ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"29" жовтня 2015 р.Справа № 924/1348/15

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Мухи М.Є., розглянувши матеріали справи

за позовом заступника прокурора Хмельницької області в інтересах держави в особі Міністерства соціальної політики України, м. Київ

до Хмельницького обласного міжгосподарського санаторію "Україна", с. Маків Дунаєвецького району, Хмельницької області

про стягнення 122 181,11 грн.

Представники сторін:

від позивача: не зявився

від відповідача: ОСОБА_1 - за довіреністю від 25.08.15р.

за участю ОСОБА_2 прокурора відділу прокуратури області

В судовому засіданні відповідно до ч.2 ст.85 ГПК України проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суть спору: прокурор в інтересах держави в особі позивача звернувся з позовом до суду про стягнення з Хмельницького обласного міжгосподарського санаторію "Україна" штрафних санкцій в розмірі 122 181,11 грн. обґрунтовуючи позовні вимоги наявними в матеріалах справи доказами.

Позивач явку повноважного представника в судове засідання не забезпечив. У письмовій позиції, з приводу застосування строку позовної давності, що надійшла до суду 23.10.15р. вважає, що відповідно до ст.258 ЦКУ, строк позовної давності потрібно обчислювати з моменту коли прокуратурі області стало відомо про порушення Хмельницьким обласним міжгосподарським санаторієм "Україна" своїх зобовязань за договором. Згідно даних прокуратури області лист Мінсоцполітики отримали 15.06.15р., таким чином строки не порушені. Враховуючи вищевикладене, Мінсоцполітики підтримує позов в повному обсязі, вимоги вважає обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню, та просить розглядати справу без участі представника.

28.08.15р. на адресу суду від відповідача надійшла заява про застосування строків позовної давності. При цьому відповідач акцентує увагу суду, що спірні правовідносини між сторонами ґрунтуються на договорі № 13/122-ВТ від 11.06.2013 року. Пунктом 4.4. договору визначено, що не пізніше 15 календарних днів після завершення відповідного сезону Виконавець проводить звірку використання путівок з регіональними органами соціального захисту населення, а сторони проводять звірку використання санаторно-курортних путівок за сезон, за результатами якої підписується акт про надані послуги із санаторно-курортного лікування між сторонами та здійснюється коригування оплати вартості путівок за рахунок коштів Державного бюджету України та доплати громадянами за рахунок їх власних коштів (у випадках передбачених п.п. 1.2.4 та 1.2.5 цього договору). У випадку оплати вартості частини путівки за рахунок власних коштів виконавець протягом 7 робочих днів з моменту підписання акту за результатами звірки використання путівок повертає кошти Державного бюджету, а Замовник протягом 7 робочих днів здійснює оплату за рахунок коштів доплати громадян. На виконання п. 4.4. вказаного Договору між позивачем та відповідачем було складено наступні акти звірки: від 11.11.2013 року за сезон "літо" 2013 року; від 14.02.2014 року за сезон "осінь" 2013 року; від 28.02.2014 року за сезон "осінь" 2013 року. Згідно акту звірки використання путівок за сезон "літо" 2013 року від 11.11.2013 року підлягало поверненню 14994,00 грн. Строк повернення - до 20.11.2013 року. Відповідачем вказані кошти було перераховано 28.11.2013 року. Згідно акту звірки використання путівок за сезон "осінь" 2013 року від 14.02.2014 року підлягало поверненню 115239,60 грн. Строк повернення - до 26.02.2014 року. Вказані кошти повернуто санаторієм 03.06.2014 року - 38413,20 грн. та 04.06.2014 року - 76826,40 гривень. Згідно акту звірки використання путівок за сезон "осінь" 2013 року від 28.08.2014 року підлягало поверненню 2142,00 гривень. Строк повернення - до 09.09.2014 року. Вказані кошти повернуто санаторієм лише 26.09.2014 року. Таким чином, відповідач доводить до відома що, прострочення виконання зобов'язання за Договором, а отже і строк позовної давності, починає відлік: по акту звірки використання путівок за сезон "літо" 2013 року від 11.11.2013 року з 20.11.2013року; по акту звірки використання путівок за сезон "осінь" 2013 року від 14.02.2014 року з 26.02.2013року. Отже, скорочений строк позовної давності в 1 рік щодо вимоги про сплату штрафних санкцій договором в сумі 121816,96 гривень сплив 26.02.2015 року. В той же час, як видно з відтиску на опису вкладення у поштове відправлення, з яким було надіслано позовну заяву, вона (позовна заява) була відправлена 12.08.2015 року. Таким чином. Позивач, звернувшись із позовною заявою 12.08.2015 р., пропустив строк позовної давності в один рік, що є підставою для відмови у задоволенні позову на думку відповідача. Отже, відповідач просить суд застосувати строк позовної давності та відмовити у позові повністю.

У відзиві на позов який був поданий представником відповідача у судовому засіданні 31.08.15р. наполягає на застосуванні строку позовної давності до позовних вимог. Крім того, звертає увагу суду, що припинення з 31.12.13р. договору №13/122-ВТ від 11.06.13р. в частині відповідальності за порушення строків повернення коштів, отриманих від осіб, віднесених до категорії 3 та категорії 4, має наслідком припинення існування прав і обов'язків його учасників, які склали зміст договору, оскільки відповідно до ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними. Відповідач вважає, що після припинення договору (крім його дії в частині надання послуг із санаторно - курортного лікування за санаторно - курортними путівками) припиняється і обов'язок виконавця щодо дотримання ним 7-ми денного строку повернення коштів згідно актів звірок 14.02.14р. та від 28.08.14р. В позові просить відмовити.

Прокурор в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та наполягав на їх задоволенні. У запереченнях проти заяви відповідача про застосування строків позовної давності зазначає, що оскільки Міністерством соціальної політики України не вжито заходів до стягнення штрафних санкцій з відповідача прокурор, після виявлення даного порушення, самостійно звернувся до суду в інтересах позивача для вжиття заходів до захисту економічних інтересів держави щодо погашення заборгованості перед державним бюджетом та усунення виявлених порушень. Прокурор вважає, що строк позовної давності необхідно обчислювати з моменту, коли прокуратурі області стало відомо про вказане порушення, а саме, з моменту надходження до прокуратури листа Мінсоцполітики - 15.06.15р.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечує з підстав викладених у відзиві на позов.

Розглядом матеріалів справи встановлено.

11.06.13р. між Міністерством соціальної політики (замовник) та Хмельницьким обласним міжгосподарським санаторієм "Україна" (виконавець) укладено договір №13/122-ВТ про закупівлю за державні кошти відповідно до п.1.1 якого виконавець зобов'язується у 2013році надати санаторно-курортні путівки для громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи згідно із специфікацією, що зазначена в Додатку №1 до цього договору у порядку, встановленому цим Договором, та надати відповідно за путівками послуги із санаторно - курортного лікування за відповідним профілем захворювання, а замовник зобов'язується оплатити надані санаторно - курортні путівки у порядку, за цінами та у строки, встановлені цим Договором.

Згідно п.1.3 договору обсяги закупівлі, передбачені Додатком №1 до договору можуть бути зменшені з урахуванням фактичного обсягу видатків замовника.

Ціна договору становить 2 490 201грн. Оплата санаторно - курортних путівок здійснюється шляхом безготівкового перерахування грошової допомоги для компенсації вартості путівок санаторно - курортному закладу виконавця. (п.3.1, 3.2 договору).

Відповідно до п.4 договору виконавець протягом 5 робочих днів з моменту укладення договору надає замовнику графік заїздів постраждалих громадян до санаторно-курортного закладу (ів) виконавця залежно від типу путівок та відповідно до кількості путівок, що вказана у додатку №1 до цього договору. Виконавець надає замовнику путівки посезонно (літо, осінь, зима) згідно із накладною: на літо - протягом 5 робочих днів з моменту укладення договору, на осінь - до 5 серпня 2013 року, на зиму - до 5 листопада 2013 року. Замовник оплачує санаторно-курортні путівки після реєстрації цього договору в органах державного казначейства по мірі надходження бюджетних коштів протягом 7 банківських днів з дня отримання від виконавця рахунку та накладної.

Пунктом 4.4 договору передбачено, що не пізніше 15 календарних днів після завершення відповідного сезону виконавець проводить звірку використання путівок з регіональними органами соціального захисту населення, які здійснювали направлення осіб за санаторно-курортними путівками, а сторони проводять звірку використання санаторно - курортних путівок за сезон, за результатами якої підписується акт про надані послуги із санаторно - курортного лікування між сторонами та здійснюється коригування оплати вартості путівок за рахунок коштів Державного бюджету України та доплати громадянам за рахунок їх власних коштів (у випадках передбачених п.п.1.2.3 та 1.2.5. У випадку оплати вартості частини путівки за рахунок власних коштів виконавець протягом 7 робочих днів з моменту підписання акту за результатами звірки використання путівок повертає кошти Державного бюджету, а замовник протягом 7 робочих днів здійснює оплату за рахунок коштів доплати громадян.

Відповідно до п.п.6.2.1 за прострочення виконавцем повернення суми коштів, сплаченої за рахунок коштів Державного бюджету України, за результатами звірки використання путівок за відповідний сезон відповідно до п.4.4 цього договору - пені у розмірі 1% суми коштів, яка підлягала поверненню, за кожен день прострочення, а за прострочення понад 30 календарних днів додатково стягується штраф у розмірі 7% від вказаної суми.

Згідно складених представниками сторін актів звірки використання санаторно - курортних путівок для громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи за сезон "літо 2013 року" відповідач мав повернути позивачу 14 994грн. 11.11.13р., за сезон "осінь 2013 року" - 115 239,60грн. 14.02.14р. та 2142грн. за цей же період 28.08.14р.

Позивачем 11.03.15р. та 22.05.15р. направлялись відповідачу вимоги та рахунки на сплату нарахованих штрафних санкцій.

Оскільки відповідачем кошти за путівки повертались позивачу із порушенням строків останнім нарахований та заявлений до стягнення штраф у розмірі 122 181,11грн., зокрема: штраф 1% - 1199,52грн. із суми 14994 за період з 20.11.13р. по 27.11.13р., 84124,91грн. із суми 115239,60грн. за період з 25.02.2014р. по 08.05.2014р., 9219,17грн. за період з 09.05.14р. по 02.06.14р. із суми 38413,20грн., 19206,60грн. за період з 09.05.14р. по 02.06.14р. із суми 76826,40грн., 364,14грн. за період з 09.09.14р. по 25.09.14р. із суми 2142грн., штраф 7% - 8066,77грн. із суми 115239,60грн.

Аналізуючи подані докази, оцінюючи їх у сукупності, суд до уваги бере таке.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України, майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України та ст. 174 Господарського кодексу України, господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод (правочинів), передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

З положень ст. 509 ЦК України, ст. 173 ГК України вбачається, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Нормами ст. 627 ЦК України встановлено свободу договору, тобто, відповідно до ст. 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Як вбачається із матеріалів справи між сторонами 11.06.13р. укладено договір №13/122-ВТ про закупівлю за державні кошти відповідно до п.1.1 якого відповідач зобов'язався у 2013році надати санаторно-курортні путівки для громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи згідно із специфікацією, що зазначена в Додатку №1 до цього договору у порядку, встановленому цим Договором, та надати відповідно за путівками послуги із санаторно - курортного лікування за відповідним профілем захворювання, а позивач зобов'язався оплатити надані санаторно - курортні путівки у порядку, за цінами та у строки, встановлені цим Договором.

Пунктом 4.4 договору сторони передбачили, що не пізніше 15 календарних днів після завершення відповідного сезону виконавець проводить звірку використання путівок з регіональними органами соціального захисту населення, які здійснювали направлення осіб за санаторно-курортними путівками, а сторони проводять звірку використання санаторно - курортних путівок за сезон, за результатами якої підписується акт про надані послуги із санаторно - курортного лікування між сторонами та здійснюється коригування оплати вартості путівок за рахунок коштів Державного бюджету України та доплати громадянам за рахунок їх власних коштів (у випадках передбачених п.п.1.2.3 та 1.2.5. У випадку оплати вартості частини путівки за рахунок власних коштів виконавець протягом 7 робочих днів з моменту підписання акту за результатами звірки використання путівок повертає кошти Державного бюджету, а замовник протягом 7 робочих днів здійснює оплату за рахунок коштів доплати громадян.

Судом встановлено, що згідно складених представниками сторін актів звірки використання санаторно - курортних путівок для громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи за сезон "літо 2013 року" відповідач мав повернуто позивачу 14 994грн. 11.11.13р., за сезон "осінь 2013 року" - 115 239,60грн. 14.02.14р. та 2142грн. за цей же період 28.08.14р.

Згідно зі ст. 193 ГК України та ст. 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватись належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання і одностороння зміна умов договору не допускається.

Згідно зі ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язані встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Невиконання зобов'язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) стаття 610 ЦК України визначає як порушення зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 216 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Застосування господарських санкцій повинно гарантувати захист прав і законних інтересів громадян, організацій та держави, в тому числі відшкодування збитків учасникам господарських відносин, завданих внаслідок правопорушення, та забезпечувати правопорядок у сфері господарювання.

Статтею 230 Господарського кодексу України визначено, що порушення зобов'язання є підставою для застосування господарських санкцій (неустойка, штраф, пеня). Штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Договором, зокрема, п.п.6.2.1 у разі порушення відповідачем своїх зобов'язань за цим договором позивач може вимагати сплати штрафних санкцій за прострочення виконавцем повернення суми коштів, сплаченої за рахунок коштів Державного бюджету України, за результатами звірки використання путівок за відповідний сезон відповідно до п.4.4 цього договору - пені у розмірі 1% суми коштів, яка підлягала поверненню, за кожен день прострочення, а за прострочення понад 30 календарних днів додатково стягується штраф у розмірі 7% від вказаної суми.

Оскільки відповідачем кошти за путівки повертались позивачу із порушенням строків останнім нарахований та заявлений до стягнення штраф у розмірі 122 181,11грн., зокрема: штраф 1% - 1199,52грн. із суми 14994 за період з 20.11.13р. по 27.11.13р., 84124,91грн. із суми 115239,60грн. за період з 25.02.2014р. по 08.05.2014р., 9219,17грн. за період з 09.05.14р. по 02.06.14р. із суми 38413,20грн., 19206,60грн. за період з 09.05.14р. по 02.06.14р. із суми 76826,40грн., 364,14грн. за період з 09.09.14р. по 25.09.14р. із суми 2142грн., штраф 7% - 8066,77грн. із суми 115239,60грн.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. При цьому для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). (ст.258 ЦК України).

Згідно ч.3 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Судом береться до уваги, що відповідачем подано заяву про застосування строку позовної давності до спірних правовідносин.

Поряд із цим судом зважається на позицію Верховного Суду України з питань пов'язаних із застосуванням позовної давності викладену у Інформаційному листі Вищого господарського суду України від 20.10.2015 № 01-06/1837/15 "Про доповнення Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 15.03.2011 № 01-06/249 "Про постанови Верховного Суду України, прийняті за результатами перегляду судових рішень господарських судів" яка говорить про те, що за змістом частин першої, другої, четвертої статті 29 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України), статті 261 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) у разі звернення прокурора в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, строк позовної давності повинен обчислюватися з дати, коли саме позивачу (тобто органу, в інтересах якого звертається до суду прокурор), стало відомо про порушення його права, а не з моменту, коли про порушене право стало відомо прокурору.

При цьому Верховний Суд України зазначив, що прокурор здійснює представництво органу, в інтересах якого він звертається до суду на підставі закону (процесуальне представництво), а тому положення закону про початок перебігу позовної давності (стаття 261 ЦК України) поширюється і на звернення прокурора до суду із заявою про захист державних інтересів, але не наділяє прокурора повноваженнями ставити питання про поновлення строку позовної давності за відсутності такого клопотання з боку самої особи, в інтересах якої прокурор звертається до суду (постанови ВСУ від 25.03.2015 у справі № 11/163/2011/5003, від 22.04.2015 у справі № 916/2122/13, від 13.05.2015 у справі № 903/543/14).

Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку про правомірність застосування до спірних правовідносин позовної давності.

З огляду на зазначене, позов підлягає частковому задоволенню у розмірі 364,14грн. штрафу нарахованого позивачем із суми 2142грн. боргу за період з 09.09.14р. по 25.09.14р. У позові про стягнення 121 816,97грн. штрафу належить відмовити.

Відповідно до ст.49 ГПК України судові витрати покладаються на сторони пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Керуючись ст. ст. 1, 2, 13, 33, 43, 49, 82, 85, 116 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов заступника прокурора Хмельницької області в інтересах держави в особі Міністерства соціальної політики України, м. Київ до Хмельницького обласного міжгосподарського санаторію "Україна", с. Маків Дунаєвецького району, Хмельницької області про стягнення 122 181,11 грн. задовольнити частково.

Стягнути з Хмельницького обласного міжгосподарського санаторію "Україна", с. Маків Дунаєвецького району вул. Санаторна, 72 () на користь Міністерства соціальної політики України, м. Київ, вул. Еспланадна, 8/10 () - 364,14грн. (триста шістдесят чотири гривні 14 коп.) штрафу.

Видати наказ.

Стягнути з Хмельницького обласного міжгосподарського санаторію "Україна", с. Маків Дунаєвецького району вул.Санаторна, 72 () для зарахування до Державного бюджету України на рахунок № 3002 через УДКСУ у м. Хмельницькому, м. Хмельницький, код ЄДРПОУ отримувача 38045529, банк одержувача ГУДКСУ у Хмельницькій області, м. Хмельницький, МФО 815013 судовий збір в розмірі 5,46 грн. (п'ять гривень 46 коп.).

Видати наказ.

Стягнути з Міністерства соціальної політики України, м. Київ вул. Еспланадна, 8/10 () для зарахування до Державного бюджету України на рахунок № 3002 через УДКСУ у м. Хмельницькому, м. Хмельницький, код ЄДРПОУ отримувача 38045529, банк одержувача ГУДКСУ у Хмельницькій області, м. Хмельницький, МФО 815013 судовий збір в розмірі 1 827,26 грн. (одна тисяча вісімсот двадцять сім гривень 26 коп.).

Видати наказ.

У позові про стягнення 121 816,97грн. штрафу відмовити.

Повний текст рішення складено 02.11.15р.

Суддя М.Є. Муха

Віддрук. 2 прим. : 1 - до справи, 2 - позивачу (01601, м. Київ, вул. Еспланадна, 8/10).