ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

22.10.2015 Справа № 908/4666/15

Господарський суд Донецької області у складі судді Осадчої А.М.

за участю секретаря судового засідання Щитової Л.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Державного підприємства Донецька вугільна енергетична компанія в особі відокремленого підрозділу Донецьке управління по гасінню, профілактиці природних відвалів та рекультивації земель м.Донецьк

до відповідача Державного підприємства Шахта імені ОСОБА_1 м.Донецьк

про стягнення 468049,34грн.

За участю уповноважених представників:

від позивача: не зявився

від відповідача: не зявився

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Державне підприємство Донецька вугільна енергетична компанія (далі ДП «ДВЕК») в особі відокремленого підрозділу Донецьке управління по гасінню, профілактиці природних відвалів та рекультивації земель м.Донецьк звернувся до господарського суду Запорізької області з позовом до відповідача, Державного підприємства Шахта імені ОСОБА_1 м.Донецьк (далі ДП Шахта імені ОСОБА_1) з вимогами про стягнення 468049,34грн., у тому числі суми основного боргу в розмірі 451188,63грн., пені в сумі 16860,71грн.

Ухвалою від 25.08.2015року господарським судом Запорізької області у відповідності з приписами ст.17 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) справа №908/4666/15 направлена за підсудністю до господарського суду Донецької області.

28.08.2015року матеріали справи №908/4666/15 надійшли на адресу господарського суду Донецької області. Згідно автоматичного розподілу справу передано на розгляд судді Осадчій А.М.

Ухвалою суду від 31.08.2015р. за вказаним позовом порушено провадження. Розгляд справи неодноразово відкладався.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем зобовязань за договором №132205/671 про закупівлю послуг за державні кошти від 22.05.2013р. та додаткової угоди №1 від 30.12.2013р. до нього у частині повної оплати виконаних робіт за період березень 2013р. лютий 2014р. на загальну суму 451188,63грн.

На підтвердження зазначених у позові обставин позивач надав суду копії: договору №132205/671 про закупівлю послуг за державні кошти від 22.05.2013р., додаткової угоди №1 від 30.12.2013р., актів №26 від 29.03.2013р., №38 від 30.04.2013р., №50 від 31.05.2013р., №62 від 27.06.2013р., №75 від 31.07.2013р.,№95 від 30.08.2013р., №96 від 30.09.2013р., №116 від 31.10.2013р., №127 від 29.11.2013р., №2 від 31.01.2014р., №13, акту №1 звірки розрахунків від 20.01.2015р., листа б/н від 09.06.2015р.

Нормативно свої вимоги позивач обґрунтовує ст.ст. 525, 526, 530, 612, 625, 629 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), ст.ст.173-175, 193, 230, 231, 232 Господарського кодексу України (далі - ГК України), ст.ст. 1, 28, 49, 54, 57 ГПК України.

22.10.2015р. позивач на електронну адресу суду направив клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача, в якому у повному обсязі підтримав заявлені позовні вимоги. Крім того, на виконання вимог ухвал суду надав для залучення до матеріалів справи належної якості копії договору №132205/671 про закупівлю послуг за державні кошти від 22.05.2013р., розрахунків вартості механічного очищення та знезараження шахтних вод, додаткової угоди №1 від 30.12.2013р., акту №1 звірки розрахунків від 20.01.2015р., Статуту підприємства, виписки з ЄДРПОУ щодо позивача.

Представники сторін у судове засідання 22.10.2015р. не зявились, про час та місце судового розгляду справи повідомлені у спосіб, що передбачений процесуальним законом.

Зокрема, відповідно до пункту 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК України.

За змістом статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Згідно з ст. 18 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" від 15.05.2003 р. № 755-IV, якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін.

За даними, які містяться у витягах з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців ДП «ДВЕК» має наступну адресу місцезнаходження: 85670, Донецька область, м.Вугледар; ДП Шахта імені ОСОБА_1: 83102, Донецька обл., м. Донецьк,вул. Стадіонна, будинок 1.

Крім того, у позовній заяві позивачем визначені інші адреси місяця знаходження підприємства та його відокремленого підрозділу у м.Донецьку, адреси електронної пошти, телефони підприємств.

Згідно приписів п. 6 інформаційного листа Вищого господарського суду України "Про Закон України "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції" № 01-06/2052/14 від 01.12.2014 зазначено, що учасник судового процесу, який знаходиться на території проведення АТО, вважатиметься належним чином повідомленим про час і місце засідання господарського суду за таких умов: 1) Якщо відповідну ухвалу господарським судом надіслано поштою за місцезнаходженням учасника судового процесу, зазначеним в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців. При цьому слід мати на увазі, що згідно із статтею 18 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців" якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, вони вважаються достовірними, доки до них не внесено відповідних змін. 2) У разі коли учасник судового процесу не значиться у згаданому реєстрі, - якщо названу ухвалу господарським судом надіслано поштою за адресою, яку зазначено в заяві (скарзі), або за місцем проживання фізичної особи, або за місцезнаходженням відокремленого підрозділу юридичної особи (коли заяву пов'язано з його діяльністю). 3) Якщо у господарського суду наявні достовірні (тобто документально підтверджені підприємством зв'язку) відомості про неможливість здійснення поштових відправлень до певних населених пунктів чи місцевостей, то суд не вчиняє дій, зазначених у підпунктах 1 і 2 цього пункту. У такому разі, а також у випадках, коли поштові відправлення учасникам судового процесу все ж було надіслано, але їх повернуто підприємством зв'язку через неможливість вручення, суд здійснює відповідне повідомлення шляхом надсилання телеграми, телефонограми, з використанням факсимільного зв'язку чи електронною поштою або з використанням інших засобів зв'язку, які забезпечують фіксацію повідомлення. У такому разі на примірнику переданого тексту, що залишається у матеріалах справи, зазначаються дата і година його передачі і прізвища та ініціали осіб, які передали і прийняли текст. У матеріалах справи мають міститися документи, що підтверджують отримання учасником судового процесу повідомлення (завірений судом витяг з журналу реєстрації телефонограм, журналу реєстрації електронних поштових відправлень тощо). 4) За неможливості здійснити повідомлення учасника судового процесу і в такий спосіб - інформація про час і місце судового засідання розміщується на сторінці відповідного суду (у розділі "Новини та події суду") офіційного веб-порталу "Судова влада в Україні" в мережі Інтернет (www.court.gov.ua/sudy/). У такому разі на роздрукованій сторінці з мережі Інтернет, на якій розміщено інформацію про час та місце засідання господарського суду, зазначаються дата розміщення інформації, прізвище та ініціали судді, у провадженні якого знаходиться відповідна справа, а також вчиняється його підпис.

Як встановлено у актах канцелярії господарського суду Донецької області внаслідок того, що згідно листа Харківської дирекції УДППЗ «Укрпошта» №7-14-197 від 06.05.2015р. відділення поштового звязку призупинили приймання та пересилання поштових відправлень на адресу населених пунктів Донецької та Луганської областей, канцелярія суду не має можливості направити поштову кореспонденцію (ухвали суду) на юридичну адресу відповідача та адреси позивача та відокремленого підрозділу підприємства, що зазначені у позові.

Суд направляв копії процесуальних документів на адреси електронної пошти сторін, що зазначені у позові та листі б/н від 09.06.2015р., телефонограми за телефонами, які зазначені у позовній заяві. Докази вказаного містяться в матеріалах справи.

Інформація про час і місце судових засідань щодо розгляду справи №908/4666/15 розміщувалась на сторінці господарського суду Донецької області офіційного веб-порталу "Судова влада в Україні" в мережі Інтернет (www.court.gov.ua/sudy/). Матеріали справи містять роздруковані та оформлені належним чином сторінки з відповідними повідомленнями.

З огляду на викладене, суд здійснив всі можливі дії направлені на повідомлення сторін про час та місце судового розгляду справи.

Позивач звернувся до суду з клопотанням про розгляд справи за відсутності представника підприємства за наявними у справі доказами. Дане клопотання судом задовольняється.

Суд вважає за можливе розглянути спір в порядку ст.75 ГПК України за наявними в справі матеріалами, оскільки їх цілком достатньо для правильної юридичної кваліфікації спірних правовідносин, а відсутність належним чином повідомленого представника відповідача та ненадання відповідачем певних документів у світлі приписів ст.ст. 4-3, 22, 33 та 77 цього Кодексу істотним чином не впливають на таку кваліфікацію і не можуть вважатися належною підставою для подальшого відкладання розгляду справи.

Відповідно до положень статті 811 ГПК України судом складено протокол, який долучено до матеріалів справи. З клопотаннями щодо фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів сторони до суду не зверталися.

Дослідивши представлені в порядку статті 43 ГПК України докази, вивчивши матеріали справи, суд у межах заявлених позовних вимог встановив наступне.

22.05.2013р. між ДП Шахта імені ОСОБА_1(Замовник) та ДП «ДВЕК» (Учасник) укладений договір №132205/671 про закупівлю послуг за державні кошти, за умовами п.п.1.1.,1.2 якого Учасник зобовязується у 2013році надати послуги, зазначені у цьому договорі, а Замовник зобовязаний прийняти та оплатити виконані послуги згідно розрахунку кошторисної вартості послуг, що додається до даного договору та є його невідємною частиною. Найменування послуги: код 39.00.1 рекультивування та очищування (послуги з механічного очищення та знезараження шахтних вод) 5450000м3.

Учасник зобовязаний надати Замовнику послуги, які повинні проводитись згідно вимог діючого природоохоронного та санітарного законодавства та контролювати якість послуг хімічними аналізами на залишковий хлор.(п. 2.1 договору).

Виконавець робіт - Відокремлений підрозділ Донецьке управління по гасінню, профілактиці природних відвалів та рекультивації земель ДП «ДВЕК». (п. 1.4 договору).

Сторонами підписана додаткова угода №1 до договору від 30.12.2013р.

Ціна договору визначена у п. 3.1, який згідно додаткової угоди №1 від 30.12.2013р. сторонами узгоджено: ціна даного договору складає 537785,22грн., у тому числі ПДВ 20% - 89630,87грн.

Позивач надав розрахунки вартості механічного очищення та знезараження шахтних вод з березня 2013р. по грудень 2013р.

Договір набирає чинності з дня підписання та діє до 28.02.2014р. Згідно ст. 631 ЦК України умови цього договору поширюється на правовідносини, що виникли між сторонами з 01.03.2013р. до моменту підписання цього договору.(п. 10.1 договору у редакції додаткової угоди №1 від 30.12.2013р.)

Таким чином, договір №132205/671 від 22.05.2013р. з урахуванням додаткової угоди до нього розповсюджується на правовідносини сторін у строк з 01.03.2013р. по 28.02.2014р.

Судом встановлено, що зазначений договір укладений у письмовій формі, підписаний повноважними представниками сторін без зауважень і складання протоколу розбіжностей, скріплений відтисками печаток підприємств. Зміст правочину не суперечить актам цивільного законодавства, він сторонами не оспорений, у судовому порядку недійсним не визнаний. Відтак в силу положень статті 629 ЦК України є обовязковим для виконання сторонами.

Виходячи з викладеного, суд вважає, що укладений договір за змістом спірних правовідносин та своєю правовою природою є договором про надання послуг, а тому виниклі між сторонами спірні правовідносини за правилами абзацу другого частини 1 статті 193 ГК України - до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, - регулюються відповідними нормами глави 63 Цивільного кодексу України.

Положеннями частини 1 статті 901 ЦК України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Умовами договору безпосередньо не передбачено порядку прийняття наданих послуг, але згідно п. 4.2 визначено, що Учасник зобовязується надати Замовнику наступні документи: податкову накладну, акт здачіприймання послуг, розрахунок вартості механічного очищення шахтних вод, що кореспондується з обовязком Замовника приймати надані послуги згідно з актом здачі-приймання послуг (п.6.1.2договору). Крім того, у разі неналежного оформлення документів (відсутність печатки, підписів тощо) Замовник має право повернути акти здачі-приймання Учаснику без здійснення оплати.

Сторонами договору підписано акти про виконання робіт №26 від 29.03.2013р., №38 від 30.04.2013р., №50 від 31.05.2013р., №62 від 27.06.2013р., №75 від 31.07.2013р.,№95 від 30.08.2013р., №96 від 30.09.2013р., №116 від 31.10.2013р., №127 від 29.11.2013р., №2 від 31.01.2014р., №13. Копії означених актів наявні у матеріалах справи.

Посилання в актах та факт виконання робіт, тоді як фактично надавались послуги не позбавляє вказані документи їх доказової сили.

Загальна вартість наданих послуг за вказаними актами складає 451188,63грн. Акти містять також графу «розрахункова вартість робіт», яка передує графі «вартість робіт» та на базі якої формується кінцева вартість послуг, що вказана саме в графі «вартість робіт» та виходячи з даних якої сформована загальна вартість послуг за період березень 2013р. лютий 2014р.

Акти №62, №75,№95, №96 , №116, №127, №2, №13 містять посилання на договір №132205/671 від 22.05.2013р., що беззаперечно підтверджує факт надання послуг саме за цим договором, але в актах №26, №38, №50 відсутнє посилання на договір.

Суд приймає до уваги, що позивач у позові стверджує, що послуги за означеними актами надані на підставі умов вказаного договору, у листі б/н від 09.06.2015р. відповідач визнає наявність заборгованості в сумі 451188,63грн., у тому числі й за означеними актами саме за договором №132205/671, таким чином, згідно з приписами ст.35 ГПК України факт виконання послуг за актами згідно договору №132205/671 від 22.05.2013р. визнається сторонами та не потребує доведення.

Акти №26, №38, №50, №62, №75,№95, №96 , №116, №127, №2 містять дати їх складання, тоді як акт №13 підписано без дати.

Виходячи з приписів ч.3 ст.254 ЦК України строк, що визначений місяцями, спливає у відповідне число останнього місяця строку. Якщо закінчення строку, визначеного місяцем, припадає на такий місяць, у якому немає відповідного числа, строк спливає в останній день цього місяця.

Оскільки акт №13 фіксує факт надання послуг за лютий 2014р. , суд вважає, що він підписаний в останній день місяця 28.02.2014р .

Акти підписані уповноваженими представниками сторін за відсутності заперечень стосовно обсягу виконаних робіт або їх якості, скріплені печатками підприємств. Відповідач не надав суду доказів на підтвердження виявлення недоліків у виконанні робіт, мотивована відмова від підписання актів відсутня.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 903 ЦК України).

Згідно п. 4.1 договору розрахунки проводяться шляхом оплати Замовником на розрахунковий рахунок Учасника після підписання сторонами акту здачі-приймання послуг на протязі 30-ти календарних днів, згідно ст. 49 Бюджетного кодексу України.

Таким чином, строк виконання зобовязання з оплати послуг за актом №26 від 29.03.2013р. 28.04.2013р., №38 від 30.04.2013р. 30.05.2013р., №50 від 31.05.2013р. -30.06.2013р., №62 від 27.06.2013р. 27.07.2013р., №75 від 31.07.2013р. 30.08.2013р.,№95 від 30.08.2013р. 29.09.2013р., №96 від 30.09.2013р. 30.10.2013р., №116 від 31.10.2013р. -30.11.2013р., №127 від 29.11.2013р. 29.12.2013р., №2 від 31.01.2014р. - 02.03.2014р., №13 30.03.2014р.

Стаття 49 Бюджетного кодексу України передбачає порядок здійснення платежів відповідно до взятих бюджетних зобов'язань, а саме, розпорядник бюджетних коштів після отримання товарів, робіт і послуг відповідно до умов взятого бюджетного зобов'язання приймає рішення про їх оплату та надає доручення на здійснення платежу органу Казначейства України, якщо інше не передбачено бюджетним законодавством, визначеним пунктом 5 частини першої статті 4 цього Кодексу. Казначейство України здійснює платежі за дорученнями розпорядників бюджетних коштів у разі: 1) наявності відповідного бюджетного зобов'язання для платежу у бухгалтерському обліку виконання бюджету; 2) наявності затвердженого в установленому порядку паспорта бюджетної програми (у разі застосування програмно-цільового методу у бюджетному процесі); 3) наявності у розпорядників бюджетних коштів відповідних бюджетних асигнувань.

Листом б/н від 09.06.2015р. відповідач визнав наявність заборгованості в сумі 451188,63грн. за договором №132205/671.

Доказів оплати заборгованості або доказів на підтвердження неможливості виконання свого зобовязання на підставі ст. 49 Бюджетного кодексу України відповідач суду не надав.

Суд, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з огляду на наступне.

Договір, як визначено в статті 629 ЦК України, є обовязковим до виконання сторонами.

У статті 526 ЦК України зазначено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 193 ГК України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК України).

Згідно зі ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Матеріалами справи доведено факт виконання позивачем своїх зобовязань у відповідності до умов зазначеного вище договору, строк виконання грошового зобовязання відповідача на момент звернення з позовом настав, тому відповідач зобовязаний здійснити оплату вартості наданих послуг на суму 451188,63грн., тоді як, матеріали справи не містять доказів у підтвердження оплати відповідачем суми заборгованості 451188,63грн. Відповідно, ДП Шахта імені ОСОБА_1 в односторонньому порядку порушило взяті на себе зобовязання за договором в частині оплати вартості наданих послуг.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача пені в сумі 16 860,71грн, то суд виходить з наступного.

Статтею 216 Господарського кодексу України встановлено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Штрафними санкціями, згідно зі ст. 230 Господарського кодексу України, визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до п. 4 ст. 231 Господарського кодексу України, у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

Як встановлено ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є вид неустойки, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

За приписами ст. 1 Закону України №543/96-ВР від 22.11.1996року „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Умовами п. 7.3 договору передбачено, що за порушення строків оплати Замовник сплачує Учаснику пеню в розмірі 0,1% за кожний день прострочення, але не більше облікової ставки НБУ, яка діє на період, з якого сплачується пеня.

Враховуючи, що матеріалами справи підтверджено прострочення виконання відповідачем свого грошового зобовязання, позивач мав підстави для нарахування пені згідно п. 7.3 договору.

Зокрема, як вбачається з розрахунку пені, що доданий до позовної заяви, позивачем нарахована пеня за кожним актом за період шість місяців з дати виникнення заборгованості, що відповідає приписам ч.6 ст.232 Господарського кодексу України, яка передбачає що, початком для нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання буде день, наступний за днем, коли воно мало бути виконано. Нарахування санкцій триває протягом шести місяців. Проте законом або договором можуть бути передбачені інші умови нарахування. В даному випадку умовами договору не передбачено інших умов нарахування пені.

Однак, при розрахуванні пені за актом №62 від 27.06.2013р. позивач невірно визначив дату прострочення виконання зобовязання з оплати наданих послуг, помилково нарахував пеню з 27.07.2013р. по 27.01.2014р., суд вважає, що нарахування пені слід проводити з 28.07.2013р.

Здійснивши перерахунок пені з урахуванням вищезазначеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо стягнення пені підлягають задоволенню частково в сумі 16 852,50грн., в іншій частині цих вимог слід відмовити.

У відповідності до ст.49 ГПК України, оскільки позовні вимоги задоволені повністю частково, судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених вимог, а саме в сумі 9360,82грн.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст. 11, 509, 511, 526, 530, 625, 629, 901, 903 Цивільного кодексу України; ст. ст.193, 232 Господарського кодексу України, ст.ст. 4-2, 4-3, 22, 35, 43, 44, 49, 82-85, 115, 116 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Державного підприємства Донецька вугільна енергетична компанія в особі відокремленого підрозділу Донецьке управління по гасінню, профілактиці природних відвалів та рекультивації земель м.Донецьк до відповідача Державного підприємства Шахта імені ОСОБА_1 м.Донецьк про стягнення 468049,34грн., у томі числі, суми основного боргу в розмірі 451188,63грн., пені в сумі 16860,71грн. задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства Шахта імені ОСОБА_1(83102, Донецька обл., м. Донецьк,вул. Стадіонна, буд. 1,ідентифікаційний код 3337180) на користь Державного підприємства Донецька вугільна енергетична компанія(85670, Донецька область, м.Вугледар, ідентифікаційний код 33161769) суму основного боргу в розмірі 451188,63грн., пеню в сумі 16 852,50грн., витрати по оплаті судового збору в сумі 9360,82грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Видати наказ після набрання рішення законної сили.

Рішення господарського суду може бути оскаржене до Донецького апеляційного господарського суду протягом десяти днів. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

У судовому засіданні 22.10.2015р. оголошено та підписано повний текст рішення суду.

Суддя А.М. Осадча