ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" листопада 2015 р.Справа № 922/5218/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Светлічного Ю.В.

при секретарі судового засідання Ліпчанській В.В.

розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_1 ОСОБА_2", м. Київ
до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "Лозівський ковальсько-механічний завод", м. Лозова , 2) Публічного акціонерного товариства "Харківський підшипниковий завод", м. Харків
про стягнення 126773,26 грн.
за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_3 довіреність №23/12/14-34 від 23.12.14 р.;

1-го відповідача - не з'явився;

2-го відповідача - не з'явився;

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_1 ОСОБА_2" (позивач) звернувся до господарського суду Харківської області із позовною заявою до відповідачів: 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "Лозівський ковальсько-механічний завод", 2) Публічного акціонерного товариства "Харківський підшипниковий завод", в якій позивач просить солідарно стягнути з відповідачів заборгованість за договором фінансового лізингу №LC4115-09/10 від 24.09.2010 р. у розмірі 126773,26 грн. Крім того, позивач просить судові витрати покласти на відповідачів.

Присутній представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримував та надав документи згідно супровідного листа за вх.№39738, які долучені судом до матеріалів справи.

Представник 1-го відповідача у судове засіданні не з'явився, свого повноважного представника не направив, про місце, дату та час судового розгляду був повідомлений належним чином, про що свідчить поштове повідомлення про вручення ухвали про порушення провадження у даній справі повноважному представнику 1-го відповідача 12.10.15 р.

Представник 2-го відповідача у судове засідання не з'явився. Надав через канцелярію господарського суду 05.10.2015р. клопотання (вх. №40107) в якому він просить суд відкласти розгляд справи, у зв'язку з проведенням переговорів із позивачем та можливістю врегулювання спору мирним шляхом.

Присутній представник позивача у судовому засіданні проти задоволення клопотання 2-го відповідача заперечував, пояснив, що на даний час переговори із 2-им відповідачем щодо мирного врегулювання спору між сторонами не ведуться, тому просив у задоволенні даного клопотання відмовити та розглядати справу за наявними в ній матеріалами.

Вирішуючи це клопотання суд виходить з наступного. Згідно ст. 77 ГПК України господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу, розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні. При цьому зі змісту норми цієї статті вбачається, що питання про те, що певні обставини перешкоджають розгляду справи, вирішується судом залежно від конкретних обставин справи. Так, якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з'явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті.

В даному разі на думку суду обставини справи свідчать про наявність у справі матеріалів справи достатніх для розгляду справи та ухвалення законного рішення. Крім того, суд приймає до уваги, що судом сторонам були створені належні умови для надання усіх необхідних доказів (надано достатньо часу для підготовки до судового засідання, для надання можливості ознайомитись із матеріалами справи, надати нові докази тощо) ухвалою суду від 07.10.15 р. задоволено клопотання 2-го відповідача та відкладено розгляд справи.

Відповідно до частин п'ятої, шостої статті 28 ГПК України, громадяни можуть вести свої справи в господарському суді особисто або через представників, повноваження яких підтверджуються нотаріально посвідченою довіреністю, або, якщо представником є адвокат, - ордером з доданим до нього договором чи засвідченим сторонами цього договору витягом з нього, в якому зазначено повноваження адвоката. Статус громадянина як суб'єкта підприємницької діяльності підтверджується відповідною випискою з Єдиного державного реєстру підприємств, організацій та установ України, а його особа - паспортом або іншим відповідним документом. При цьому довіреність, видана громадянином - суб'єктом підприємницької діяльності, також має бути нотаріально посвідченою.

З огляду на зазначене, враховуючи пояснення присутнього представника позивача суд вважає, що клопотання 2-го відповідача у справі про відкладення розгляду справи на іншу дату є необґрунтованим, тому відмовляє в його задоволенні.

Відповідно до п.3.9.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК України.

У разі присутності сторони або іншого учасника судового процесу в судовому засіданні протокол судового засідання, в якому відображені відомості про явку сторін (пункт 4 частини другої статті 811 ГПК України), є належним підтвердженням повідомлення такої сторони (іншого учасника судового процесу) про час і місце наступного судового засідання.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Враховуючи вищенаведене та те, що перший та другий відповідачі були повідомлені належним чином, про дату та час розгляду справи, справа розглядається на підставі ст.75 ГПК України за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи та вислухавши пояснення представника позивача господарським судом встановлено наступне.

24.09.2010 р. між позивачем (лізингодавець) та 2-им відповідачем (лізингоодержувач) був укладений договір фінансового лізингу №LС411-09/10 від 24.09.2010 р. (далі по тексту - договір).

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України визначає договір як домовленість двох або більше сторін, що спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно ч.1 ст.628 Цивільного кодексу України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з п. 1.1 договору, лізингодавець (позивач) зобов'язався передати на умовах фінансового лізингу, без надання послуг з управління та технічної експлуатації, у тимчасове володіння та користування за плату майно, найменування, технічний опис, модель, рік випуску, ціна одиниці, кількість і загальна вартість якого визначаються в специфікації, а лізингоодержувач (2-ий відповідач) зобов'язується прийняти предмет лізингу та оплачувати лізингові платежі на умовах цього договору.

На виконання умов вищезазначеного договору, позивач (лізингодавець) передав у тимчасове володіння відповідачу (лізингоодержувачу) предмет лізингу згідно специфікації, що підтверджується підписаним представниками сторін актом приймання-передачі предмета лізингу від 28.02.2011 р.

01.10.2013р. між сторонами укладено додаткову угоду до договору відповідно до якої додаток №1 до договору "Графік розрахунку заборгованості" викладено в новій редакції.

Листом за вих.431/1/540 від 01.10.2013р. Товариством з обмеженою відповідальністю "Лозівський ковальсько-механічний завод", яке є правонаступником Закритого акціонерного товариства "Лозівський ковальсько-механічний завод", надано свою згоду на внесення змін до договору та укладення додаткових угод від 01.10.2013 р.

2-ий відповідач в порушення умов договору, зокрема, п.п. 5.1-5.5, п. 7.4, п. 8.1.4 загальних умов фінансового лізингу - додаток №4 до договору належним чином не виконував свої зобов'язання, внаслідок чого у відповідача виникла заборгованість перед позивачем на загальну суму 126773,26 гривень за наступними рахунками: LC4115-09/10/50-099 від 01.04.2015 р. на суму 28132,42 грн.; LC4115-09/10/51-101 від 05.05.2015 р. на суму 25110,62 грн.; LC4115-09/10/52-103 від 02.06.2015 р. на суму 24721,47 грн.; LC4115-09/10/53-105 від 01.07.2015 р. на суму 24429,58 грн.; LC4115-09/10/54-107 від 03.08.2015 р. на суму 24379,17 грн.

Відповідно до п.п. 1.1, 4.1 договору, лізингоодержувач (2-ий відповідач) зобов'язався договором сплачувати відсотки за фінансування та поточні лізингові платежі.

На підставі п. 4.2 договору, лізингоодержувач сплачує відсотки за фінансування у моменту передачі предмета лізингу до настання першого періоду лізингу за ставкою LIBOR плюс 9% від всієї суми заборгованості, визначеної в порядку п. 3.1 цього договору. Сума в грошовому еквіваленті іноземної валюти підлягає перерахунку у гривню за курсом продажу (розділ 1 "Визначення" загальних умов додатку 4 до цього Договору), крім того ПДВ.

Згідно з п.4.3 договору, лізингоодержувач протягом строку лізингу щомісяця сплачує лізингодавцю авансом поточні лізингові платежі, які розраховуються на перший робочий день кожного лізингового періоду за поточний місяць та складаються з суми, що ставиться в по вартості предмета лізингу та комісії лізингодавця.

Пунктом 4.4 договору передбачено, що розмір комісії для кожного періоду розраховується за ставкою, визначеною в п.4.2 цього договору, від заборгованості лізингоодержувача у грошовому еквіваленті іноземної валюти для відповідного періоду згідно графіку (додаток 1 до договору). Розрахована таким чином сума комісії перераховується у гривні за курсом продажу з дотриманням умов частини другої цього пункту.

Комісія лізингодавця розрахована у гривнях, не може бути менше різниці між по лізинговим платежем у гривні та граничною сумою, яка ставиться в погашення заборгованості лізингоодержувача згідно даних колонки D графіку (додаток 1 до договору).

Перерахунок лізингових платежів, розрахованих у грошовому еквіваленті іноземної валюти, здійснюється лізингодавцем за курсом продажу плюс комісія АТ "ОСОБА_1 ОСОБА_2" з купівлі валюти, згідно офіційного сайту лізингодавця за адресою в мережі інтернет: http://www-.rla.соm.uа (п.4.5 договору).

Згідно п.4.6 договору, оплата всіх платежів здійснюється в національній валюті України у гривнях, шляхом перерахування грошових коштів на рахунок лізингодавця.

Пунктом 4.8 договору передбачено, що всі додаткові послуги, визначені в загальних умовах (Додаток 4 до цього Договору), а також ті, які не визначені цим договором та необхідність в яких може виникнути у лізингоодержувача, оплачуються лізингоодержувачем окремими тарифами лізингодавця, розміщеними на офіційному сайті Лізингодавця за адресою в Інтернет: http://www-.rla.соm.uа.

Такі умови Договору повністю відповідають ст. 16 Закону України "Про фінансовий лізинг", яка передбачає, що до складу лізингових платежів можуть включатися: а) сума, яка відшкодовує частину вартості предмета лізингу; б) платіж як винагорода лізингодавцю за отримане у лізинг майно; в) компенсація відсотків за кредитом; г) інші витрати лізингодавця, безпосередньо пов'язані з виконанням договору лізингу.

Згідно з загальними умовами фінансового лізингу - додаток №4 до договору лізингоодержувач сплачує поточні лізингові платежі щомісяця авансом до 8 числа поточного місяця на підставі рахунку лізингодавця, направленого на вказану в договорі електронну адресу лізингоодержувача або за допомогою факсимільного зв'язку. При чому, у разі неотримання рахунку лізингодавця до 5 числа поточного місяця лізингоодержувач зобов'язаний звернутися до лізингодавця та отримати свій рахунок самостійно.

Відповідно до п. 6.3 загальних умов змінений за правилами п.п. 6.1 та 6.2 загальних умов розмір лізингових платежів зазначається у відповідному рахунку лізингодавця та підлягає сплаті лізингоодержувачем у безспірному порядку.

П. 7.4. загальних умов, якщо протягом 3 (трьох) робочих днів з моменту передачі предмета лізингу відповідно до п. 1.1. цих загальних умов або до закінчення дії страхового договору та/або граничного строку сплати страхових платежів (платежу)/чергової частини страхового платежу лізингоодержувач не здійснить сплату страхових платежів, то лізингодавець має право самостійно застрахувати такий предмет лізингу на власний розсуд, а лізингоодержувач зобов'язаний відшкодувати лізингодавцю такі витрати зі страхування предмета лізингу, крім того ПДВ у розмірах, зазначених чинним законодавством України.

2-ий відповідач з заявами або листами про неотримання рахунків до позивача не звертався, тобто 2-ий відповідач порушив зобов'язання за договором в частині своєчасності сплати лізингових платежів.

24.09.10р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_1 ОСОБА_2" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Лозівський ковальсько-механічний завод", яке є правонаступником Закритого акціонерного товариства "Лозівський ковальський механічний завод", (поручитель та 1-ий відповідач) укладений договір поруки №4103-09/10 (далі по тексту - договір поруки).

Відповідно до п.1.2 договору поруки, поручитель на добровільних засадах взяв зобов'язання перед лізингодавцем (позивачем) відповідати по зобов'язанням лізингоодержувача (2-ий відповідач), які виникають за договором лізингу, включаючи, обмежуючись наступним: сплатити лізингові та всі інші платежі на умовах договору: неустойку (пеню, штрафи) в розмірі, строки та у випадках, передбачених договором лізингу, а також виконати інші умови договору лізингу в повному обсязі.

Договором поруки забезпечується виконання зобов'язань за договором фінансового лізингу №LС4115-09/10 від 24.09.2010 р., укладеним між позивачем та 2-им відповідачем.

Відповідно до п.2.1. договору поруки, у випадку невиконання лізингоодержувачем в себе зобов'язань за договором лізингу. Поручитель несе солідарну відповідальність лізингодавцем у тому ж обсязі, що і лізингоодержувач, включаючи сплату основного договором лізингу, нарахованих лізингових платежів та неустойки.

Відповідно до п.2.5. договору поруки, у випадку невиконання лізингоодержувачем лізингодавцем зобов'язань за договором лізингу поручитель приймає на себе зобов'язання здійснити виконання таких зобов'язань в обсязі, заявленому лізингодавцем, протягом 3-х банківських днів з дати отримання відповідної письмової вимоги лізингодавця. Виконання грошових таких зобов'язань здійснюється поручителем шляхом перерахування відповіді на рахунок лізингодавця, який буде повідомлено поручителю додатково.

Згідно ст. 509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов'язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 Цивільного кодексу України та ст. 174 Господарського кодексу України.

Названі норми передбачають, що господарські зобов'язання можуть виникати безпосередньо з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

За змістом ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом не допускається.

Частиною 3 статті 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ст.193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України, яка містить аналогічні положення, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно відлягає виконанню у цей строк (термін).

В силу ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до вимог ст. 32 Господарського процесуального кодексу України: доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Частиною 1 статті 554 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі по боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено до: (субсидіарну) відповідальність поручителя. Договором поруки№4103-09/10 від 24.09.15 р. встановлено солідарну відповідальність боржника (лізингоодержувача та 2-го відповідача) та поручителя (1-го відповідача).

З метою досудового врегулювання спору позивачем були направлені: вимога 2-му відповідачу №503-03/15 від 23.03.2015 р. (отримана адресатом 30.03.2015р.); вимога 1-му відповідачу №504-03/15 від 23.03.2015 р.; вимога 2-му відповідачу №1223-08/15 від 17.08.2015 р.; вимога 1-му відповідачу №1227-08/15 від 17.08.2015 р.

Але ані 1-ий ані 2-ий відповідач на вищевказані вимоги не відреагував та суму боргу перед позивачем не сплатив.

Відповідно до п.3.1. договору поруки, поручитель і лізингоодержувач несуть солідарну відповідальність перед лізингодавцем на всю суму заборгованості, встановлену на момент подання позовної вимоги.

Відповідно до абзацу 2 п.4.1. договору поруки порука припиняється, якщо лізингодавець в межах трирічного терміну з дня настання строку виконання боргових зобов'язань не пред'явить вимоги до поручителя (п. 4 ст. 559 Цивільного кодексу України).

Таким чином в результаті порушення умов договору фінансового лізингу та у відповідності до договору поруки у лізингоодержувача (2-ий відповідач) та поручителя (1-ий відповідач) перед позивачем виникли солідарні зобов'язання у вигляді сплати заборгованості в розмірі 126773,26 гривень.

Враховуючи вказані обставини та те, що відповідачі не надали суду жодного доказу, який би спростовував наявність заборгованості перед позивачем, хоча мали можливість скористуватись своїми процесуальними правами та надати документи в обґрунтування своєї позиції по справі, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги позивача в частині солідарного стягнення з відповідачів грошових коштів в сумі 126773,26 грн. правомірна та обґрунтована, така, що не спростована відповідачами, тому підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується ст. 49 ГПК України. Судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін. Суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: при задоволенні позову - на відповідача; при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином судові витрати у даній справі покладаються на відповідачів в рівних частинах.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 526, 530 Цивільного кодексу України, статтями 1, 4, 12, 22, 33, 43, 47, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "Лозівський ковальсько-механічний завод" (64602, Харківська область, м. Лозова, вул. Свободи, 24, , ідентифікаційний код 78, поточний рахунок 0089 в АТ "ОТП ОСОБА_1" м. Київ, МФО 300528) та Публічного акціонерного товариства "Харківський підшипниковий завод" (61089, м. Харків, просп. Фрунзе, буд. 3, , ідентифікаційний код 91, поточний рахунок 4474 в АТ "ОТП ОСОБА_1" м. Київ, МФО 350750) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_1 ОСОБА_2" (04073, м. Київ, просп. Московський, 9, корп. 5, , розрахунковий рахунок №3 в АТ "ОСОБА_1 ОСОБА_2", МФО 380805) заборгованість за договором фінансового лізингу №LC4115-09/10 від 24.09.2010 р. у розмірі 126773,26 грн.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Лозівський ковальсько-механічний завод" (64602, Харківська область, м. Лозова, вул. Свободи, 24, , ідентифікаційний код 78, поточний рахунок 0089 в АТ "ОТП ОСОБА_1" м. Київ, МФО 300528) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_1 ОСОБА_2" (04073, м. Київ, просп. Московський, 9, корп. 5, , розрахунковий рахунок №3 в АТ "ОСОБА_1 ОСОБА_2", МФО 380805) судовий збір у розмірі 950,80 грн.

4. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Харківський підшипниковий завод" (61089, м. Харків, просп. Фрунзе, буд. 3, , ідентифікаційний код 91, поточний рахунок 4474 в АТ "ОТП ОСОБА_1" м. Київ, МФО 350750) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_1 ОСОБА_2" (04073, м. Київ, просп. Московський, 9, корп. 5, , розрахунковий рахунок №3 в АТ "ОСОБА_1 ОСОБА_2", МФО 380805) судовий збір у розмірі 950,80 грн.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 03.11.2015 р.

Суддя ОСОБА_4