ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" жовтня 2015 р. Справа № 911/3673/15

Господарський суд Київської області у складі судді Бабкіної В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Бориспільської міської ради Київської області

до Малого приватного підприємства «Славутич»

про внесення змін до договору оренди землі

секретар судового засідання (пом. судді): Новікова І.С.

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_1, довір. № 12-34-1271 від 29.03.2013 р.

від відповідача: не зявився

Обставини справи:

Бориспільська міська рада Київської області (далі позивач) звернулася до господарського суду Київської області з позовом до Малого приватного підприємства «Славутич» (далі відповідач, МПП «Славутич») про внесення змін до договору оренди землі.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на ухилення відповідача від внесення змін до договору оренди земельної ділянки щодо річної орендної плати за землю, у звязку з чим просить суд внести зміни до підпункту 2.3.1 п. 2.3 договору оренди земельної ділянки, який був посвідчений приватним нотаріусом 03.12.2001 р. та зареєстрований в реєстрі за № 6110, а також зареєстрований в книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі Бориспільського міського відділу земельних ресурсів Київської області 15.01.2002 р. за № 1, та викласти його у наступній редакції: «Установити орендну плату 7(сім) відсотків від нормативно- грошової оцінки земельної ділянки».

Розгляд справи відкладався.

У судових засіданнях 14.09.2015 р. та 20.10.2015 р. представник позивача позовні вимоги підтримав.

Відповідач у судові засідання 14.09.2015 р. та 20.10.2015 р. представника не направив, хоча про дату та час розгляду справи був повідомлений належно. Відзиву на позов не надав.

Згідно із абз. 3 пп. 3.9.1 п. 3.9 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Згідно з пп. 3.9.2 п. 3.9 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», у випадку незявлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України в разі, якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

У судовому засіданні 20.10.2015 р. було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд

встановив:

03.12.2001 р. між Бориспільською міською радою (орендодавець) та Малим приватним підприємством «Славутич» (орендар) було укладено договір оренди земельної ділянки, посвідчений приватним нотаріусом Бориспільського міського нотаріального округу Київської області, який зареєстровано у реєстрі за № 6110 та зареєстровано в книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі Бориспільського міського відділу земельних ресурсів Київської області 15.01.2002 р. за № 1 (далі - договір), відповідно до п. 1.1 якого орендодавець передає, а орендар приймає у платне, строкове користування земельну ділянку, яка знаходиться в м. Бориспіль, вул. Київський шлях, 127-а згідно з планом меж земельної ділянки. У користування надається земельна ділянка площею 0,165 га.

Згідно з п. 2.1 договору земельна ділянка надається у довгострокове користування на умовах оренди під діюче кафе «Каприз».

Договір укладено на строк до 25 (двадцяти пяти) років (п. 2.2 договору).

У відповідності з пп. 2.3.1 п. 2.3 договору за користування вказаною земельною ділянкою орендар сплачує власнику орендну плату грошима в сумі 1210,00 грн. за рік, у тому числі податок.

У пп. 2.3.4 п. 2.3 договору зазначено, що розмір орендної плати переглядається один раз на рік, зокрема, у разі збільшення розмірів ставки земельного податку.

Бориспільською міською радою було прийнято рішення №1153-11-V від 22.02.2007 р. «Про приведення договорів оренди землі у відповідність до Закону України «Про плату за землею» та рішення Бориспільської міської ради № 4102-35-5 від 12.06.2008 р. «Про зміну відсотків орендної плати від нормативної грошової оцінки земельної ділянки в договорах оренди землі, укладених до 06 березня 2008 року».

24.12.2013 р. Бориспільська міська рада прийняла рішення № 3845-46-6 «Про внесення змін до договору оренди землі від 03.12.2001 року, укладеного між міською радою та Малим приватним підприємством «Славутич», на оренду земельної ділянки площею 0,1650 га для обслуговування кафе «Каприз» по вул. Київський Шлях, 127-А у м. Борисполі (землі житлової та громадської забудови)».

У звязку з наведеним на адресу відповідача позивачем було направлено лист № 12-29-4468 від 25.11.2014 р. з пропозицією привести договір оренди землі від 03.12.2001 р. у відповідність до законодавства та прийнятого рішення міської ради.

14.04.2015 р. на адресу відповідача позивачем була направлена претензія № 12-24-1437 із проектом додаткового договору щодо укладення додаткового договору до договору оренди землі від 03.12.2001 р. про зміну відсоткової ставки орендної плати за землю.

Відповідь на лист отримано не було, додаткову угоду не підписано, у звязку з чим позивач і звернувся до суду з позовом у даній справі.

Відносини, повязані з орендою землі, регулюються Земельним, Податковим та Цивільним кодексами України, іншими законами України та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо зазначено про це, а також у разі, якщо обовязковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами (ст. 6 Цивільного кодексу України).

За договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов'язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом (ст. 792 Цивільного кодексу України)

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Істотними умовами договору оренди землі, зокрема, є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату (ч. 1 ст. 15 Закону України «Про оренду землі»).

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 03.06.2008 р. було внесено зміни до ч.ч. 4, 5 ст. 21 Закону України «Про оренду землі», відповідно до яких річна орендна плата за земельні ділянки, які перебувають у державній або комунальній власності, надходить до відповідних бюджетів, розподіляється і використовується відповідно до закону і не може бути меншою: для земель сільськогосподарського призначення - розміру земельного податку, що встановлюється Законом України «Про плату за землю»; для інших категорій земель - трикратного розміру земельного податку, що встановлюється Законом України «Про плату за землю». Річна орендна плата за земельні ділянки, які перебувають у державній або комунальній власності, не може перевищувати 12 відсотків їх нормативної грошової оцінки. При цьому у разі визначення орендаря на конкурентних засадах може бути встановлений більший розмір орендної плати, ніж зазначений у цій частині.

Враховуючи викладене, розмір річної орендної плати за земельну ділянку, надану в оренду, не може бути меншим трикратного розміру земельного податку, що встановлюється ПК України, а спірний договір в цій частині є таким, що суперечить чинному законодавству.

У зв'язку із введенням в дію з 1 січня 2011 року Податкового кодексу України Закон України «Про плату за землю» втратив чинність (ч. 2 Прикінцевих положень Податкового кодексу України).

Статтею 288 Податкового кодексу України встановлено, що підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки. Розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем. Розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою: для земель сільськогосподарського призначення - розміру земельного податку, що встановлюється цим розділом; для інших категорій земель - трикратного розміру земельного податку, що встановлюється цим розділом;

Отже, встановлення ст. 288 Податкового кодексу України граничних розмірів річної орендної плати за земельну ділянку є підставою для приведення положень спірного договору оренди земельної ділянки у відповідність до вимог закону в частині визначення розміру орендної плати.

Відповідно до п. 2.19 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011 р. № 6 «Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин» у разі прийняття уповноваженим органом рішення про внесення змін до ставок орендної плати за землю та затвердження нових коефіцієнтів, що використовуються для розрахунку орендної плати за земельні ділянки, такі обставини можуть не братися судом до уваги лише у разі скасування відповідного рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування в установленому законом порядку.

Згідно зі статтею 632 Цивільного кодексу України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У визначених законом випадках застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування.

Судам слід враховувати, що розмір орендної плати за землю визначається сторонами у договорі, в тому числі може визначатися шляхом встановлення відсоткового відношення до нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що відповідає чинному законодавству України, зокрема, приписам частини першої статті 15, статті 21 Закону України «Про оренду землі».

Статтею 30 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору оренди землі спір вирішується в судовому порядку. Оскільки орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності є регульованою ціною, то законодавча зміна граничного розміру цієї плати може бути підставою для перегляду розміру орендної плати, встановленої умовами договору. При цьому надсилання відповідачеві пропозицій щодо внесення змін до договору оренди є правом, а не обов'язком позивача, тому недотримання останнім вимог частини другої статті 188 Господарським кодексом України щодо надсилання іншій стороні пропозицій про зміну умов договору не позбавляє його права звернутися до господарського суду з позовом про зміну умов договору за наявності спору (тобто за відсутності згоди відповідача на зміну умов договору).

Оскільки сторонами в договорі оренди передбачена можливість збільшення розміру орендної плати, а орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності є регульованою ціною, тому законодавча зміна граничного розміру цієї плати є підставою для перегляду розміру орендної плати, встановленої умовами договору.

З огляду на зазначене та враховуючи те, що рішення Бориспільської міської ради від 24.12.2013 р. № 3845-46-6 «Про внесення змін до договору оренди землі від 03.12.2001 р. на оренду земельної ділянки площею 0,1650 га для обслуговування кафе «Каприз» по вул. Київський Шлях, 127-А у м. Борисполі (землі житлової та громадської забудови)», укладеного між позивачем та відповідачем, яким встановлено розмір орендної плати, не скасоване та є чинним, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Бориспільської міської ради Київської області є доведеними, обґрунтованими, відповідачем не спростованими, а відтак підлягають задоволенню судом у повному обсязі.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються судом на відповідача.

Керуючись ст.ст. 32-34, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Внести зміни до договору оренди земельної ділянки від 03.12.2001 р., укладеного між Бориспільською міською радою Київської області (08300, Київська обл., м. Бориспіль, вул. Київський шлях, 72, код 04054903) та Малим приватним підприємством «Славутич» (08300, Київська обл., м. Бориспіль, вул. Київський шлях, 127-А, код 20582470), виклавши підпункт 2.3.1 п. 2.3 договору оренди земельної ділянки від 03.12.2001 р. в наступній редакції: «Установити орендну плату 7 (сім) відсотків від нормативно-грошової оцінки земельної ділянки».

3. Стягнути з Малого приватного підприємства «Славутич» (08300, Київська обл., м. Бориспіль, вул. Київський шлях, 127-А, код 20582470) на користь Бориспільської міської ради Київської області (08300, Київська обл., м. Бориспіль, вул. Київський шлях, 72, код 04054903) - 1218 (одну тисячу двісті вісімнадцять) грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення підписане 26.10.2015 р.

Суддя В.М. Бабкіна