ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

23.09.2015 Справа № 905/1453/15 Господарський суд Донецької області, у складі судді Огороднік Д.М. розглянувши матеріали

за позовомОбласного комунального підприємства "Донецьктеплокомуненерго" в особі структурного підрозділу Виробничої одиниці обласного комунального підприємства "Донецьктеплоенерго" "Слов'янськтепломережа"
ДоКомунального підприємства Слов'янської міської ради "Слов'янське управління капітального будівництва"
Простягнення 64076,18 грн.

Представники сторін: від позивача: ОСОБА_1 представник за довіреністю; від відповідача: ОСОБА_2 представник за довіреністю.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Обласне комунальне підприємство "Донецьктеплокомуненерго" в особі структурного підрозділу Виробничої одиниці обласного комунального підприємства "Донецьктеплоенерго" "Слов'янськтепломережа" (позивач) звернулось до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, Комунального підприємства Слов'янської міської ради "Слов'янське управління капітального будівництва" про стягнення заборгованості в розмірі 64076,18 грн, у тому числі 45531,11 грн. суми основного боргу, пені у розмірі 3543,06 грн, інфляційних втрат у розмірі 14393,88 грн., 3 % річних у розмірі 608,13 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору на поставку теплової енергії №333 від 15.10.2012, у звязку з чим у відповідача утворилась заборгованість за лютий, березень, квітень, жовтень, листопад, грудень 2014, січень, лютий, березень, квітень 2015.

На підтвердження позовних вимог, позивачем додано до матеріалів справи копії наступних документів: договору на поставку теплової енергії №333 від 15.10.2015, рахунків, актів прийому передачі теплової енергії, додатків до договору.

Відповідач заперечує проти задоволення позову частково та просить стягнути з Комунального підприємства Слов'янської міської ради "Слов'янське управління капітального будівництва" суму основного боргу 45531,11 грн, а в частині нарахування позивачем штрафних санкцій, просить суд їх зменшити. Свої заперечення відповідач аргументує тим, що Комунальне підприємство Слов'янської міської ради "Слов'янське управління капітального будівництва"є комунальним підприємством, засновником якого є Слов'янська міська рада, яка і є власником майна підприємства. Окрім того. представник відповідача в судовому засідання заявив усне клопотання про застосування строків позовної давності до вимог про стягнення пені.

Представники сторін клопотання щодо фіксації судового процесу не заявляли, у звязку з чим, розгляд справи здійснювався без застосуванням засобів технічної фіксації судового процесу у відповідності до статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд

В С Т А Н О В И В:

15.10.2012 між Обласним комунальним підприємством "Донецьктеплокомуненерго" в особі структурного підрозділу Виробничої одиниці обласного комунального підприємства "Донецьктеплоенерго" "Слов'янськтепломережа" (учасник, позивач) та Комунальним підприємством Слов'янської міської ради "Слов'янське управління капітального будівництва" (замовник, відповідач) укладений договір на поставку теплової енергії № 333 (далі договір), згідно з умовами якого учасник зобовязується постачати теплову енергію замовнику, а замовник прийняти і оплачувати її за встановленими тарифами(п.1.1).

Відповідно до п. 2.1 теплова енергія постачається споживачу в обсягах згідно з додатком №1 до цього договору на такі потреби:- опалення та вентиляцію - в період опалювального сезону;- технологічні потреби; - кондиціювання повітря.

Згідно з п. 2.3 цього договору рішення про початок та закінчення опалювального сезону приймається виконавчими органами відповідних міських, селищних та міських рад або місцевими державними адміністраціями виходячи з кліматичних умов згідно з будівельними нормами і правилами, правилами технічної експлуатації, нормами санітарного законодавства та іншими нормативними документами. На початок опалювального сезону постачання теплоносія здійснюється після того, як споживач надасть акт про готовність системи опалення до прийняття теплоносія за підписом представника Теплопостачальної організації.

У відповідності до п. 6.1 договору розрахунки за теплову енергію, що споживається, проводяться виключно в грошовій формі відповідно до тарифів, встановлених постановою НКРРКУ від 30.09.2011 та складають: теплова енергія 1 Гкал-905,70 грн. без ПДВ. Сума цього договору становить 29534,88 грн.

Згідно з п.6.4 якщо споживач розраховується за показниками приладів обліку:

- при перевищенні фактичного використання теплової енергії понад заявлене та сплачене до початку розрахункового періоду, це перевищення окремо оплачується споживачем не пізніше 25-го числа поточного місяця;

- у випадках, коли фактичне використання теплової енергії нижче від заявленого та сплаченого до початку розрахункового періоду залишок(сальдо) розрахунків визначається за фактичними показниками приладів обліку.

Відповідно до п. 10.1 договір набуває чинності з 15.10.2012 та діє до 31.12.2015.

На підтвердження виконання умов договору - факту надання послуг позивачем до матеріалів справи додано копії актів підключення житлового будинку до системи централізованого опалення від 03.10.2013, від 23.10.2014 та актів приймання- передачі теплової енергії, підписаних та скріплені печатками сторін.

В матеріалах справи відсутні докази незгоди відповідача щодо виконання позивачем прийнятих на себе зобов'язань за договором.

З урахуванням викладеного, господарський суд приходить до висновку, що свої зобов'язання з подачі об'єктам споживача теплової енергії позивач виконав належним чином.

На виконання умов договору №333 від 15.10.2012, позивачем подано теплову енергію до об'єкту відповідача, що підтверджується рахунком № 333 за період 01.02.2014 28.02.2014 на суму 6709,31 грн, на підставі акту прийому - передачі теплової енергії за лютий 2014, що підтверджує обсяг 6,99639 Гкал; рахунком № 333 за період 01.03.2014 31.03.2014 на суму 4262,72 грн, на підставі акту прийому - передачі теплової енергії за березень 2014, що підтверджує обсяг 4,44512 Гкал; рахунком № 333 за період 01.04.2014 09.04.2014 на суму 1374,08 грн, на підставі акту прийому - передачі теплової енергії за квітень 2014, що підтверджує обсяг 1,22499 Гкал; рахунком № 333 за період 24.10.2014 31.10.2014 на суму 1864,45 грн, на підставі акту прийому - передачі теплової енергії за жовтень 2014, що підтверджує обсяг 1,43138 Гкал; рахунком № 333 від 02.12.2014 за період 01.11.2014 28.11.2014 на суму 5897, 03 грн, на підставі акту прийому - передачі теплової енергії за листопад 2014, що підтверджує обсяг 4,52729 Гкал; рахунком № 333 від 29.12.2014 за період 29.11.2014 30.11.2014 та 01.12.2014 29.12.2014 на суму 8069,16 грн, на підставі акту передачі теплової енергії за грудень 2014, що підтверджує обсяг 0,34498 Гкал та 5,00216 Гкал.; рахунком № 333 від 04.02.2015 за період 30.12.2014 29.01.2015 на суму 9894,90 грн, на підставі акту прийому - передачі теплової енергії за січень 2015, що підтверджує обсяг 6,49568 Гкал; рахунком № 333 від 02.03.2015 за період 30.01.2015 27.02.2015 на суму 7743,58 грн, на акту прийому - підставі передачі теплової енергії за лютий 2015, що підтверджує обсяг 5,08341 Гкал; рахунком № 333 від 01.04.2015 за період 28.02.2015 28.02.2014 та 01.03.2015 на суму9132,98 грн, на підставі акту прийому передачі теплової енергії за березень 2015, що підтверджує обсяг 0,13718 Гкал та 4,25252 Гкал; рахунком № 333 від 22.04.2015 за період 01.04.2015 13.04.2015 на суму 3082,90 грн, на підставі акту прийому-передачі теплової енергії за квітень 2015, що підтверджує обсяг 1,67982 Гкал.

Позивач виставив відповідачу рахунки та акти на загальну суму 58031,11 грн., на яких міститься підпис представника відповідача про їх отримання. Копії зазначених рахунків надані до матеріалів справи.

Правовідносини у сфері теплопостачання регулюються Цивільним та Господарським кодексами України, Законом України "Про теплопостачання", Законом України "Про житлово-комунальні послуги", Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою КМУ від 21.07.05 №630.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про теплопостачання" постачання теплової енергії, теплопостачання, - господарська діяльність, пов'язана з наданням теплової енергії, теплоносія, споживачам за допомогою технічних засобів транспортування та розподілом теплової енергії на підставі договору; споживачем теплової енергії є фізична або юридична особа, яка використовує теплову енергію на підставі договору.

Статтею 275 Господарського кодексу України унормовано, що за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство, енергопостачальник, відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду, енергію, споживачеві, абоненту, який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Відпуск енергії без оформлення договору енергопостачання не допускається.

Згідно з ч. 6, 7 статті 276 Господарського кодексу України, розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється відповідно до умов договору. Договір може передбачати попередню оплату, планові платежі з наступним перерахунком або оплату, що проводиться за вартість прийнятих ресурсів.

Стаття 193 Господарського кодексу України передбачає, суб'єкти господарювання та учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Аналогічне положення закріплено в ст. 526 Цивільного кодексу України. Так, зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно умовам договору та вимогами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а у разі відсутності таких умов і вимог згідно звичаїв ділового обігу або іншим вимогам, які звичайно ставляться.

Частина 1 ст. 530 Цивільного кодексу України встановлює, якщо в зобов'язанні встановлений строк (дата) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк(дату).

Стаття 629 Цивільного кодексу України зазначає те, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 25 Закону України "Про теплопостачання", у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем здійснено часткову оплату за поставлену теплову енергію на загальну суму 12500,00 грн.

Отже, враховуючи вищевикладене, відповідач своїх зобовязань за договором не виконав, за поставлену теплову енергію за лютий, березень, квітень, жовтень, листопад, грудень 2014, січень, лютий, березень, квітень 2015 розрахувався не повному обсязі, у звязку з чим у відповідача станом на 01.06.2015 виникла заборгованість в розмірі 45531,11 грн. Відповідач суму боргу визнає у повному обсязі.

За таких обставин, позовні вимоги про стягнення суми заборгованості у розмірі 45531,11 грн. підлягають задоволенню.

За несвоєчасне виконання грошових зобов'язань, позивач просить стягнути з відповідача пеню у розмірі 3543,06 грн., що нарахована на суму 37923,52 грн. (по рахункам за грудень 2014, січень- квітень 2015) за період з 25.01.2015 по 01.06.2015, по кожному рахунку окремо.

Згідно з п.7.2.3 договору несвоєчасне виконання розрахунків за теплову енергію нараховується пеня в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочки.

Відповідно до статті 610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Аналогічні положення закріплені і в ст.ст. 216, 217 Господарського кодексу України. При цьому, несвоєчасне виконання грошових зобовязань є належною підставою у розумінні ст. 218 Господарського кодексу України для застосування заходів господарсько-правової відповідальності.

Як встановлено ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є вид неустойки, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання;

Частиною 1 статті 230 Господарського кодексу України передбачено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання.

Згідно ч. 4 ст. 231 Господарського кодексу України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобовязання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобовязання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

У відповідності до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконано.

Перевіривши розрахунок пені позивача, суд визнає його невірним, оскільки позивачем невірно визначено розмір облікових ставок НБУ та кількість днів за відповідний період.

Згідно з Постановою НБУ від 12.11.2014 р. N 719 станом на період з 16.01.2015 по 01.06.2015 облікова ставка НБУ становила 14%, з 16.02.2015 по 01.06.2015 у відповідності до Постанови НБУ від 04.02.2015 N 81- 19,5%, на період з 16.03.2015 по 01.06.2015 - 30% (Постанова НБУ від 02.03.2015 р. N 154). За розрахунком суду розмір пені є більшим ніж той, який заявлений позивачем.

Заява відповідача про застосування строків позовної давності задоволенню не підлягає, оскільки позивачем здійснено розрахунок пені в межах річного строку позовної давності.

Відповідачем також заявлено клопотання про зменшення штрафних санкцій, оскільки відповідач є комунальним підприємством.

Позивач проти вказаного клопотання заперечив та вказав,на те, що він також є комунальним підприємством.

Відповідно до приписів п. 3 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд має право у виняткових випадках зменшити розмір пені, яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Згідно зі ст. 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду за наявності обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до ст. 233 Господарського кодексу України у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно зі збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги доводи клопотання відповідача. господарський суд не вбачає підстав для зменшення штрафних санкцій.

За таких обставин та враховуючи відсутність заяви про вихід суду за межі позовних вимог, позовні вимоги про стягнення пені підлягають задоволенню у розмірі заявленому позивачем.

За несвоєчасне виконання грошових зобов'язань, позивач просить стягнути з відповідача 3% річних у розмірі 608,13 грн. та інфляційні втрати у розмірі 14 393,88 грн., додавши відповідний розрахунок за кожен місяць окремо, визначаючи період нарахування виходячи з дати вручення рахунку.

Стаття 625 Цивільного кодексу України не звільняє боржника від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, що прострочив виконання грошового зобовязання, за вимогою кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом.

Судом перевірена вірність зробленого позивачем розрахунку інфляції та встановлено, що він є невірним, оскільки позивач допустився помилки у визначенні індексу інфляції за період з 01.12.2014 по 31.12.2014 1,028% замість 1,03 %.

Суд самостійно здійснив розрахунок інфляції, з урахуванням загальної суми заборгованості за відповідні періоди. За розрахунком суду, розмір інфляційних витрат є більший, ніж просить позивач.

У звязку з тим, що суд не може вийти за межі заявлених вимог за відсутності відповідної заяви, стягненню підлягає 14393,88 грн інфляційних витрат.

Судом перевірена вірність зробленого позивачем розрахунку 3% річних та встановлено, що він є арифметично вірними.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідач обставин, викладених позивачем, належними засобами доказування не спростував, доказів на спростування факту порушення ним договірних зобовязань щодо повної і своєчасної оплати отриманих послгу за договором, суду не надав.

Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

Судові витрати, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, підлягають стягненню з відповідача.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 44, 49, ст.ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Комунального підприємства Слов'янської міської ради "Слов'янське управління капітального будівництва" (84112, Донецька обл., м. Словянськ, площа Жовтневої революції, 3, код 37467267 з будь якого рахунку виявленого державним виконавцем під час виконавчого провадження) на користь Обласного комунального підприємства "Донецьктеплокомуненерго" в особі структурного підрозділу Виробничої одиниці обласного комунального підприємства "Донецьктеплоенерго" "Слов'янськтепломережа" ( адреса юридичної особи: 84307, м. Краматорськ, пров. Земляний, 2, ; адреса відділення: 84112, Донецька обл., м.Слов'янськ, вул.Іскри,5. Код ) суму заборгованості у розмірі 45531 (сорок п'ять тисяч п'ятсот тридцять одна) грн. 11 коп., пеню у розмірі 3543 (три тисячі п'ятсот сорок три ) грн. 06 коп., 3% річних у розмірі 608 (шістсот вісім) грн. 13 коп., інфляційні втрати у розмірі 14 393(чотирнадцять тисяч триста дев'яносто три) грн 88 коп., судовий збір у розмірі 1827 (тисяча вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня складення повного рішення та може бути оскаржене в порядку та у строки, визначені Господарським процесуальним кодексом України.

Суддя Д.М. Огороднік

Дата складення повного рішення 28.09.2015.