ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 жовтня 2015 р. Справа № 909/918/15

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Грици Ю.І.,

секретар судового засідання Дребот Н.Д.,

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 - головний юрисконсульт, (довіреність №14-93 від 18.04.2014р.)

від відповідача: ОСОБА_2 - представник, (довіреність №7 від 05.01.2015, паспорт серія СС№ 720361 від 18.03.1999)

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", (вул. Хмельницького,6, м. Київ 1, 01001)

до відповідача: Публічного акціонерного товариства "Тисменицягаз" (вул. Вісконта, буд.3, м. Тисмениця, Тисменицький район, Івано-Франківська область, 77400)

про стягнення коштів в сумі 3099808,44 грн.

ВСТАНОВИВ:

ПАТ "НАК "Нафтогаз Украіни" подало позовну заяву до ПАТ "Тисменицягаз" про стягнення заборгованості в сумі 3099808,44 грн., з яких: 409102,64 грн. - основного боргу, 1115952,47 грн. - пені, 156205,75 грн. - 3%річних, 1418547,58 грн. - інфляційних втрат.

В обґрунтування позовних вимог заявник посилається на неналежне виконанням відповідачем зобов'язань за укладеним сторонами договором № 13-150-ВТВ купівлі - продажу природного газу від 04.01.2013року стосовно несвоєчасної оплати за спожитий природний газ, просить суд позов задоволити та стягнути з відповідача заборгованість.

Ухвалою суду від 18.08.2015 порушено провадження по справі та призначено розгляд на 15.09.2015.

В судовому засіданні 15.09.2015 оголошено перерву до 22.09.2015.

22.09.2015 розгляд справи відкладено на 27.10.2015.

В судовому засіданні представник позивача свої вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві та просив позов задоволити.

Відповідач проти позову заперечив, свої доводи виклав у поданому суду відзиві на позовну заяву (вх.№13986/15 від15.09.2015), просив суд в позові відмовити, мотивуючи тим, що відповідно до додаткової угоди №9 від 22 грудня 2014 термін оплати не настав.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, всебічно та повно зясувавши обставини, на яких ґрунтуються доводи та заперечення, обєктивно оцінивши подані докази, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню виходячи з наступного:

04.01.2013 між ПАТ "НАК "Нафтогаз України" (позивач, продавець) та ПАТ "Тисменицягаз" (відповідач, покупець) укладено договір №13-150-ВТВ купівлі-продажу природного газу, відповідно до якого продавець зобов'язався передати у власність покупцеві у 2013 році природний газ для виробничо-технологічних витрат та нормованих втрат покупця, а покупець зобов'язався прийняти та оплатити газ на умовах цього договору.

На виконання умов Договору позивач поставив з січня 2013 року по листопад 2014 року, а відповідач прийняв природний газ на загальну суму 17832192,00 грн., що підтверджується актами приймання - передачі природного газу від 31.01.2013, від 28.02 2013, від 31.03.2013, від 30.04.2013, від 31.05.2013, від 30.06.2013, від 31.07.2013, від 31.08.2013, від 30.09.2013, від 31.10.2013, від 30.11.2013, від 31.12.2013, від 31.01.2014, від 28.02.2014, від 31.03.2014, від 30.04.2014, від 31.05.2014, від 30.06.2014, від 31.07.2014, від 31.08.2014, від 30.09.2014, від 31.10.2014, від 30.11.2014.

Пунктом 6.1. Договору встановлено, що оплата за газ здійснюється покупцем грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати планових обсягів газу протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 20-го числа, наступного за місяцем поставки газу.

З пояснень представника позивача випливає, що ПАТ "Тисменицягаз" не вчасно здійснювало розрахунки за поставлений природний газ, а тому порушило умови договору, в зв'язку з чим виникла заборгованість в розмірі 409102,64 грн. - основного боргу.

Відповідно до статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статті 11 цього Кодексу, тобто із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки, зокрема, з договорів та інших правочинів.

Якщо зобов'язання не виконано належним чином, то на сторону, яка допустила неналежне виконання, покладається відповідальність передбачена ч.2 ст.625 ЦК України. Враховуючи зазначену правову норму, позивачем нараховано відповідачу 1156205,75 грн. - 3%річних, 1418547,58 грн. - інфляційних втрат. Крім того, пунктом 7.2 Договору передбачено сплату пені покупцем у розмірі подвійної облікової ставки НБУ у разі невиконання останнім умов п. 6.1 Договору. На підставі даного пункту Договору позивач нарахував відповідачу пеню в розмірі 1115952,47 грн.

Проте, з укладеного між сторонами Договору випливає, що природний газ для виробничо-технологічних витрат та нормованих втрат ПАТ "Тисменицягаз" зобов'язано придбати відповідно до норм чинного законодавства, в тому числі Постанови Кабінету Міністрів України № 1729 від 27.12.2001 та договорів на розподіл природного газу, укладеним з Постачальником природного газу.

Розрахунок нормованих втрат та виробничо-технологічних витрат визначається відповідно до Методики визначення питомих виробничо-технологічних втрат природного газу під час його транспортування газорозподільними мережами, затвердженої Наказом Міністерства палива та енергетики № 264 від 30.05.2003, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України за № 570/7891 (Методика 1), Методики визначення питомих виробничо-технологічних втрат природного газу під час його транспортування газорозподільними мережами, затвердженої Наказом Міністерства палива та енергетики України від 30.05.2003 № 264, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України за № 571/7892 (Методика 2) та Методики визначення питомих втрат природного газу при його вимірюваннях побутовими лічильниками в разі не приведення об'єму газу до стандартних умов, затвердженої наказом Міністерства палива та енергетики України від 21.10.2003 № 595, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 25.12.2003 за № 1224/8545.

З визначення термінів Методики 1 вбачається, що виробничо-технологічні (нормовані) втрати газу - граничний витік газу, під час якого ще можливо забезпечити надійне функціонування та умовну нормативну герметичність газопроводів, з'єднувальних деталей, арматури, компенсаторів, газового обладнання, приладів тощо. Крім того, до виробничо-технологічних втрат належить об'єм витоку газу під час технічного обслуговування, поточного ремонту, заміни арматури, приладів, обладнання, що використовує газ, і з'єднувальних деталей який не перевищує норм, установлених чинними нормативними документами.

Виробничо-технологічні (нормовані) втрати газу - це газ, що втрачається під час транспортування газу газорозподільними та внутрішньо будинковими мережами, а також під час виконання профілактичних робіт і поточних ремонтів.

Як визначено в Методиці 2, виробничо-технологічні витрати газу - це газ, що витрачається під час виконання комплексу робіт, пов'язаних з введенням в експлуатацію новозбудованих, реконструйованих або капітально відремонтованих об'єктів системи газопостачання та на опалення газорегуляторних пунктів та іншого газорегуляторного обладнання.

Таким чином, витрати на придбання природного газу на ВТВ та нормовані втрати становлять матеріальні витрати підприємства та повинні бути враховані в тарифі на транспортування природного газу для ПАТ «Тисменицягаз».

Однак, в порушення вимог чинного законодавства, обсяги ВТВ для ПАТ "Тисменицягаз" затверджено в нижчих розмірах ніж розрахований обсяг згідно вищевказаних Методик.

Відповідно до п. 2.1.5 Постанови НКРЕКП від 03.04.2013р. № 369 «Про затвердження Процедури встановлення та перегляду тарифів на послуги з транспортування, розподілу, постачання природного газу, закачування, зберігання та відбору природного газу» для встановлення тарифу на транспортування природного газу, суб'єкт господарювання подає до НКРЕ заяву, до якої додається розрахунок витрат, пов'язаний із закупівлею природного газу, що використовується для забезпечення виробничо-технологічних витрат та нормованих втрат природного газу.

ПАТ "Тисменицягаз" виконало вимоги вищевказаної Постанови НКРЕКП № 369. Однак, при затверджені тарифу на транспортування для відповідача вартість вищезазначеної різниці в обсягах газу Національною комісією регулювання електроенергетики не була включена.

Встановлено, що на території, де ПАТ "Тисменицягаз" має ліценцію для розподілу природного газу як газорозподільне підприємство, зобов'язано закуповувати природний газ для ВТВ для того, щоб доставити поставлений постачальниками природний газ до споживачів.

З метою узгодження вартості природного газу, обсягів переданого газу та інших умов до даного Договору між сторонами укладалися неодноразово Додаткові угоди, якими врегульовано обсяг природного газу для покриття потреб ПАТ "Тисменицягаз" у природному газі для потреб ВТВ та порядок проведення розрахунків між сторонами.

Відповідно до Додаткової угоди №9 від 22.12.2014 року продавець (позивач) зобов'язався передати у власність покупцю у 2013-2015 роках природний газ, а покупець (відповідач) зобов'язався прийняти та оплатити газ на умовах Договору.

Крім того, даною Додатковою угодою змінено порядок розрахунків та погоджено сторонами, що оплата за газ здійснюється Покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100 % поточної оплати планових обсягів газу протягом місяця поставки з урахуванням положень п. 6.2. Договору. Остаточний розрахунок за фактично використаний природний газ здійснюється покупцем після отримання повних розрахунків за послуги з транспортування природного газу газорозподільними мережами, наданими продавцю в відповідному місяці відповідно до договорів на розподіл природного газу, укладеними між продавцем та покупцем. У разі, якщо до 20 числа місяця, наступного за місяцем поставки природного газу за цим договором Продавець повністю розрахувався за послуги з транспортування природного газу газорозподільними мережами, наданими Продавцю в попередньому місяці остаточний розрахунок за використаний природний газ здійснюється покупцем на підставі акту приймання-передачі до 20 числа місяця, наступного за місяцем поставки газу. У будь якому випадку остаточний розрахунок за фактично використаний природний газ за цим договором здійснюється Покупцем не пізніше 20 числа місяця, наступного за місяцем закінчення строку дії Договору в частині поставки газу.

При цьому, даною Додатковою угодою строк дії Договору в частині реалізації газу сторонами пролонговано до 31.12.2015.

Згідно з ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 654 ЦК України зміна або розірвання договору впиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Таким чином, укладаючи Договір та Додаткові угоди до Договору, сторони погодили порядок, умови розрахунку та строки розрахунків.

Беручи до уваги вищенаведене, остаточним терміном розрахунку за фактично використаний газ слід вважати 20.01.2016, оскільки договір поставки газу діє до 31.12.2015.

Відповідно до ст. 193 ГК України, ст.ст. 526, 629 ЦК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться; договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) - частина 1 статті 530 Цивільного кодексу України. Враховуючи той факт, що відповідач по справі не прострочив виконання грошового зобов'язання, в зв'язку з чим не може наступити відповідальність за неналежне виконання позивачем договору купівлі-продажу № 13-150-ВТВ від 04.01.2013, суд приходить до висновку, що вимога позивач щодо стягнення заборгованості є безпідставною, а тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Судові витрати слід покласти на позивача.

Керуючись ст. ст.124 Конституції України, ст. ст. 49, 82 -85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

в позові відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя Грица Ю.І.

Повне рішення складено 30.10.2015.

Виготовлено в КП "Діловодство спеціалізованого суду"

________________ ОСОБА_3 30.10.15