ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"06" жовтня 2015 р. Справа № 925/2090/13

Господарський суд Черкаської області в складі головуючого судді Грачова В.М., при секретарі Кадусі Н.В., за участю представників сторін: стягувача ОСОБА_1 за довіреністю, заявника (боржника) не зявилися, від відділу ДВС не зявилися, у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду в м. Черкаси, розглянувши клопотання боржника про відстрочення виконання рішення суду у справі за позовом публічного акціонерного товариства "По газопостачанню та газифікації "Черкасигаз" до концерну "Війсьторгсервіс" в особі Черкаської філії "Військторгсервіс" про стягнення 174433 грн. 49 коп.,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Черкаської області від 21 січня 2014 року у справі № 925/2090/13 повністю задоволено позовні вимоги та стягнуто з концерну "Війсьторгсервіс" в особі Черкаської філії "Військторгсервіс" на користь позивача публічного акціонерного товариства "По газопостачанню та газифікації "Черкасигаз" 165647 грн. 91 коп. основного боргу, 8785 грн. 58 коп. 3 % річних, 3488 грн. 67 коп. судових витрат.

Вказане рішення сторонами в апеляційному порядку не оскаржувалось, набрало законної сили, на його виконання судом видано наказ та 08.02.2014 року направлено стягувачу.

Боржник, заявою за вх. № 18959/15 від 07.08.2015 року, просить суд відстрочити рішення суду від 21.01.2015 року на один рік. Клопотання мотивовано тим, що станом на 16.06.2015 Концерн знаходиться у вкрай складному становищі. На виконанні в державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції в м. Києві, перебувають 109 виконавчих проваджень по яким Концерн виступає боржником. Згідно зведеного виконавчого провадження ВДВС Солом'янського РУЮ за № 35683134 загальна суму боргу складає 7 335 032,09 грн. Заборгованість з податків і зборів, платежів, станом на 16.02.2015 складала 14 196 505,84 грн., а на сьогодні понад 18 млн.

Відділом ДВС Солом'янського РУЮ рядом постанов накладено арешт на все майно та рахунки Концерну «Військторгсервіс», а державною податковою інспекцією описано майно Концерну в податкову заставу.

У Концерну є боржники, кошти з яких станом на сьогодні не стягнуто. Концерн складається на 100% із державного майна, що унеможливлює погашення боргів шляхом реалізації його майна. На Концерн «Військторгсервіс» покладено завдання організувати в військових містечках (полігона) надання послуг з харчування всіх категорій військовослужбовців, працівників Збройних Сил України. Крім того, у зв'язку з проведенням часткової мобілізації та станом фактичної війни в країні, Міністерством оборони України за кошти Державного бюджету зроблено замовлення Концерну «Військторгсервіс» на виготовлення речового майна та надання послуг лазні військовослужбовцям. Таким чином, з урахуванням механізму виконання судових рішень виникає реальна загроза списання коштів з рахунків Концерну, що належать державі в особі Міністерства оборони України, та використання їх не за цільовим призначенням, як наслідок невиконання Концерном мобілізаційного завдання, неотримання частини прибутку від наданих послуг, які могли б бути спрямовані на погашення боргів. Виконання вказаного судового рішення в примусовому порядку фактично призведе до банкрутства підприємства.

Заявник (боржник) направив до суду клопотання від 05.10.2015 року, у якому клопотання про відстрочення виконання рішення підтримав і просив розглянути без участі його представника.

Стягувач у письмових запереченнях просив відмовити Концерну Військторгсервіс у задоволенні клопотання про відстрочку виконання рішення суду оскільки, боржник є підприємством, яке окрім основного виду діяльності у сфері оборони України надає перукарські послуги, послуги з прання та хімічного чищення текстильних і хутряних виробів, здійснює роздрібну торгівлю в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами, що не є виключним переліком видів діяльності боржника згідно Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб -підприємців. Крім того, на думку ПАТ «Черкасигаз», посилання боржника на важкий фінансовий стан не є винятковою обставиною в розумінні ст. 121 ГПК України, за наявності якої можливе надання відстрочки виконання рішення. Важке фінансове становище утворилось внаслідок його власної господарської діяльності, а не якихось об'єктивних обставин, що унеможливлює виконання договірних зобов'язань та рішення суду. Заборгованість, яка виникла у відповідача перед позивачем в 2012 році не погашається протягом тривалого проміжку часу (понад 2,5 роки), чим вже порушені права позивача. Отже, відстрочення рішення суду ще протягом 12 місяців, якого просить боржник, є лише затягуванням часу виконання рішення суду та суттєво порушує матеріальні інтереси стягувача. Через несплату коштів боржниками ПАТ «Черкасигаз» не повною мірою розраховується за своїми зобов'язаннями перед Національною акціонерною компанією «Нафтогаз України», що, в свою чергу, погіршує розрахункову дисципліну та веде до зменшення податкових надходжень до Державного бюджету України.

Представник стягувача у судовому засіданні просила суд відмовити у задоволенні клопотання боржника про відстрочення виконання судового рішення з підстав, викладених у письмових запереченнях.

Представник відділу ДВС явку свого представника в засідання суду повторно не забезпечив, вимоги ухвали суду від 17.09.2015 року не виконав.

Відповідно до ст. 75 ГПК України, суд розглянув клопотання без участі представників боржника за наявними в ній матеріалами.

Вислухавши пояснення представника стягувача, дослідивши матеріали справи, заяву боржника та оцінивши їх у сукупності, суд в задоволенні заяви відмовляє з наступних підстав.

Рішення господарського суду Черкаської області від 21 січня 2014 року у справі №925/2090/13, про відстрочення виконання якого просить боржник, сторонами в апеляційному порядку не оскаржувалось, набрало законної сили, на його виконання судом видано наказ та 08.02.2014 року направлено стягувачу.

Відповідно до ст. 121 ГПК України, при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора чи його заступника або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора чи його заступника і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Згідно п. 7.2 Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" від 17.10.2012 р. N 9 підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК , ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Згідно з частиною першою статті 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається в обґрунтування, зокрема, своїх вимог. Наведене стосується й вимоги щодо відстрочення та розстрочення виконання рішення.

За змістом ч. 3 ст. 193 ГК, ст. 529 ЦК України, управнена сторона має право не приймати виконання зобовязання частинами, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства або не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Враховуючи викладене, суд достатніх підстав для відстрочки виконання рішення суду не вбачає, тому в задоволенні заяви боржника про це відмовляє.

Керуючись ст.ст. 86, 121 ГПК України, господарський суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання Концерну Військторгсервіс про відстрочення виконання рішення господарського суду Черкаської області від 21 січня 2014 року у справі № 925/2090/13 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного господарського суду в порядку ст. 106 ГПК України.

Суддя В.М. Грачов