ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.10.2015 р. Справа № 917/1779/15

За позовом Комунального виробничого підприємства "Комсомольськтеплоенерго" (вул. Молодіжна, буд. 8, м. Комсомольськ, Полтавська область, 39801)

до Фізичної особи - підприємця Кулікової Юлії Михайлівни (вул. Леніна, буд. 88, кв.139, м. Комсомольськ, 39800; вул. Миру, буд.9, м. Комсомольськ, Полтавська область, 39800)

про стягнення 10707,68 грн.

Суддя Безрук Т. М.

Представники:

від позивача: Рубан Н. Б.

від відповідача: не з'явився.

Розглядається позовна заява про стягнення 10707,68 грн., у тому числі 5628,15 грн. основного боргу за теплову енергію, поставлену згідно договору № 23/а від 12.04.1999р., 1406,25 грн. - пені, 3377,34 грн. - інфляційних, 295,94 грн. - 3% річних.

Ухвали суду від 19.08.2015р., від 22.09.2015р., надіслані відповідачу на адресу: вул. Леніна, буд. 88, кв.139, м. Комсомольськ, повернулися до суду з відміткою поштового відділення про закінчення терміну зберігання (а.с.54-55, 68-70).

Відповідно до ст. 64 ГПК України у разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала про порушення провадження у справі надсилається за адресою місцезнаходження (місце проживання) сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. У разі відсутності сторін за такою адресою, вважається, що ухвала про порушення провадження у справі вручена їм належним чином.

На дану адресу судом надсилалися ухвали по цій справі.

Ухвала суду від 22.09.2015р., надіслана відповідачу на адресу: вул. Миру, буд.9, м. Комсомольськ, Полтавська область, 39800, балу отримана, що підтверджується поштовим повідомленням від 25.09.2015р. (а.с.71).

Отже, відповідач належно повідомлений про час та місце розгляду даної справи.

Відповідач відзив на позов не надав.

Відповідно до ст. 75 ГПК України, якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Визначені ст. 77 ГПК України підстави для відкладення розгляду справи відсутні.

В судовому засіданні 27.10.2015р. судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення згідно ст. 85 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив:

Між позивачем та Фізичною особою - підприємцем Назаренко Юлією Михайлівною (яка в подальшому змінила прізвище на Кулікову) був укладений договір на відпуск теплової енергії у вигляді гараячої води №23/а від 12.04.1999р. (далі - Договір; а.с.13-14).

Відповідно до п. 2 Договору позивач зобов'язався постачати відповідачу теплову енергію у вигляді гарячої води з метою забезпечення гарячого водопостачання, опалення та вентиляції приміщення відповідача (споживача).

Згідно п. 3 Договору оплата за опалення та гаряче водопостачання, що проводиться споживачем на основі тарифів, встановлених уповноваженим органом один раз в місяць до 5 числа місяця наступним за звітним.

Згідно п.12 Договору в разі розірвання, припинення даного Договору укладається протокол. Зацікавлена сторона за місць до складання угоди про розірвання, припинення Договору, направляє лист, в якому зазначає причину по якій розривається договір. Протягом цього місяць постачальник та споживач оформляють угоду про розірвання, припинення даного Договору у формі протоколу, в якому зазначається: 1) який договір розривається, припиняється; 2) з якого моменту Договір вважається розірваним, припиненим; причину, по якій розривається, припиняється Договір; 3) споживачем та постачальником складається акт підписаний уповноваженими представниками обох сторін, в якому зазначають про повне припинення споживання теплової енергії споживачем; 4) здійснюється остаточний розрахунок та погашення заборгованості за теплову енергію споживачем, про що записується в протоколі.

В разі невиконання одного з вище перелічених умов протокол не складається, даний Договір не є розірваним чи припиненим (п.12 Договору).

Всі зміни чи доповнення не передбачені даним Договором, які виникають в ході виконання Договору, вирішуються в установленому порядку згідно законодавства України та оформляються письмово (п.12 Договору).

Згідно п.13 Договору при звільненні теплоспоживаючого приміщення споживачем, згідно даного Договору, споживач направляє на адресу позивача лист із зазначенням дати звільнення займаного приміщення, підтверджено підписом та резолюцією власника. В разі не надання письмового повідомлення протягом 10 днів з моменту звільнення приміщення, споживач здійснює оплату за відпуск теплової енергії до моменту надання листа, без слідуючого перерахування за прострочений час.

Сторони не надали суду доказів розірвання договору в установленому порядку. Отже, договір є діючим.

За період січень 2011 р. - квітень 2015р. позивач поставив, а відповідач спожив теплову енергію на загальну суму 5839,53 грн. (детальний розрахунок - а.с.7).

На оплату вказаної суми позивачем виписані відповідачу відповідні рахунки, які були вручені відповідачу, що підтверджується підписами відповідача на рахунках (а.с.16-47).

Відповідачем були проведені оплати на суму 927,61 грн., проте частина з цієї суми була направлена на погашення заборованості минулих періодів на суму 716,23 грн.

Отже, за послуги, надані в спірний період відповідач розрахувався частково, сплативши 211,38 грн.

Заборгованість відповідача за одержані послуги становить 5628,15 грн., що підтверджується поясненнями позивача від 27.10.2015р. (вхід № 15711).

Згідно ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов'язання повинні виконуватися належним чином і одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст. 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечувати безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Відповідно до ч. 6 ст. 19 Закону України від 02.06.2005р. № 2633-IV "Про теплопостачання" споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

У разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку (ч.6 ст. 25 Закону № 2633).

Заборгованість в сумі 5628,15 грн. відповідачем не сплачена.

Відповідно до ст. 4-3, ст. 33 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Доказів в спростування вищевикладеного чи інших заперечень по суті спору відповідач суду не надав. Заяви про застосування позовної давності суду не подано.

Таким чином, позовні вимоги про стягнення 5628,15 грн. основного боргу є правомірними та підлягають задоволенню.

За ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).Стаття 611 ЦК України передбачає, що у разі порушення зобов'язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Частиною п'ятою ст. 25 Закону № 2633 передбачено, що у разі несвоєчасної сплати платежів за споживання теплової енергії споживач сплачує пеню за встановленими законодавством або договором розмірами.

Згідно ч. 3 ст. 1 Закону України № 686-ХІV від 20.05.1999 року "Про відповідальність суб'єктів підприємницької діяльності за несвоєчасне внесення плати за спожиті комунальні послуги та утримання при будинкових територій" (із змінами і доповненнями) за несвоєчасні розрахунки за спожиті комунальні послуги сплачують пеню у розмірі 1% від суми простроченого платежу за кожний день прострочення, якщо інший розмір пені не встановлено угодою сторін, але не більше 100% загальної cyми боргу.

Згідно правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 16 квітня 2013 р. у справі № 3-6гс13 (справа № 18/957/12) нормою частини 1 статті 1 Закону України "Про відповідальність суб'єктів підприємницької діяльності за несвоєчасне внесення плати за спожиті комунальні послуги та утримання прибудинкових територій" встановлено законну неустойку за порушення грошового зобов'язання у сфері відносин з надання житлово-комунальних послуг - пеня в розмірі 1,0 % за кожний день прострочки платежу, але не більше 100 % боргу. Кредитор має право на стягнення цієї законної неустойки у тому числі й за відсутності у договорі умови про неустойку.

В ч. 3 ст. 82 ГПК України зазначено, що обираючи при прийнятті рішення правову норму, що підлягатиме застосуванню до спірних правовідносин, господарський суд зобов'язаний враховувати висновки Верховного Суду України, які викладені у рішеннях, прийнятих за результатом розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 11116 цього Кодексу.

Відповідно до п. 3 Договору у випадку несплати у вказані строки застосовується пеня в розмірі 0,5 % за кожен день прострочення платежу, але не більше ставки встановленої законодавством України.

На цій підставі позивачем правомірно заявлено до стягнення 1406,25 грн. пені за період 06.11.2014р. - 30.07.2015р. (розрахунок - а.с.9). При розрахунку позивачем враховано положення ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України. Правильність розрахунку перевірено судом.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі ст. 625 ЦК України позивач нарахував відповідачу до сплати інфляційні в сумі 1043,58 грн. за період січень 2011р. - липень 2015р. та 3 % річних в сумі 295,94 грн. за період 06.01.2011р. - 30.07.2015р. (а.с.8-10). Правильність розрахунку перевірено судом. Заяви про застосування позовної давності суду не подано.

Отже, позовні вимоги в частині стягнення 1406,25 грн. - пені, 3377,34 грн. - інфляційних, 295,94 грн. - 3% річних підлягають задоволенню судом.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати, які складаються з судового збору, покладаються на відповідача.

В разі добровільного виконання рішення суду до відкриття виконавчого провадження відповідач не позбавлений права звернутися до суду з заявою про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, на підставі ст. 117 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

Вирішив:

1. Позов задовольнити повністю.

2.Стягнути з Фізичної особи - підприємця Кулікової Юлії Михайлівни (вул. Леніна, буд. 88, кв.139, м. Комсомольськ, 39800; ідентифікаційний номер ) на користь Комунального виробничого підприємства "Комсомольськтеплоенерго" (вул. Молодіжна, буд. 8, м. Комсомольськ, Полтавська обл., 39800, ідентифікаційний код 13940851) 5628грн. 15 коп. основного боргу, 1406грн. 25 коп. пені, 3377грн. 34 коп. інфляційних, 295грн. 94 коп. річних, 1827грн. 00 коп. відшкодування витрат зі сплати судового збору.

Видати наказ після набрання цим рішенням законної сили.

Повне рішення складено та підписано: 28.10.2015р.

Суддя Безрук Т.М.