізованої бюджетної установи Аграрний фонд - ОСОБА_3, ОСОБА_4

Судом розяснено представникам сторін права та обовязки, передбачені ст.ст.20, 22 ГПК України.

Клопотання про технічну фіксацію судового процесу не поступало, заяв про відвід суддів не надходило.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Житомирської області від 16 квітня 2015 року у справі № 21/5007/1322/12 ( суддя Гансецький В.П.) заяву старшого державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Броварського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_5 від 09.04.15р. про розяснення рішення задоволено частково.

Роз'яснено рішення господарського суду Житомирської області від 20.12.12р. у справі № 21/5007/1322/12 наступним чином: передача предмета застави, а саме білого цукру-піску ДСТУ 4623-2006 у кількості 45360 тон, що знаходився на момент укладення договору застави товарів в обороті № 0705/01/S-1 від 05.07.11 за адресами: склад ТОВ "Гранд і М", Донецька область, м. Єнакієво, вул.Краснодарська 10-в; склад ТОВ "НафтаУкраїна", Харківська область, п.Комсомольський, Балаклійське шоссе 50; склад ТОВ "Універсал-Агро НК", м.Миколаїв, вул.Пригородна 15; склад Київська регіональна спілка споживчої кооперації, Київська область, м.Баришівка, вул.Торфяна 8; склад ВАТ "Володимирцукор", м.Володимир-Волинський, вул.Луцька 230; склад ВАТ "Горохівський цукровий завод", Волинська область, Горохівський район, смт.Мар'янівка, вул.Незалежності 13 у власність позивача ПАТ "КБ "АКТИВ-БАНК", у разі переміщення заставного майна, здійснюється не залежно від місця знаходження/зберігання предмета застави, а саме білого цукру - піску ДСТУ 4623-2006 у кількості 45360 тон, та не залежно від зберігача, який здійснює зберігання зазначеного предмета застави на момент фактичного виконання рішення господарського суду Житомирської області від 20.12.12р. у справі №21/5007/1322/12 у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Решту вимог заяви залишено без задоволення.

Частково задовольняючи заяву про розяснення рішення з огляду на положення ч. 1-4 ст.89 ГПК України, п. 10 Постанови пленуму Вищого господарського суду України № 9 від 17.10.12р. "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" , ст.34 Закону України "Про виконавче провадження", ст. 41 Закону України "Про заставу", ст.184 ч.2 ЦК України, місцевий господарський суд дійшов до висновку, що місце зберігання білого цукру-піску ДСТУ 4623-2006 в кількості 45360 тон не є його ідентифікуючою ознакою, отже передача стягувачу предмета застави на виконання рішення має відбуватися не залежно від місця знаходження (зберігання) майна та не залежно від зберігача на момент фактичного виконання.

Крім того, суд першої інстанції відмовив в розясненні рішення в частині предмета застави з огляду на те, що в тексті рішення (в описовій частині) предмет застави названий як "білий цукор пісок, виготовлений з сирцю тростини ДСТУ 4623-2006" та зазначив з цього приводу, що суд викладає рішення в резолютивній частині, яка в подальшому відображається в наказі і підлягає виконанню . При цьому , в резолютивній частині рішення від 20.12.12р. та в наказі господарського суду чітко викладено, що предметом застави є "білий цукор-пісок ДСТУ 4623-2006".

Не погодившись із винесеною ухвалою, заступник прокурора Житомирської області в інтересах держави в особі 1/Міністерства аграрної політики та продовольства України, 2/ Державної спеціалізованої бюджетної установи Аграрний фонд звернувся із апеляційною скаргою, якою вважає її незаконною, такою, що постановлена з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Вважає, що судом не дотримано вимог ст.43 ГПК України та порушено загальновизнані процесуальні принципи здійснення правосуддя, якими є законність, всебічне, повне і об'єктивне дослідження обставин справи. Крім того, ухвалу від 16.04.2015р. господарським судом постановлено усупереч вимог ст.34 Закону України "Про виконавче провадження", ст.43, 89 ГПК України, п.18 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 № 6 "Про судове рішення".

Зазначає, що у даному випадку резолютивна частина рішення, про роз'яснення якої фактично заявлено органом ДВС, повністю відповідає обставинам справи, заявленим позивачем вимогам та положенням законодавства, викладена зрозуміло та не потребує додаткового роз'яснення судом, а доповнення рішення іншими доводами суперечить вимогам статті 89 ГПК України.

Вважає, що заявником не надано до суду жодних доказів на підтвердження обставин, викладених у заяві про роз'яснення судового рішення.

Вказує, що ухвалою господарського суду Житомирської області від 10.04.2015р. зобов'язано відділ Державної виконавчої служби Броварського міськрайонного управління юстиції уточнити, що саме у рішенні є незрозумілим та таким, що підлягає роз'ясненню, а також надати довідку або письмові пояснення про стан виконання судового рішення. Однак, заявник не виконав зазначених вимог, про що також зазначено в ухвалі від 16.04.2015р., та суд, у порушення вимог ст.43 ГПК України, розглянув заяву за наявними у справі матеріалами, хоча із самої заяви про роз'яснення рішення вбачається, що товар перевезено до орендованих Державною спеціалізованою бюджетною установою Аграрний фонд складських приміщень, а тому виклад судового рішення у новій редакції призведе до порушення прав та інтересів Аграрного фонду.

Аналогічна правова позиція щодо роз'яснення судових рішень викладена у постанові Вищого господарського суду України від 13.07.2015р. у справі № 5023/10593/11.

Зазначає, що оскільки оскаржуваною ухвалою суд фактично вирішив питання про права та обов'язки ПАТ "Аграрний фонд", ухвала вплине також і на інтереси Мінагрополітики, прокурор подав апеляційну скаргу з метою захисту інтересів держави в особі указаних товариства та міністерства.

Просить ухвалу господарського суду Житомирської області від 16.04.2015р. у справі №21/5007/1322/12 скасувати. Винести нову ухвалу, якою у відмовити відділу державної виконавчої служби Броварського міськрайонного управління юстиції у роз'ясненні рішення господарського суду Житомирської області від 20.12.2012р. у справі № 21/5007/1322/12.

Крім того, від заступника прокурора Житомирської області надійшли пояснення, в яких з посиланням на ст.23 Закону України "Про прокуратуру", рішення Конституційного Суду України від 08.04.1999р. №3-рп/99, Постанову Кабінету Міністрів України від 22.04.2013р №364 зазначає, що прокурором подано апеляційну скаргу з метою захисту інтересів держави в особі указаних товариства та міністерства, оскільки оскаржуваною ухвалою суд фактично вирішив питання про права та обов'язки ПАТ "Аграрний фонд", а тому ухвала вплине також і на інтереси Мінагрополітики.

Зауважує, що органами прокуратури у даній справі також здійснюється представництво державних інтересів в особі Державної спеціалізованої бюджетної установи Аграрний фонд, якому і належить цукор-пісок, що є складовою державного інтервенційного фонду. Об'єкти державного інтервенційного фонду мають суттєвий вплив на розвиток аграрного сектору економіки України, оскільки при здійсненні товарних інтервенцій держава впливає на вартісні показники сільськогосподарської продукції внутрішнього ринку, що у свою чергу підтримує товаровиробників та має суттєве значення при ціноутворенні продукції для кінцевого споживача.

Від Міністерства аграрної політики та продовольства України надійшли пояснення ,в яких вважають апеляційну скаргу заступника прокурора Житомирської області такою, що ґрунтується на законних підставах та підлягає задоволенню в повному обсязі. Просять задовольнити апеляційну скаргу заступника прокурора Житомирської області, скасувати ухвалу господарського суду Житомирської області від 16.04.15р. та постановити нову, якою відмовити відділу державної виконавчої служби Броварського міськрайонного управління юстиції у задоволенні заяви про роз»яснення рішення.

Крім того, від Державної спеціалізованої бюджетної установи Аграрний фонд України надійшли письмові пояснення, в яких зазначає наступне.

16 квітня 2015 р. господарський суд Житомирської області прийняв оскаржувану ухвалу, якою роз'яснив рішення господарського суду Житомирської області від 20 грудня 2012р.

17 квітня 2015 року господарський суд Житомирської області ухвалив замінити сторону стягувача ПАТ Комерційний банк Актив банк на правонаступника ПАТ Закритий недиверсифікований корпоративний інвестиційний фонд Ефективні інвестиції в інтересах якого діє: ТОВ Компанія з управління активами Систем плюс.

08 червня 2015 року старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Броварського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_5 винесена відповідна постанова про заміну сторони виконавчого провадження.

09 червня 2015 року головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Броварського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_6 винесена постанова про доручення проведення перевірки відділу державної виконавчої служби Черкаського районного управляння юстиції. З даної постанови вбачається, що необхідно здійснити заходи по опису та арешту майна, за адресою: Черкаська обл., Черкаський район, с. Червона Слобода, вул. Берегова Промислова,20.

10 червня 2015 року на підставі вищезазначеної постанови державним виконавцем ВДВС Черкаського районного управляння юстиції ОСОБА_7,здійснений опис та арешт цукру-піску за адресою: Черкаська обл., Черкаський район, с. Червона Слобода, вул. Берегова Промислова,20 в загальній кількості 29 880 тон та переданий на зберігання ТОВ Компанія з управління активами Система Плюс .

Зауважує, що за адресою: Черкаська обл., Черкаський район, с. Червона Слобода, вул. Берегова Промислова, 20, знаходиться цукор-пісок у кількості 29 880 тон, який належить ДСБУ Аграрний фонд на праві власності.

Державному виконавцю ВДВС Броварського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_6 було відомо, що у приміщенні за адресою: Черкаська обл., Черкаський район, с. Червона Слобода, вул. Берегова Промислова,20 знаходився цукор саме Аграрного фонду, а не боржника , що зазначено в постанові від 09.06.2015р. ВП №39690381.

Вказує, що 19.08.2015р. матеріали перевірки Головного управління по боротьбі з корупцією та організованою злочинністю СБ України за фактом зловживання службовим становищем посадовими особами відділу державної виконавчої служби Броварського міськрайонного управління юстиції спрямовані до СУ ГУМВС України в Київській області для прийняття рішення в порядку ст.214 КПК України.

Відзначає, що 02.07.2015р. невстановлені особи заволоділи цукром-піском, що належить державі в особі Аграрного фонду. За даним фактом відомості внесені до ЄРДР за №0000766 від 03.07.2015р. за ч.3 ст.190 КК України. Представник Аграрного фонду визнаний потерпілим, відібранні показання та долучені документи, підтверджуючі право власності на цукор-пісок. Досудове розслідування проводиться СВ Черкаського РВ УМВС України в Черкаській області.

Вважає, що державні виконавці неоднозначно розуміють роз'яснення рішення господарського суду Житомирської області від 20.12.2012р. в частині: у разі переміщення заставного майна, здійснюється незалежно від місця знаходження/зберігання предмета застави, а саме білого цукру - піску ДСТУ 4623-2006 у кількості 45360 тон, та не залежно від зберігача, який здійснює зберігання зазначеного предмета застави на момент фактичного виконання рішення господарського суду Житомирської області від 20.12.2012р. у справі № 21/5007/1322/12 у порядку встановленому Законом України Про виконавче провадження.

Зазначає, що при виконанні рішення Господарського суду Житомирської області у справі № 21/5007/1322/12 державними виконавцями порушенні державні інтересі, а саме здійснено опис та арешт цукру-піску у розмірі 29880 тон, що є складовою державного інтервенційного фонду. Об'єкти державного інтервенційного фонду мають суттєвий вплив на розвиток аграрного сектору економіки України, оскільки при здійсненні товарних інтервенцій держава впливає на вартісні показники сільськогосподарської продукції внутрішнього ринку, що у свою чергу підтримує товаровиробників та має суттєве значення при ціноутворенні продукції для кінцевого споживача.

Просить змінити резолютивну частину рішення господарського суду Житомирської області від 16.04.2015р. у справі № 215007/1322/12, передбачивши, що передачі підлягає саме предмет застави, а саме цукор-пісок ДСТУ 4623-2006 у кількості 45360 тон, що належить ТОВ ОЛЬГА на праві власності, та у разі переміщення заставного майна, здійснюється незалежно від місця знаходження/зберігання предмета застави, а саме білого цукру - піску ДСТУ 4623-2006 у кількості 45360 тон, та незалежно від зберігача, який здійснює зберігання зазначеного предмета застави на момент фактичного виконання рішення господарського суду Житомирської області від 20.12.2012р. у справі № 21/5007/1322/12 у порядку встановленому Законом України Про виконавче провадження.

Відзивів на апеляційну скаргу від ПАТ Закритий недиверсифікований корпоративний інвестиційний фонд Ефективні інвестиції в інтересах якого діє: ТОВ Компанія з управління активами Систем плюс та від ТОВ Ольга не надійшло, що відповідно до ч.2 ст.96 ГПК України не є перешкодою для розгляду апеляційної скарги по суті.

В судовому засіданні прокурор апеляційну скаргу підтримав в повному обсязі з підстав, викладених у ній. Просив ухвалу господарського суду Житомирської області від 16.04.2015р. у справі №21/5007/1322/12 скасувати. Винести нову ухвалу, якою відмовити відділу державної виконавчої служби Броварського міськрайонного управління юстиції у роз'ясненні рішення господарського суду Житомирської області від 20.12.2012р. у справі №21/5007/1322/12.

Представники Державної спеціалізованої бюджетної установи Аграрний фонд України підтримали вимоги апеляційної скарги в повному обсязі з підстав, викладених у письмових поясненнях та просили змінити резолютивну частину рішення господарського суду Житомирської області від 16.04.2015р. у справі № 215007/1322/12 передбачивши, що передачі підлягає саме предмет застави, а саме цукор-пісок ДСТУ 4623-2006 у кількості 45360 тон, що належить ТОВ ОЛЬГА на праві власності, та у разі переміщення заставного майна, здійснюється незалежно від місця знаходження/зберігання предмета застави, а саме білого цукру - піску ДСТУ 4623-2006 у кількості 45360 тон, та незалежно від зберігача, який здійснює зберігання зазначеного предмета застави на момент фактичного виконання рішення господарського суду Житомирської області від 20.12.2012р. у справі № 21/5007/1322/12 у порядку, встановленому Законом України Про виконавче провадження.

Представники Державної спеціалізованої бюджетної установи Аграрний фонд України просили залучити до матеріалів справи оптичний диск з матеріалами виконавчого провадження.

Даний диск до матеріалів справи долучається , але відповідно до ст. 36 ГПК України не є письмовими доказами,які мають бути подані в оригіналі або належним чином засвідченій копії.

.

Крім того, вимоги пункту 2 Ухвали Рівненського апеляційного господарського суду від 06.10.2015 року Відділом державної виконавчої служби Броварського міськрайонного управління юстиції про обов"язкову явку їх представника виконані не були. ( а.с 151-153, т.3)

Представники ПАТ Закритий недиверсифікований корпоративний інвестиційний фонд Ефективні інвестиції в інтересах якого діє: ТОВ Компанія з управління активами Систем плюс та ТОВ ОСОБА_5 в судове засідання не з»явились ,про час та місце апеляційного перегляду справи повідомлялись заздалегідь та належним чином ,про що свідчать повідомлення про вручення поштових відправлень .

Разом з тим, від ТОВ « Ольга « поштове відправлення повернулось з відміткою « по закінченню терміну зберігання « (т.3, а.с.111,159,170 ) .

Пунктом 3.9. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" встановлено, що розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання. Пункт 3.9.1. вказаної Постанови передбачає, що особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Таким чином ,ТзОВ «Ольга» вважається такою, що належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи судом.

Враховуючи, що сторони належним чином повідомлені про час та місце апеляційного перегляду справи , у зв"язку з обмеженістю строків розгляду, а саме згідно ч.2 статті 102 Господарського процесуального кодексу України, апеляційна скарга на ухвалу місцевого господарського суду розглядається протягом п"ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про прийняття апеляційної скарги до провадження, судова колегія розглядає апеляційну скаргу по суті.

Так, відповідно до статті 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі. У процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу.

Заслухавши пояснення прокурора та представників Державної спеціалізованої бюджетної установи Аграрний фонд України, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту з'ясування та доведеність всіх обставин, що мають значення для справи, дослідивши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права при винесенні оскарженої ухвали, судова колегія вважає, що апеляційна скарга заступника прокурора Житомирської області не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 05.07.11р. між ОСОБА_1 акціонерним товариством "Комерційний банк "Актив-Банк" та ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Ольга" укладено Кредитний договір № 0705/01(т. 1, а.с. 11-12).

Відповідно до п. 1.1. Кредитного договору, банк надає позичальнику кредит в сумі 14300000,00 (чотирнадцять мільйонів триста тисяч) доларів США (надалі - Кредит) на поповнення обігових коштів зі сплатою 14% річних та строком погашення - не пізніше 27 липня 2011 року.

У подальшому, до Кредитного договору неодноразово вносились зміни та доповнення, якими остаточний строк погашення Кредиту було встановлено не пізніше 01.11.12р. та збільшено відсоткову ставку за користування кредитом до 14,5% річних (т. 1, а.с. 14-32, 91).

На виконання кредитного договору позивач перерахував на рахунок відповідача кошти в сумі 14300000,00 доларів США, однак позичальник у визначений Кредитним Договором строк, а саме - не пізніше 01.11.12р., кредит не повернув.

Виконання зобов'язань позичальника за Кредитним договором забезпечувалось договором застави товарів в обороті №0705/01/S-1 від 05.07.11р. (т. 1 а.с. 33-34), укладеним між банком та позичальником ( надалі - Договір застави).

Згідно п. 1 Договору застави, позичальник для забезпечення виконання у повному обсязі своїх зобов'язань перед банком за Кредитним договором з усіма наступними змінами до нього у вигляді своєчасного повернення Кредиту та сплати відсотків за користування кредитом, передає в заставу банку належні йому на праві власності товари в обороті, а саме білий цукор-пісок ДСТУ 4623-2006 в кількості 45 360,00 тон.

У зв'язку із невиконанням зобов'язань за кредитним договором ОСОБА_1 акціонерне товариство "Комерційний банк "Актив-Банк" звернулось із позовом до суду про стягнення 124381738,75 грн. з ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Ольга".

Рішенням господарського суду Житомирської області від 20.12.12р. позовні вимоги ПАТ "Комерційний банк "Актив - Банк" задоволено. В рахунок погашення заборгованості ТОВ "Ольга" перед ПАТ "Комерційний банк "Актив-Банк" за кредитним договором № 0705/01 від 05.07.11р. в сумі 15561333,51 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ 7,9930 грн./долар США станом на 12.11.12р. складає 124381738,75 грн. (сума заборгованості за кредитом - 14300000,00 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ станом на 12.11.12р. складає 114299900,00грн.; - сума заборгованості за нарахованими процентами - 1261333,51 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ станом на 12.11.12р. складає 10081838,75грн.), звернуто стягнення на предмет застави за договором застави товарів в обороті № 0705/01/S-1 від 05 липня 2011 року, шляхом передачі предмету застави, а саме: білого цукру-піску ДСТУ4623-2006 у кількості 45360 тон, що знаходився на момент укладення договору застави товарів в обороті № 0705/01/S-1 від 05.07.11 за адресами: склад ТОВ "Гранд і М", Донецька область, м. Єнакієво, вул. Краснодарська 10в; склад ТОВ "Нафта Україна", Харківська обл., п. Комсомольський, Балаклійське шоссе, 50; склад ТОВ "Універсал-Агро НК", м. Миколаїв, вул. Пригородна, 15; склад Київська регіональна спілка споживчої кооперації, Київська обл., м. Баришівка, вул. Торфяна, 8; склад ВАТ "Володимирцукор", м. Володимир-Волинський, вул. Луцька, 230; склад ВАТ "Горохівський цукровий завод", Волинська обл., Горохівський район, смт. Мар'янівка, вул. Незалежності, 13, у власність ПАТ "Комерційний банк "Актив-Банк". Також стягнуто з ТОВ "Ольга" на користь ПАТ "Комерційний банк "Актив-Банк" 64380,00грн. судового збору.

Постановами Рівненського апеляційного господарського суду від 27 листопада 2013 року та Вищого господарського суду України від 24 лютого 2014 року вищевказане рішення залишене без змін.

На виконання вказаного рішення суду 10.01.13р. видані судові накази №21/5007/1322/12.

09.04.15р. на адресу господарського суду Житомирської області надійшла заява Відділу державної виконавчої служби Броварського міськрайонного управління юстиції про роз'яснення як рішення господарського суду Житомирської області від 20.12.12р. у справі № 21/5007/1322/12, так і його резолютивної частини, викладеної у судовому наказі від 10.01.13 р. № 21/5007/1322/12.

В обґрунтування поданої заяви державним виконавцем відділу Державної виконавчої служби Броварського міськрайонного управління юстиції вказано, що рішення господарського суду Житомирської області від 20.12.12р. у справі №21/5007/1322/12 та його резолютивна частина, викладена у судовому наказі від №21/5007/1322/12, є не зрозумілими в тому, чи підлягає за рішенням господарського суду у цій справі, зверненню у власність позивача належний відповідачу білий цукор-пісок ДСТУ4623-2006 у кількості 45360 тон, який було обтяжено на підставі договору застави товарів в обороті № 0705/01/8-1 від 05.07.11р., та який станом на момент виконання зазначеного судового рішення був фактично переміщений із вказаних у судовому рішенні складських приміщень до орендованих Державною спеціалізованою бюджетною установою Аграрний фонд (01001, м. Київ, вул. Б. Грінченка, 1, ідентифікаційний код 33642855) складських приміщень: ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Еверіз веб Солюшнс" за адресою: Волинська область, м.Луцьк, вул.Карбишева 1 та ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "ВКФ "Амос" за адресою: 74000, Київська область, м.Бровари, вул.Підприємницька 22, без відома позивача, де і зберігається на даний час.

Крім того, зазначено, що при ознайомленні з текстом рішення суду від 20.12.12р. у справі № 21/5007/1322/12 встановлено, що в описовій частині судового рішення на першій та другій його сторінці, господарським судом зазначені родові ознаки предмету застави за договором застави товарів в обороті № 0705/01/8-1 від 05.07.2011р. та вказано: "звернути стягнення на предмет застави за договором застави товарів в обороті № 0705/01/8-1 від 05 липня 2011 року, шляхом передачі предмету застави, а саме: білого цукру-піску, виготовленого з сирцю -тростини - ДСТУ 4623-2006 у кількості 45360 тон" замість "звернути стягнення на предмет застави за договором застави товарів в обороті № 0705/01/8-1 від 05.07.2011, шляхом передачі предмету застави, а саме: білого цукру-піску ДСТУ4623-2006 у кількості 45360 тон", оскільки ДСТУ 4623-2006 не визначає сировину, з якої був виготовлений цукор-пісок, а ідентифікаційною ознакою предмету застави, відповідно до п. 1.1 Договору застави товарів в обороті № 0705/01/8-1 від 05.07.2011, є тільки відповідність білого цукру-піску технічним умовам (ДСТУ).

Як вже зазначалось вище, дана заява оскаржуваною ухвалою була задоволена частково.

Аналізуючи встановлені обставини справи, Рівненський апеляційний господарський суд вважає за необхідне застосувати наступні положення чинного законодавства.

Роз'яснення і виправлення рішень та ухвал унормовано статтею 89 Господарського процесуального кодексу України. За приписами цієї статті суддя за заявою сторони чи державного виконавця роз'яснює рішення, ухвалу, не змінюючи при цьому їх змісту, а також за заявою сторони або за своєю ініціативою виправляє допущені в рішенні, ухвалі описки чи арифметичні помилки, не зачіпаючи суті рішення. Подання заяви про роз'яснення рішення суду допускається, якщо воно ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред'явлене до примусового виконання. У розумінні наведеної норми роз'яснення рішення, ухвали - це засіб виправлення недоліків судового акта, який полягає в усунені неясності судового акта. Тобто йдеться про викладення судового рішення у більш ясній та зрозумілій формі.

Роз'яснення судового рішення, так само як і внесення до нього виправлення, можливе без зміни його змісту в межах вирішеної судом правової норми. При вирішенні питання про межі, в яких суд вправі діяти, надаючи роз'яснення судового рішення, враховуються приписи статей 84,86,89 Господарського процесуального кодексу України.

Крім того, у постанові Пленуму від 23.03.2012 р. № 6 "Про судове рішення" Вищий господарський суд України зазначив, що здійснюючи роз'яснення судового рішення, суд викладає більш повно і зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін до рішення по суті і не торкаючись тих питань, які не були предметом судового розгляду. Якщо фактично порушується питання про зміну рішення, або про внесення до нього нових даних, або про роз'яснення мотивів прийняття рішення, господарський суд відмовляє в роз'ясненні рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 34 Закону України "Про виконавче провадження" (надалі-Закон) ( в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин), у разі якщо викладена у виконавчому документі резолютивна частина рішення є незрозумілою, державний виконавець або сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про роз'яснення відповідного рішення.

Суд або орган (посадова особа), який видав виконавчий документ, зобов'язаний розглянути заяву державного виконавця у десятиденний строк з дня її надходження і у разі необхідності дати відповідне роз'яснення рішення чи змісту документа, не змінюючи їх редакції ( ч.3 ст. 34 Закону).

Положення даного Закону кореспондуються з нормами п.3.10.1. Інструкції "Про проведення виконавчих дій "( надалі - Інструкція), яка затверджена наказом Міністерства юстиції України від 15.12.1999 р. № 74/5 ( в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин), згідно з якою у разі, якщо резолютивна частина рішення, викладена у виконавчому документі, є незрозумілою, державний виконавець самостійно чи за поданням сторін виконавчого провадження має право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про роз'яснення відповідного рішення чи змісту документа.

Суд, який видав виконавчий документ, зобов'язаний розглянути таку заяву у 10-денний строк з дня її надходження і при необхідності дати відповідне роз'яснення рішення чи змісту документа, не змінюючи їх змісту. Про роз'яснення рішення чи змісту документа або відмову в цьому суд постановляє ухвалу.

Як зазначалось вище, місцевим господарським судом було частково задоволено заяву старшого державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Броварського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_5 від 09.04.15р. про розяснення рішення господарського суду Житомирської області від 20.12.12р. у даній справі. Щодо роз"яснення рішення в частині предмета застави відмовлено, оскільки в резолютивній частині рішення від 20.12.12 р. та в наказі господарського суду викладено, що предметом застави є "білий цукор- пісок ДСТУ 4623-2006" ( а.с.202, зворот т.2).

З огляду на зазначені положення чинного законодавства, колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

У оскаржуваній ухвалі було зазначено, про передачу предмета застави, а саме білого цукру-піску ДСТУ 4623-2006 у кількості 45360 тон, що знаходився на момент укладення договору застави товарів в обороті № 0705/01/S-1 від 05.07.11р. за адресами: склад ТОВ "Гранд і М", Донецька область, м. Єнакієво, вул.Краснодарська 10-в; склад ТОВ "НафтаУкраїна", Харківська область, п.Комсомольський, Балаклійське шоссе 50; склад ТОВ "Універсал-Агро НК", м.Миколаїв, вул. Пригородна 15; склад Київська регіональна спілка споживчої кооперації, Київська область, м.Баришівка, вул.Торфяна 8; склад ВАТ "Володимирцукор", м.Володимир-Волинський, вул.Луцька 230; склад ВАТ "Горохівський цукровий завод", Волинська область, Горохівський район, смт.Мар'янівка, вул.Незалежності 13.

Судова колегія звертає увагу, що в рішенні суду від 20.12.12р. зазначено саме про цукор-пісок ДСТУ 4623-2006 у кількості 45360 тон, який "знаходився" на вищевказаних складах на момент укладення договору застави товарів в обороті № 0705/01/S-1 від 05.07.11р.

Крім того, відповідно до п.2 Договору застави, предмет застави належить Заставодавцю на праві власності, та знаходиться на балансі Заставодавця відповідно до Виписки з балансу № 1-07/2 від 01.07.2011 року ( а.с.33 т.1).

Разом з тим, судова колегія вважає за необхідне зауважити, що в заяві про роз"яснення судового рішення від 20.12.2012 року Державний виконавець вказав, що не зрозуміло чи підлягає за вказаним рішенням зверненню у власність позивача належний відповідачу білий цукор - пісок ДСТУ 4623-2006 у кількості 45360 тон, який було обтяжено на підставі Договору застави товарів та який на момент виконання означеного рішення був перемішений із складських приміщень вказаних у судовому рішенні до орендованих Державною спеціалізованою бюджетною установою Аграрний фонд складський приміщень : ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Еверіз веб Солюшнс" за адресою : Волинська область м. Луцьк, вул. Карбишева , 1 та ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "ВКФ "Амос" за адресою: 74000, Київська область, м. Бровари, вул. Підприємницька, 22.

Відповідно до ст. 41 Закону України "Про заставу" ( в редакції, що діяла на момент укладання договору), Договір застави товарів у обороті або в переробці повинен індивідуалізувати предмет застави шляхом зазначення знаходження товарів у володінні заставодавця чи їх розташування в певному цеху, складі, іншому приміщенні або іншим способом, достатнім для ідентифікації сукупності рухомих речей як предмета застави.

Враховуючи зазначену норму Закону, судова колегія зауважує, що місцезнаходження предмету заставу є обов"язковою умовою договорів відповідного виду.

Крім того, згідно з ч.2 ст. 184 ЦК України, річ є визначеною родовими ознаками, якщо вона має ознаки, властиві усім речам того ж роду, та вимірюється числом, вагою, мірою.

Таким чином, судова колегія зазначає, що ідентифікуючою ознакою для предмету застави в даному випадку є назва ( за ДСТУ) та кількість, а саме "білий цукор - пісок ДСТУ 4623-2006 в кількості 45360 тон", а не місце зберігання.

Враховуючи дані обставини та норми чинного законодавства, суд першої інстанції правомірно вказав , що передача стягувачу предмету застави у зв"язку з виконанням рішення має бути незалежно від місця знаходження (зберігання) майна та не залежно від зберігача на момент фактичного виконання.

При цьому , суд першої інстанції правомірно відмовив державному виконавцю у роз»ясенні рішення в частині предмета застави,оскільки і в резолютивній частині рішення,і в наказі господарського суду Житомирської області чітко викладено, що предметом застави є « білий цукор-пісок ДСТУ 4623-2006».

Щодо заперечень Аграрного фонду проти роз»яснення даного рішення з посиланням на те, що державним виконавцем вилучався і може бути вилучений цукор ,який належить Державній спеціалізованій бюджетній установі Аграрний фонд, і є скадовою державного інтервенційного фонду, судова колегія зауважує, що в своїх письмових поясненнях від 28.09.2015 року № 40-07/931 ( а.с. 61-66,т.3) Аграрний фонд просить змінити резолютивну частину рішення господарського суду Житомирської області від 16.04.2015 року у справі № 215007/1322/12, тим самим не заперечує роз"яснити вказане рішення, разом передбачивши, що передачі підлягає саме предмет застави- цукор - пісок ДСТУ 4623-2006 у кількості 45360 тон, що належить ТОВ "Ольга" на праві власності, та у разі переміщення заставного майна , здійснюється незалежно від місця знаходження / зберігання предмета застави, а саме білого цукру - піску ДСТУ 4623-2006 у кількості 45360 тон, та незалежно від зберігача зазначеного предмета застави на момент фактичного виконання рішення господарського суду Житомирської області від 20.12.2012р. у справі № 21/5007/1322/12 у порядку встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

З даного приводу апеляційний господарський суд вказує, що згідно з п.1.1 Інструкції "Про проведення виконавчих дій " , звернення стягнення на майно боржника полягає в його виявленні (шляхом надіслання запитів до органів державної податкової інспекції, банків, дорожньої автомобільної інспекції, бюро технічної інвентаризації, нотаріату тощо), описі, арешті, вилученні та примусовій реалізації.

В свою чергу, ст.55 Закону України "Про виконавче провадження " визначає, що Державний виконавець має право звернути стягнення на майно боржника , що перебуває в інших осіб , а також на майно та кошти , що належать боржнику від інших осіб.

Зазначені особи зобов"язані подати на запит державного виконавця у визначений ним строк відомості про належне боржнику майно, що перебуває в них, та майно чи кошти, які вони мають передати боржнику.

Аналізуючи наведені норми законодавства ,колегія суддів вважає, що звернення стягнення на майно боржника ( у даному випадку цукор-пісок) ,який знаходится у інших осіб можливо лише після запиту державного виконавця про наявність такого майна і надання відповіді у встановлений ним строк .

Крім того, представники Аграрного фонду в суді апеляційної інстанції пояснювали, що у них є докази того, що цукор - пісок, що знаходиться на складах, орендованих Аграрним фондом на території України, належить виключно останньому на праві власності.

Як вбачається з пункту 5 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2013 р. № 9, особа , яка вважає, що майно , на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутись до суду з позовом про визнання права власності на майно і про зняття з нього арешту.

Судова колегія вважає за необхідне вказати, відповідно до Конституції України держава забезпечує захист прав усіх суб'єктів права власності і господарювання; усі суб'єкти права власності рівні перед законом; права і свободи людини і громадянина захищаються судом; судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій її території; обов'язковість рішень суду є однією з основних засад судочинства (ч. 4 ст. 13, ч. 1 ст. 55, ч. 5 ст. 124, п.9 ч. 3 ст. 129 Конституції України).

Згідно із ч. 2 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України.

Виконання судового рішення є невід'ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п. 2 мотивувальної частини рішення Конституційного суду України від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п. 3 мотивувальної частини рішення Конституційного суду України від 25 квітня 2012 року N 11-рп/2012).

Крім того, у пункті 3 Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_8 щодо офіційного тлумачення положень пункту 20 частини першої статті 106, частини першої статті 111-13 ГПК України у взаємозв'язку з положеннями пунктів 2, 8 частини третьої статті 129 Конституції України від 25 квітня 2012 року N 11-рп/2012 1944 зазначається, що Зміни способу та порядку виконання рішення є однією з процесуальних гарантій захисту та відновлення захищених судом прав та інтересів фізичних і юридичних осіб. Зі змісту та призначення інституту зміни способу та порядку виконання рішення, ухвали, постанови вбачається, що він є ефективним процесуальним засобом, який спрямований на гарантування виконання судового рішення.

Разом з тим, за практикою Європейського суду з прав людини право на виконання судового рішення є складовою права на доступ до суду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід'ємна частина судового розгляду (Рішення у справі "Шмалько проти України" від 20 липня 2004року).

Згідно зі ст. 115 ГПК України рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом.

Примусове виконання рішення господарського суду проводиться на підставі виданого ним наказу, який є виконавчим документом (ч. 1 ст. 116 ГПК України).

Системний аналіз чинного законодавства дає підстави констатувати, що рішення господарського суду Житомирської області від 20.12.12р. у справі №21/5007/1322/12, яке постановами Рівненського апеляційного господарського суду від 27 листопада 2013 року та Вищого господарського суду України від 24 лютого 2014 року залишене без змін є обов"язковим для виконання на території України.

За таких обставин, колегія суддів констатує, що Державний виконавець звернувся із заявою про роз"яснення вищезазначеного рішення , тим самим діяв виключно в інтересах держави, а саме з метою виконання вимог ст. 115 ГПК України та з огляду на положення Конституції України та у відповідності до практики Європейського суду з прав людини.

В силу ст.ст. 33, 38, 43, 47 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності, коли кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а суд, оцінивши подані по справі докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, повинен прийняти рішення за результатами обговорення усіх цих обставин.

Апеляційний господарський суд вважає, що судом першої інстанції в порядку статті 43 Господарського процесуального кодексу України всебічно, повно і об'єктивно досліджено матеріали справи та вірно застосовані норми процесуального і матеріального права, у зв'язку з чим відсутні правові підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування чи зміни ухвали господарського суду Житомирської області від 16 квітня 2015 року у справі № 21/5007/1322/12.

Керуючись ст.ст. 49,99,101,103,105,106 ГПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Ухвалу господарського суду Житомирської області від 16.04.2015 р. у справі № 21/5007/1322/12 залишити без змін, а апеляційну скаргу заступника прокурора Житомирської області залишити без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуюча суддя Олексюк Г.Є.

Суддя Юрчук М.І.

Суддя Саврій В.А.