КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" жовтня 2015 р. Справа№ 910/15761/15
Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого: Синиці О.Ф.

суддів: Зеленіна В.О.

Ткаченка Б.О.

при секретарі: Вінницькій О.В.

за участю представників:

від позивача Мальцев В.В.,

від відповідача Кудрявський С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Геннліх Україна» №17/08/15 від 17.08.2015

на рішення Господарського суду міста Києва від 04.08.2015

у справі №910/15761/15

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Геннліх Україна», м. Слов`янськ

до приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС», м. Київ

про стягнення 95596грн.02коп.

ВСТАНОВИВ:
Рішення Господарського суду міста Києва від 04.08.2015 (суддя Турчин С.О.) відмовлено в задоволенні позову ТОВ «Геннліх Україна» про стягнення страхового відшкодування в розмірі 95596грн.02коп., в зв`язку з настанням страхового випадку (незаконне збройне захоплення транспортного засобу). Враховуючи наявні в матеріалах справи докази, умови Договору, визначення поняття антитерористичної операції, суд першої інстанції дійшов висновку про правомірність та обґрунтованість відмови відповідача (страховика) у виплаті позивачу (страхувальнику) страхового відшкодування, у зв`язку з відсутність правових підстав кваліфікувати подію, що трапилась 21.05.2014 р., страховим випадком на час існування на території Донецької області подій, визначених в п. 10.1.1 Договору, що підтверджується доказами, наявними в матеріалах справи.

Не погоджуючись з рішенням суду, позивач звернувся з апеляційною скаргою в якій просив його скасувати, позовні вимоги задовольнити. Апелянт зазначив про невірність висновків суду, оскільки в безпосередній близькості до місця, де сталось захоплення транспортного засобу, ніяких бойових дій чи терористичних актів не здійснювалось.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просив оскаржуване рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення та зазначив про законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення присутніх представників сторін, колегія суддів апеляційного господарського суду враховує наступне.

28.10.2013 р. між ПрАТ "Страхова Група "ТАС" (відповідач-страховик) та ТОВ "Геннліх Україна" (позивач-страхувальник) укладено договір добровільного страхування наземного транспорту ПK/21 № А 363954, відповідно до якого застраховано транспортний засіб марки Nissan, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Відповідно до п. 9.1 Договору та Частини 1, страховим випадком за Договором є настання збитків Страхувальника, що спричинені пошкодженням, знищенням, втратою ЗТЗ та/або ЗДО внаслідок настання страхового ризику: ДТП, пожежа, стихійне лихо, ПДТО, незаконне заволодіння.

Строк дії Договору: з 30.10.2013 р. до 19.10.2014 р.

За твердженням позивача 21.05.2014 р. стався страховий випадок (незаконне збройне захоплення транспортного засобу).

Відповідно до пп. 12.2, 12.3 12.4 п. 12 Договору Дії страхувальника у разі настання події, яка може класифікуватися як страховий випадок, страхувальник зобов`язаний безпосередньо з місця події або з місця виявлення пошкоджень ЗТЗ повідомити в Контакт-центр Страховика; негайно повідомити та викликати на місце події відповідні компетентні органи; протягом 3 (трьох) робочих днів з дати настання випадку, що має ознаки страхового, надати страховику письмову заяву про настання події за формою, визначеною страховиком.

На виконання вимог Договору 21.05.2014 р. позивач повідомив контакт-центр страховика про подію, а також, як вбачається з копії витягу з кримінального провадження № 001490, 21.05.2014 р. повідомив компетентний орган про настання події.

26.05.2015 р. позивач звернувся до відповідача з заявою про настання страхової події.

Відповідач листом від 13.06.2014 р. вих. № 50900/3700 не визнав подію страховою та відмовив позивачу у виплаті страхового відшкодування, посилаючись на п. 10.1.1 Договору, оскільки на території міста Слов`янська здійснювалася антитерористична операція, а згідно вказаного п. 10.1.1. Договору: «Дія Договору не розповсюджується на збитки, завдані під час та/або внаслідок: будь-якого роду військових дій, а також маневрів та інших військових заходів, громадянської війни, тощо».

Враховуючи викладене, позивач звернувся до суду про стягнення суми страхового відшкодування у розмірі 95 596,02 грн.

Так, між позивачем та відповідачем у справі виникли зобов`язання які мають ознаки договору страхування, згідно якого в силу вимог ст. 979 ЦК України, одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ст. 6 Закону України Про страхування добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (п. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України).

Відповідно до п. 11.3.3 Договору страховик має право робити запити про відомості, пов`язані із страховим випадком, до правоохоронних органів, банків, медичних закладів та інших підприємств установ і організацій, що володіють інформацією про обставини страхового випадку або компетентні в проведенні відповідних досліджень, а також самостійно з`ясовувати обставини та причини страхового випадку.

Як вбачається з матеріалів справи, на запити відповідача Військовою частиною НОМЕР_2 Міністерства оборони України, Головним Управлінням Національної гвардії України, Службою безпеки України були надані відповіді № 313/5/5307 від 09.10.2014 р., № 3/20/1-3315 від 30.09.2014 р., № 16/4706 від 26.09.2014 р. відповідно.

Із зазначених листів вбачається, що Згідно з Указом Президента України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України Антитерористичним центром при Службі безпеки України проводиться проводиться антитерористична операція.

З 07 квітня 2014 року на території Донецької та Луганської областей організованими озброєними угрупуваннями вчиняються численні терористичні акти, пов`язані із захопленням державних/громадських будівель і споруд, незаконним заволодінням транспортними засобами, умисними вбивствами захопленням заручників, блокуванням і пошкодженням об`єктів транспортної системи тощо, яким, у межах законодавчо визначеної компетенції, протидіють уповноважені на те державні органи.

Як зазначалось вище, згідно з п. 10.1.1 Договору, дія Договору не розповсюджується на збитки, завдані під час та/або внаслідок, зокрема, будь-якого роду військових дій, а також маневрів та інших військових заходів, громадянської війни, громадських хвилювань, дій, що викликані трудовими конфліктами, будь-яких терористичних актів, а також використання ЗТЗ правоохоронними органами (МВС, СБУ тощо), військовою або громадською владою, в т.ч. в блокадах доріг, переслідуваннях тощо, внаслідок застосування вибухових пристроїв або вогнепальної зброї (не залежно від інших обставин).

Враховуючи вказаний Указ в.о. Президента України № 405/2014 від 14.04.2014 р. та положення п. 10.1.1 Договору відповідач не визнав подію страховим випадком та відмовив у виплаті страхового відшкодування.

Враховуючи викладене, зважаючи на наявні в матеріалах справи докази, а також враховуючи умови Договору, апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції про правомірність та обґрунтованість відмови страховика у виплаті страхувальнику страхового відшкодування у зв`язку з відсутність правових підстав кваліфікувати подію, що трапилась 21.05.2014 р., страховим випадком, на час існування на території Донецької області подій, визначених в п. 10.1.1 Договору, що підтверджується доказами, наявними в матеріалах справи.

Крім того, правомірними є й висновки суду про те, що позивачем не надано доказів на підтвердження того, що ним було здійснено повідомлення відповідача про зміну ступеню настання страхового ризику.

Так, відповідно до п. 11.2.3 Договору страхувальник зобов`язаний при укладанні Договору надати інформацію страховикові про всі відомі йому обставини, що мають істотне значення для оцінки страхового ризику, та надалі в період дії Договору інформувати в письмовій формі страховика про будь-яку зміну страхового ризику протягом 2 (двох) робочих днів з дати появи таких змін. У випадку збільшення ступнею страхового ризику страхувальник на вимогу страховика зобов`язаний укласти зі страховиком додатковий договір щодо перерахунку страхового тарифу та сплати додаткової страхової премії.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 989 Цивільного кодексу України та п. 2 ч. 1 ст. 21 Закону України Про страхування страхувальник зобов`язаний при укладенні договору страхування надати страховикові інформацію про всі відомі йому обставини, що мають істотне значення для оцінки страхового ризику, і надалі інформувати його про будь-які зміни страхового ризику.

Згідно ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Викладені в апеляційній скарзі заперечення не спростовують висновків суду.

Враховуючи викладене вище, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги. Рішення суду першої інстанції ґрунтується на фактичних обставинах та матеріалах справи, прийняте відповідно до норм чинного законодавства, а тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:
1. Рішення господарського суду міста Києва від 04.08.2015 у справі №910/15761/15 залишити без змін, а апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Геннліх Україна» без задоволення.

2. Справу №910/15761/15 повернути господарському суду міста Києва.

Головуючий суддя О.Ф. Синиця

Судді В.О. Зеленін

Б.О. Ткаченко