ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

13.10.2015 Справа №905/1226/15

Господарський суд Донецької області у складі судді Кротінової О.В.,

при секретарі судового засідання Хадієвій М.Ф.,

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом, Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м.Київ, ,

до відповідача, Публічного акціонерного товариства «По газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз», м.Краматорськ Донецької області, ,

про стягнення 194 977 022,95 грн., -

за участю уповноважених представників:

від позивача: Сидоренко А.С. - за довіреністю;

від відповідача: Коханець Г.В. - за довіреністю, -

Згідно ст.77 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні оголошувалась перерва з 08.09.2015р. по 28.09.2015р. та з 28.09.215р. по 13.10.2015р.

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м.Київ, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, Публічного акціонерного товариства «По газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз», м.Краматорськ Донецької області, про стягнення 194 977 022,95 грн., у тому числі 168 536 689,39 грн. суми основного боргу, 22 647 124,69грн. інфляційних витрат та 3 793 208,87 грн. 3% річних.

З дотриманням приписів ст.2-1 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до Положення про автоматизовану систему документообігу суду, для розгляду справи №905/1226/15 визначено суддю Кротінову О.В.

Ухвалою суду від 04.08.2015р. даний позов прийнято до розгляду та порушено провадження у справі №905/1226/15.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на укладання договору купівлі-продажу природного газу №13-380-Н від 24.01.2013р. із відповідачем, неналежне виконання останнім своїх зобов'язань з оплати вартості поставленого природного газу протягом січня 2013р. - лютого 2015р., внаслідок чого утворилась заборгованість та виникли підстави для нарахування інфляційних витрат, 3% річних.

На підтвердження викладених обставин позивачем надано: розрахунок позовних вимог; у копіях: договір №13-380-Н від 24.01.2013р. разом із додатковими угодами №1 від 10.07.2013р., №2 від 31.12.2013р., №3 від 28.04.2014р., №4 від 15.05.2014р., №5 від 10.06.2014р., №6 від 22.12.2014р. до нього; акти приймання-передачі природного газу від 31.01.2013р., від 25.06.2014р., від 31.03.2013р., від 30.04.2013р., від 31.05.2013р., від 30.06.2013р., від 31.07.2013р., від 31.08.2013р., від 30.09.2013р., від 31.10.2013р., від 30.11.2013р., від 31.12.2013р., від 31.01.2014р., від 31.03.2014р., від 30.04.2014р., від 31.05.2014р., від 30.06.2014р., від 31.07.2014р., від 18.08.2014р., від 31.08.2014р., від 22.09.2014р., від 30.09.2014р., від 28.10.2014р., від 31.10.2014р., від 23.12.2014р., від 31.12.2014р., від 31.01.2015р., від 28.02.2015р., заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог №12/01-622 від 27.02.2014р., виписки з рахунку позивача за 21.02.2013р., за 29.07.2013р., 29.10.2013р., банківські виписки, а також витяги сальдо та операцій по підприємству з 01.01.2013р. по 28.02.2015р., реєстр прийнятих платежів на користь позивача від відповідача за період з 12.10.2011р. по 31.12.2014р..

Нормативно свої вимоги позивач обґрунтовує посиланням на ст.ст.525, 526, 599, 610, 611, 612, 625 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України, ст.ст.1, 2, 12, 15, 54 Господарського процесуального кодексу України.

27.08.2015р. представник відповідача через канцелярію суду надав із супровідним листом №15/01-351 від 21.08.2015р. відзив на позовну заяву №15/01-349 від 21.08.2015р., відповідно до якого вказує на повне виконання зобов'язання по сплаті заборгованості в сумі 168 536 689,39грн., в частині нарахованих сум інфляційних витрат та 3% річних заперечує, підставою такої правової позиції визначає наявність форс-мажорних обставин, що підтверджені висновком Торгово-промислової плати України №1562/05-4 від 19.06.2014р., у якому підтверджено настання обставин непереборної сили за договором на купівлю-продаж природного газу №13-380-Н від 24.01.2013р., а отже, із посиланням на ст.617 Цивільного кодексу України, ч.2 ст.218 Господарського кодексу України, ст.14 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» та п.п.8.1, 8.4 договору, вважає доведеним наявність підстав для звільнення від відповідальності за прострочення виконання зобов'язання за наведеним правочином та просить застосувати до правовідносин сторін наслідки настання обставин непереборної сили (форс-мажор).

До відзиву додано у копіях: супровідний лист про відправлення відзиву позивачу №15/01-350 від 21.08.2015р., накладна кур'єрської служби №772025 від 25.08.2015р., реєстру оплат за період з 31.03.2015р. до 05.06.2015р. на НАК «Нафтогаз України» за договором №13-380-Н від 24.01.2013р., висновок Торгово-промислової палати України про форс-мажорні обставини №1562/05-4 від 19.06.2014р., лист №15/02-1324 від 24.06.2014р., накладної кур'єрської служби №375149 від 25.06.2014р., виписка з ЄДРЮОФОП від 23.06.2015р., правоустановчі документи, довіреності на представника Коханець Г.В. №134 від 04.08.2015р.

08.09.2015р. представником відповідача через канцелярію суду надано копію супровідного листа Донецького обласного управління АТ «Ощадбанк» №16-3/254 від 26.08.2015р. з доданою до нього, належним чином засвідченою копією реєстру оплат за період з 31.03.2015р. по 05.06.2015р. на НАК «Нафтогаз України» за договором №13-380-Н від 24.01.2013р.

Також представником відповідача 08.09.2015р. суду представлено супровідний лист №15/01-496 від 04.09.2015р. з копіями: платіжних доручень №8 від 02.03.2015р., №13 від 06.04.2015р., №18 від 07.05.2015р., №23 від 28.05.2015р., а також довідку №15/1-473 від 02.09.2015р. та повну інформаційну довідку з Єдиного реєстру підприємств, щодо яких порушено провадження у справі про банкрутство №43375 від 01.09.2015р. - засвідчено відсутність підприємства відповідача у наведеному реєстрі.

Документи долучено до матеріалів справи.

28.09.2105р. представником відповідача надано супровідний лист №б/н б/д, яким до матеріалів справи долучено копію листа Торгово-промислової палати №1338/12.12.-03 від 24.09.2015р. та вдруге, копію супровідного листа Донецького обласного управління АТ «Ощадбанк» №16-3/254 від 26.08.2015р. з доданим до нього реєстром оплат за період з 31.03.2015р. по 05.06.2015р. на НАК «Нафтогаз України» за договором №13-380-Н від 24.01.2013р., а також інформацію щодо втрат природного газу у період січень 2014р. - лютий 2015р. та копію довіреності на представника.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 28.09.2015р. продовжено строк розгляду спору у справі №905/1226/15 в порядку ст.69 Господарського процесуального кодексу України, за клопотанням сторін №б/н від 28.09.2015р.

12.10.2015р. через канцелярію господарського суду Донецької області від представника позивача надійшли заперечення №14/2-103 від 11.10.2015р., за змістом якого з доводами відповідача в частині застосування до правовідносин сторін наслідків настання обставин непереборної сили (форс-мажор) не погоджується: вважає відсутніми повноваження Торгово-промислової палати щодо видачі сертифікату на дату його складання; вказує на те, що означена у сертифікаті неможливість виконання відповідачем своїх зобов'язань не відповідає дійсності; звертає увагу на правову природу нарахованих 3% річних та інфляційних витрат, зважаючи на що, підстави для звільнення від їх сплати відсутні; також зауважує на невиконанні відповідачем обов'язку негайного повідомлення позивача про дію обставин непереборної сили, який встановлений п.8.3 договору. Одночасно, позивач заперечує проти надання відповідачу відстрочки виконання рішення суду, з огляду на власне скрутне фінансове становище та підкреслює стратегічне значення підприємства для економіки і безпеки держави.

13.10.2015р. представником відповідача із супровідним листом №б/н від 13.10.2015р. до матеріалів справи долучено акт звірки розрахунків за період з 01.01.2013р. по 31.08.2015р. за договором №13-380-Н, а також супровідний лист №15/01-904 від 12.10.2015р. з доданими до нього письмовими поясненнями №15/01-848 від 06.10.2015р., у яких заявлено клопотання про надання відстрочки виконання рішення суду на 1 рік.

До пояснень додано у копіях: лист відповідача на адресу Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №05/1-264 від 10.08.2015р. «Щодо перегляду тарифу на розподіл та постачання природного газу», заяви про перегляд тарифу на транспортування природного газу розподільчими трубами №б/н від 10.08.2015р. та про перегляд регульованого тарифу на постачання природного газу №б/н від 10.08.2015р. з пояснювальною запискою, протокол засідання Наглядової Ради ПАТ «Донецькоблгаз» №149 від 10.08.2015р., витяги з кримінального провадження №0002788 від 17.09.2015р., №0001654 від 26.08.2015р., №0001331 від 07.09.2015р., №0001565 від 17.09.2015р., №0001842 від 25.09.2015р., ліцензія серія АЕ №299065 від 26.06.2015р., лист АТ «Ощадбанк» №31/5-07/693-9621 від 09.09.2015р. «Щодо кредитування», в оригіналі: пояснення до фінансового плану на 2015р., фінансовий план на 2015р. по ПАТ «Донецькоблгаз».

Представник позивача у судовому засіданні підтвердив сплату суми основного боргу повністю, підтримав позовні вимоги в частині нарахованих 3% річних та інфляційних витрат у повному обсязі, із доводами відповідача не погодився, проти задоволення клопотання щодо відстрочення виконання рішення суду на один рік заперечив.

Представник відповідача у судовому засідання 13.10.2015р. підтримав правову позицію, викладену у відзиві на позов, з підстав викладених у ньому; підтвердив суми здійснених оплат отриманого спірного природного газу та дати їх сплати, що відображені позивачем у сальдо та витягу операцій по підприємству з 01.01.2013р. по 28.02.2015р.; наполягає на задоволенні клопотання про надання відстрочки виконання рішення строком на 1 рік враховуючи тяжкий фінансово-економічний стан підприємства, наявність збитків, а також проведення антитерористичної операції на території Донецької області.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, суд дійшов висновку, щодо наступного.

За приписами статей 4-2, 4-3 Господарського процесуального кодексу України, правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом та на засадах змагальності.

Відповідно до вимог статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Судовими доказами за визначенням статей 32-38 Господарського процесуального кодексу України слід вважати документи, які можуть підтвердити або спростувати обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права і обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також з дій осіб, що не передбачені актами цивільного законодавства , але за аналогією породжують цивільні права і обов'язки.

Згідно із ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

24.01.2013р. між Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (Продавець) та Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» (Покупець) укладено договір на купівлю-продаж природного газу №13-380-Н, згідно з яким Продавець зобов'язався передати у власність Покупцю у 2013р. природний газ, а Покупець зобов'язався прийняти та оплатити газ на умовах цього правочину (п.1.1 договору).

Відповідно до п.1.2 договору, газ, що продається за цим договором, використовується Покупцем виключно для подальшої реалізації населенню.

За визначеннями п.2.1 договору, Продавець передає Покупцю у 2013р. газ обсягом до 780 000,000 тис.куб.м., в тому числі по місяцях кварталів (тис.куб.м.): січень - 130000,00, лютий - 128000,000, березень - 108000,000, квітень - 63000,000, травень - 21000,000, червень - 14000,000, липень - 14000,000, серпень - 16000,000, вересень - 18000,000, жовтень - 72000,000, листопад - 86000,000, грудень - 110000,000.

При цьому, сторони домовились про можливу зміну планового обсягу передачі газу протягом місяця продажу відповідно до встановленого порядку, а також дозволене відхилення місячного обсягу переданого газу в розмірі +-5% від узгодженого обсягу без коригування (п.п.2.1.1, 2.1.2 договору).

Відповідно до п.3.3 договору, приймання-передача газу, переданого Продавцем Покупцю у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу.

За визначеннями п.3.4 договору, акт приймання-передачі газу містить дані про фактичні обсяги використаного газу, його фактичну ціну та вартість. Підписані акти є підставою для остаточних розрахунків між сторонами.

Пунктом 5.1 договору визначено встановлення цін (граничні рівні цін) на природний газ Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

Можливість змін ціни на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл та постачання газу вбачається з п.5.3 договору.

Згідно п.5.4 договору загальна сума вартості природного газу за договором становить 272 889 500грн., крім того ПДВ - 20%, всього - 327 467 400,00 грн..

Згідно з п.6.1 договору, оплата за газ здійснюється Покупцем виключного грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу з урахуванням положень п.6.2 договору. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 20-го числа наступного за місяцем поставки газу на підставі акту приймання-передачі.

Договір набирає чинності з дати підписання та скріплення печатками сторін, поширює дію на відносини, що фактично склались між сторонами з 01.01.2013р., і діє в частині реалізації газу до 31.12.2013р., а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення. (п.11.1 договору).

Додатковою угодою №1 від 10.07.2013р. до договору №13-380-Н від 24.01.2013р. внесено зміни до правочину, визначено передачу газу з 01.01.2013р. по 31.12.2013р. обсягом до 712745,088 тис.куб.м., у тому числі по місяцях (згідно приведеної у додатковій угоді таблиці), змінено вартість газу, що постачається, та загальну вартість природного газу.

Додатковою угодою №2 від 31.12.2013р. до договору погоджено викласти п.1.1 договору у наступній редакції: «За договором Продавець зобов'язується передати у власність Покупцю у 2013-2014р.р. природний газ, а Покупець зобов'язується прийняти та оплатити газ на умовах договору»; змінено обсяги поставки газу - протягом 01.01.2013р. по 31.12.2014р. в обсязі до 1497727,970 тис.куб.м., у тому числі:

по місяцях кварталів 2013р. тис.куб.м.: січень - 119592,729, лютий - 99701,209, березень - 102718,885, квітень - 46550,867, травень - 14499,003, червень - 13682,395, липень - 13791,049, серпень - 13559,704, вересень - 32785,003, жовтень - 68330,124, листопад - 75770,299, грудень - 116746,703;

по місяцях кварталів 2014р. тис.куб.м.: січень - 130000,00, лютий - 128000,000, березень - 108000,000, квітень - 63000,000, травень - 21000,000, червень - 14000,000, липень - 14000,000, серпень - 16000,000, вересень - 18000,000, жовтень - 72000,000, листопад - 86000,000, грудень - 110000,000.

Також, у даній додатковій угоді, зокрема, відображено: зміна ціни на природний газ з 01.01.2014р., зміна загальної суми договору, п.6.1 викладено у наступній редакції: «п.6.1. Оплата за газ здійснюється Покупцем виключного грошовими коштами у національній валюті шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки. У разі неповної оплати остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 20-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу на підставі підписаного сторонами акту приймання-передачі газу» та продовження строку дії договору до 31.12.2014р., а в частині проведення розрахунків за газ - до їх повного здійснення.

Додатковою угодою №3 від 28.04.2014р. до договору, зокрема, змінено редакцію п.6.1 та викладеного у наступному: «п.6.1. Оплата за газ здійснюється Покупцем виключного грошовими коштами у національній валюті шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки. У разі неповної оплати остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 20-го числа місяця, наступного за місяцем реалізації газу на підставі підписаного сторонами акта приймання-передачі газу за розрахунковий місяць».

Згідно додаткової угоди №4 від 15.05.2014р. до договору обсяг газу, що передається Продавцем Покупцю у 2014р. по місяцях кварталів (тис.куб.м.): січень - 129444,340, лютий - 105547,800, березень - 84168,695, квітень - 54638,919, травень - 21000,000, червень - 14000,000, липень - 14000,000, серпень - 16000,000, вересень - 18000,000, жовтень - 72000,000, листопад - 86000,000, грудень - 110000,000, також даною угодою встановлено зміну ціни з 01.05.2014р. та загальну вартість договору.

Додатковою угодою №5 від 10.06.2014р. до договору №13-380-Н від 24.01.2013р. змінено вартість природного газу з 01.06.2014р. та загальну суму договору.

Відповідно до додаткової угоди №6 від 22.12.2014р. до означеного правочину його п.1 викладено у наступній редакції: «За договором Продавець зобов'язується передати у власність Покупцю у 2013-2015р.р. природний газ, а Покупець зобов'язується прийняти та оплатити газ на умовах договору» та визначено обсяги постачання у 2013р. - 717 727,970тис.куб.м., у 2014р. - до 714 456,374 тис.куб.м., у тому числі по місяцях кварталів: січень - 129444,340, лютий - 105547,800, березень - 84168,695, квітень - 54638,919, травень - 18392,191, червень - 12073,670, липень - 10617,237, серпень - 8908,392, вересень - 15812,845, жовтень - 58113,931, листопад - 81738,354, грудень - 135000,000, у 1 кварталі 2015р. - до 355000,000 тис.куб.м., у тому числі по місяцях (тис.куб.м.): січень - 130000,000, лютий - 130000,00, березень - 95000.

Набуття чинності договором, даною додатковою угодою, визначено з дати підписання представниками сторін, поширює дію на відносини, що фактично склались між сторонами з 01.01.2013р., і діє в частині реалізації газу до 31.03.2015р., а в частині проведення розрахунків за газ - до їх повного здійснення.

Як вбачається з матеріалів справи, у період, за який виник спір, сторони перебували у договірних відносинах, що ними не заперечується.

Матеріали справи містять акти приймання-передачі природного газу від 31.01.2013р., від 31.03.2013р., від 30.04.2013р., від 31.05.2013р., від 30.06.2013р., від 31.07.2013р., від 31.08.2013р., від 30.09.2013р., від 31.10.2013р., від 30.11.2013р., від 31.12.2013р., від 31.01.2014р., від 31.03.2014р., від 30.04.2014р., від 31.05.2014р., від 25.06.2014р., від 30.06.2014р., від 31.07.2014р., від 18.08.2014р., від 31.08.2014р., від 22.09.2014р., від 30.09.2014р., від 28.10.2014р., від 31.10.2014р., від 23.12.2014р., від 31.12.2014р., від 31.01.2015р., від 28.02.2015р. за період січень-грудень 2014р., що підписані сторонами та скріплені печатками підприємств.

Згідно даних актів обсяги спожитого відповідачем природного газу наступні:

у січні 2013р. - 119592,729 тис.куб.м. на суму 48 959 511,61 грн.

у лютому 2013р. - 99701,209 тис.куб.м. на суму 41 173 717,06 грн. (акт прийому-передачі від 25.06.2014р.);

у березні 2013р. - 102718,885 тис.куб.м. на суму 42 119 164,78 грн.;

у квітні 2013р. - 46550,867 тис.куб.м. на суму 21 862 277,52 грн.;

у травні 2013р. - 14 499,003 тис.куб.м. на суму 5 963 485,49 грн.;

у червні 2013р. - 13682,395 тис.куб.м. на суму 5 257 393,86 грн.;

у липні 2013р. - 13791,049 тис.куб.м. на суму 5 602 747,49 грн.;

у серпні 2013.р - 13559,704 тис.куб.м. на суму 5 420 741,44 грн.;

у вересні 2013р. - 32785,003 тис.куб.м. на суму 12 051 080,87 грн.;

у жовтні 2013р. - 68330,124 тис.куб.м. на суму 26 644 056,90 грн.;

у листопаді 2013р. - 47867,812 тис.куб.м. на суму 22 156 350,94 грн. (акт прийому-передачі від 30.11.2013р.) та 27902,487тис.куб.м. на суму 8 341 769,93 грн. (акт прийому-передачі від 18.08.2014р.);

у грудні 2013р. - 116746,703 тис.куб.м. на суму 47 306 392,96 грн.;

у січні 2014р. - 129444,340 тис.м.куб. на суму 54 035 723,16 грн.;

у лютому 2014р. - 105547,800 тис.м.куб. на суму 47 770 120,37 грн. (акт прийому-передачі від 22.09.2014р.);

у березні 2014р. - 58454,621 тис.м.куб. на суму 31 652 749,24 грн. (акт прийому-передачі від 31.03.2014р.) та 25714,074тис.м.куб. на суму 7 942 680,43 грн. (акт прийому-передачі від 28.10.2014р.);

у квітні 2014р. - 54638,919 тис.куб.м. на суму 28 280 813,15 грн.;

у травні 2014р. - 18392,191 тис.м.куб. на суму 15 030 208,01 грн.;

у червні 2014р. - 12073,670 тис.м.куб. на суму 9 166 437,66 грн.;

у липні 2014р. - 10617,237 тис.м.куб. на суму 8 093 410,58 грн.;

у серпні 2014р. - 8908,392 тис.м.куб. на суму 6 747 117,34 грн.;

у вересні 2014р. - 15812,845 тис.м.куб. на суму 11 848 791,01 грн.;

у жовтні 2014р. - 58113,931 тис.м.куб. на суму 41 785 895,02 грн.;

у листопаді 2014р. - 81738,354 тис.м.куб. на суму 60 078 263,17 грн. (акт прийому-передачі від 23.12.2014р.);

у грудні 2014р. - 100276,231 тис.м.куб. на суму 81 916 606,86 грн.;

у січні 2015р. - 103021,888 тис.куб.м. на суму 80 436 645,83 грн.;

у лютому 2015р. - 83379,163 тис.куб.м. на суму 65 864 852,72 грн.

Таким чином, позивачем поставлено, а відповідачем отримано природний газ за період січень 2013р. - лютий 2015р. у загальному обсязі 1 583 861,626 тис.куб.м. на суму 843 509 005,40 грн.

Доказів наявності заперечень щодо кількості поставленого природного газу, а також порядку поставки та інших зауважень суду не представлено.

З огляду на приписи ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною першою статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.525, 615 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Із зазначеною нормою кореспондується й частина 1 статті 193 Господарського кодексу України, відповідно до якої суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Разом з тим, ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України встановлює, що якщо в зобов'язанні встановлений строк (дата) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (дату).

Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 Цивільного кодексу України).

Як було зазначено вище, за змістом п.6.1 договору визначено, що остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 20-го числа місяця наступного за місяцем поставки газу на підставі акту приймання-передачі.

Доказів зміни строку оплати суду не представлено, з матеріалів справи не вбачається.

Приймаючи до уваги дати поставок природного газу та викладені умови оплати, остаточний розрахунок повинен бути здійснений не пізніше:

за січень 2013р. - 19.02.2013р.;

за лютий 2013р. - 19.03.2013р.;

за березень 2013р. - 19.04.2013р.;

за квітень 2013р. - 19.05.2013р.;

за травень 2013р. - 19.06.2013р.;

за червень 2013р. - 19.07.2013р.;

за липень 2013р. - 19.08.2013р.;

за серпень 2013р. - 19.09.2013р.;

за вересень 2013р. - 19.10.2013р.;

за жовтень 2013р. - 19.11.2013р.;

за листопад 2013р. - 19.12.2013р;

за грудень 2013р. - 19.01.2014р..

за січень 2014р. - 19.02.2014р.;

за лютий 2014р. - 19.03.2014р.

за березень 2014р. - 19.04.2014р.;

за квітень 2014р. - 19.05.2014р.;

за травень 2014р. - 19.06.2014р.;

за червень 2014р. - 19.07.2014р.;

за липень 2014р. - 19.08.2014р.;

за серпень 2014р. - 19.09.2014р.;

за вересень 2014р. - 19.10.2014р.;

за жовтень 2014р. - 19.11.2014р.;

за листопад 2014р. - 19.12.2014р.;

за грудень 2014р. - 19.01.2015р.;

за січень 2015р. - 19.02.2015р.;

за лютий 2015р. - 19.03.2015р..

При цьому, як свідчать матеріали справи, споживання природного газу у лютому 2013р. в обсязі 99701,209 тис.куб.м. на суму 41 173 717,06 грн. зафіксовано у акті приймання-передачі природного газу №б/н від 25.06.2014р., у листопаді 2013р. в обсязі 27902,487тис.м.куб. на суму 8 341 769,93 грн. зафіксовано у акті приймання-передачі природного газу №б/н від 18.08.2014р., у лютому 2014р. в обсязі 105547,800 тис.куб.м. на суму 47 770 120,37 грн. зафіксовано у акті приймання-передачі природного газу №б/н від 22.09.2014р., у березні 2014р. в обсязі 25714,074 тис.м.куб. на суму 7 942 680,43 грн. зафіксовано у акті приймання-передачі природного газу №б/н від 28.10.2014р., у листопаді 2014р. в обсязі 81738,354тис.м.куб. на суму 60 078 263,17 грн. зафіксовано у акті приймання-передачі природного газу №б/н від 23.12.2014р.

Отже, виходячи з обставин справи, суд дійшов висновку, що обсяги постачання газу, зокрема, за період лютий 2013р фактично визначено остаточний розмір лише 25.06.2014р., за листопад 2013р. (частково) - лише 18.08.2014р., за лютий 2014р. - лише 22.09.2014р., за березень 2014р. (частково) - лише 28.10.2014р. та у листопаді 2014р. - лише 23.12.2014р., про що свідчать наведені відповідні акти.

За визначеннями п.3.4 договору, підписані акти є підставою для остаточних розрахунків між сторонами, у них містяться дані про фактичні обсяги використаного газу, його фактичну ціну та вартість.

Таким чином слідує, що у такій спосіб сторони обумовили підставу для остаточного розрахунку. Тобто, складання акту приймання-передачі природного газу, із відображенням усіх перелічених даних, має юридичним наслідком визначення певного розміру зобов'язання покупця, у спірному випадку в частині обсягу спожитого газу та його вартості, ґрунтуючись на умовах укладеного договору.

Дослідивши у сукупності наведене положення договору разом із п.п.2.1.1, 2.1.2, 3.3 означеного правочину та фактичними обставинами справи, слідує, що сторонами обов'язок зі сплати вартості спожитого природного газу саме в розмірах: 41 173 717,06грн. за поставлений природний газ у лютому 2013р. в обсязі 99701,209 тис.куб.м. визначено остаточно лише за станом на кінець червня 2014р., 8 341 769,93 грн. за поставлений природний газ у листопаді 2013р. в обсязі 27902,487 тис.м.куб. визначено остаточно лише за станом на середину серпня 2014р., 47 770 120,37 грн. за поставлений природний газ у лютому 2014р. в обсязі 105547,800 тис.м.куб. визначено остаточно лише наприкінці вересня 2014р., 7 942 680,43 грн. за поставлений природний газ у березні 2014р. в обсязі 25714,074тис.куб.м. визначено остаточно лише за станом на кінець жовтня 2014р., 60 078 263,17 грн. за поставлений природний газ у листопаді 2014р. в обсязі 81738,354тис.м.куб. визначено остаточно лише наприкінці грудня 2014р.

Відтак, акти приймання-передачі природного газу №б/н від 25.06.2014р., від 18.08.2014р., від 22.09.2014р., від 28.10.2014р. та від 23.12.2014р. є підставою для остаточного розрахунку між сторонами у сумі визначеній у них та обумовлюють обов'язок відповідача щодо сплати безпосередньо такої вартості природного газу, з огляду на встановлення його поставки саме в наведеному у них обсязі, з моменту їх оформлення.

За таких обставин, суд не вбачає правомірним застосування п.6.1 договору у прямому його значенні щодо визначення згідно нього моменту виникнення права вимоги зі сплати суми в розмірі 41 173 717,06 грн. за зобов'язаннями лютого 2013р., 8 341 769,93грн. за зобов'язаннями листопада 2013р., 47 770 120,37 грн. за зобов'язаннями лютого 2014р., 7 942 680,43 грн. за зобов'язаннями березня 2014р. та 60 078 263,17 грн. за зобов'язаннями листопада 2014р., в цій частині.

Суд дійшов висновку, що застосування цього положення правочину, у наведеній частині, можливе як звичай ділового обороту у сфері договірних відносин, що склались між сторонами, з метою усунення прогалин, які виникли в процесі правового регулювання взаємовідносин сторін, а саме у частині строків оплати поставленого природного газу в означених вище сумах.

Так, п.6.1 договору встановлено правило поведінки щодо порядку та умов проведення розрахунків, що є усталеним у певній сфері відносин.

Зважаючи на дане, суд дійшов висновку про наявність обов'язку відповідача з оплати вартості спожитого природного газу, обсяги якого відображено в акті приймання-передачі №б/н від 25.06.2014р. - здійснити розрахунок за нього у загальній сумі 41 173 717,06 грн. не пізніше 19.07.2014р., обсяги якого відображено в акті приймання-передачі №б/н від 18.08.2014р. - здійснити розрахунок за нього у загальній сумі 8 341 769,93 грн. не пізніше 19.09.2014р., обсяги якого відображено в акті приймання-передачі №б/н від 22.09.2014р. - здійснити розрахунок за нього у загальній сумі 47 770 120,37 грн. не пізніше 19.10.2014р., обсяги якого відображено в акті приймання-передачі №б/н від 28.10.2014р. - здійснити розрахунок за нього у загальній сумі 7 942 680,43 грн. не пізніше 19.11.2014р. та обсяги якого відображено в акті приймання-передачі №б/н від 23.12.2014р. - здійснити розрахунок за нього у загальній сумі 60 078 263,17 грн. не пізніше 19.01.2015р., що є поточним строком до 20-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу (в означеному випадку - складання актів).

Відтак, вартість поставленого природного газу повинна бути сплаченою відповідачем:

у січні 2013р. - в сумі 48 959 511,61 грн. (на підставі акту від 31.01.2013р.) не пізніше 19.02.2013р.;

у лютому 2013р. - в сумі 41 173 717,06 грн. (на підставі акту прийому-передачі від 25.06.2014р.) не пізніше 19.07.2014р.;

у березні 2013р. - в сумі 42 119 164,78 грн. (на підставі акту від 31.03.2013р.) не пізніше 19.04.2013р.;

у квітні 2013р. - в сумі 21 862 277,52 грн. (на підставі акту від 30.04.2013р.) не пізніше 19.05.2013р.;

у травні 2013р. - в сумі 5 963 485,49 грн. (на підставі акту від 31.05.2013р.) не пізніше 19.06.2013р.;

у червні 2013р. - в сумі 5 257 393,86 грн. (на підставі акту від 30.06.2013р.) не пізніше 19.07.2013р.;

у липні 2013р. - в сумі 5 602 747,49 грн. (на підставі акту від 31.07.2013р.) не пізніше 19.08.2013р.;

у серпні 2013.р - в сумі 5 420 741,44 грн. (на підставі акту від 31.08.2013р.) не пізніше 19.09.2013р.;

у вересні 2013р. - в сумі 12 051 080,87 грн. (на підставі акту від 30.09.2013р.) не пізніше 19.10.2013р.;

у жовтні 2013р. - в сумі 26 644 056,90 грн. (на підставі акту від 31.10.2013р.) не пізніше 19.11.2013р.;

у листопаді 2013р. - в сумі 22 156 350,94 грн. (на підставі акту прийому-передачі від 30.11.2013р.) не пізніше 19.12.2013р. та в сумі 8 341 769,93 грн. (на підставі акту прийому-передачі від 18.08.2014р.) не пізніше 19.09.2014р.;

у грудні 2013р. - в сумі 47 306 392,96 грн. (на підставі акту від 31.12.2013р.) не пізніше 19.01.2014р.;

у січні 2014р. - в сумі 54 035 723,16 грн. (на підставі акту від 31.01.2014р.) не пізніше 19.02.2014р.;

у лютому 2014р. - в сумі 47 770 120,37 грн. (на підставі акту прийому-передачі від 22.09.2014р.) не пізніше 19.10.2014р.;

у березні 2014р. - в сумі 31 652 749,24 грн. (на підставі акту прийому-передачі від 31.03.2014р.) не пізніше 19.04.2014р. та в сумі 7 942 680,43 грн. (на підставі акту прийому-передачі від 28.10.2014р.) не пізніше 19.11.2014р.;

у квітні 2014р. - в сумі 28 280 813,15 грн. (на підставі акту від 30.04.2014р.) не пізніше 19.05.2014р.;

у травні 2014р. - в сумі 15 030 208,01 грн. (на підставі акту від 31.05.2014р.) не пізніше 19.06.2014р.;

у червні 2014р. - в сумі 9 166 437,66 грн. (на підставі акту від 30.06.2014р.) не пізніше 19.07.2014р.;

у липні 2014р. - в сумі 8 093 410,58 грн. (на підставі акту від 31.07.2014р.) не пізніше 19.08.2014р.;

у серпні 2014р. - в сумі 6 747 117,34 грн. (на підставі акту від 31.08.2014р.) не пізніше 19.09.2014р.;

у вересні 2014р. - в сумі 11 848 791,01 грн. (на підставі акту від 30.09.2014р.) не пізніше 19.10.2014р.;

у жовтні 2014р. - в сумі 41 785 895,02 грн. (на підставі акту від 31.10.2014р.) не пізніше 19.11.2014р.;

у листопаді 2014р. - в сумі 60 078 263,17 грн. (на підставі акту прийому-передачі від 23.12.2014р.) не пізніше 19.01.2015р.;

у грудні 2014р. - в сумі 81 916 606,86 грн. (на підставі акту від 31.12.2014р.) не пізніше 19.01.2015р.;

у січні 2015р. - в сумі 80 436 645,83 грн. (на підставі акту від 31.01.2015р.) не пізніше 19.02.2015р.;

у лютому 2015р. - в сумі 65 864 852,72 грн. (на підставі акту від 28.02.2015р.) не пізніше 19.03.2015р.

Як свідчать матеріали справи та підтверджено представниками сторін у судових засіданнях, відповідачем повністю виконано зобов'язання з оплати вартості поставленого природного газу протягом січня 2013р. - лютого 2015р. Разом з тим, зважаючи на дані, відображені у акті звірки розрахунків за період з 01.01.2013р. по 31.08.2015р. за договором №13-380-Н, що підписаний та скріплений печатками підприємств з обох сторін, та реєстру оплат за період з 31.03.2015р. по 05.06.2015р. на НАК «Нафтогаз України» за договором №13-380-Н від 24.01.2013р., відповідач за спірними зобов'язаннями остаточно розрахувався 05.06.2015р.

З огляду на таке, сума основного боргу в заявленому позивачем розмірі 168536689,39грн. є сплаченою відповідачем до подачі позову (30.07.2015р. дата відправлення означена на відбитку штампу на поштовому конверті, у якому надійшов позов до господарського суду).

Відтак, позовні вимоги у цій частині задоволенню не підлягають.

Судові витрати в цій частині, згідно ст.49 Господарського процесуального кодексу України, підлягають віднесенню на позивача.

Одночасно, за приписами ст.625 Цивільного кодексу України прострочення відповідачем грошового зобов'язання тягне за собою обов'язок сплати суми боргу з урахуванням індексу інфляції та 3% річних з простроченої суми за весь час несвоєчасного виконання обов'язку щодо сплати відповідних сум, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З огляду на таке, позивачем нараховано інфляційні витрати за прострочення основного зобов'язання у загальній сумі 22 647 124,69 грн. (нарахування здійснено за зобов'язаннями березня 2013р., липня-грудня 2013р., січня-грудня 2014р., при цьому з урахуванням суми інфляційного збільшення, нарахованого за минулий період, за кожним розрахунком, першим днем прострочення визначено 20-е число місяця, наступного за місяцем поставки та по лютий 2015р., а саме за зобов'язаннями березня 2013р. з 05.2013р. по 08.2013р., за зобов'язаннями липня 2013р. з 09.2013р. по 11.2013р., за зобов'язаннями серпня 2013р. з 10.2013р. по 11.2013р., за зобов'язаннями вересня 2013р. з 11.2013р. по 12.2013р., за зобов'язаннями жовтня 2013р. за 12.2013р., за зобов'язаннями листопада 2013р. за 01.2014р., за зобов'язаннями грудня 2013р. за 02.2014р., за зобов'язаннями січня 2014р. з 03.2014р. по 04.2014р., за зобов'язаннями лютого 2014р. з 04.2014р. по 06.2014р., за зобов'язаннями березня 2014р. з 05.2014р. по 09.2014р., за зобов'язаннями квітня 2014р. з 06.2014р. по 10.2014р., за зобов'язаннями травня 2014р. з 07.2014р. по 10.2014р., за зобов'язаннями червня 2014р. з 08.2014р. по 10.2014р., за зобов'язаннями липня 2014р. з 09.2014р. по 11.2014р., за зобов'язаннями серпня 2014р. з 10.2014р. по 11.2014р., за зобов'язаннями вересня 2014р. з 11.2014р. по 12.2014р., за зобов'язаннями жовтня 2014р. з 12.2014р. по 01.2015р., за зобов'язаннями листопада 2014р. з 01.2015р. по 02.2015р. та за зобов'язаннями грудня 2014р. за 02.2015р.).

За приписами ч.2 п.3.1 п.3 постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» №14 від 17.12.2013р. (зі змінами та доповненнями) інфляційні нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Тобто, з викладеного слідує, базою для нарахування є сума основного боргу не обтяжена додатковими нарахуваннями та яка є існуючою на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, а у випадку її часткового погашення - лише залишкова сума основного боргу на останній день місяця, у якому здійснено платіж. Періодом, за який розраховуються інфляційні є прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція, дефляція.

Таким чином, застосований позивачем розрахунок інфляційних витрат суперечить вищевикладеним приписам постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» №14 від 17.12.2013р. (зі змінами та доповненнями), і тому є не вірним та не може бути прийнятий для нарахування цих вимог.

Здійснив перерахунок інфляційних витрат, з урахуванням встановленого вище, за допомогою програми «Калькулятор підрахунку заборгованості та штрафних санкцій ЛІГА:ЗАКОН», у межах визначеного періоду, а саме, з урахуванням здійснених оплат, за зобов'язаннями березня 2013р. з 05.2013р. по 07.2013р., за зобов'язаннями липня 2013р. з 09.2013р. по 10.2013р., за зобов'язаннями серпня 2013р. за 10.2013р., за зобов'язаннями вересня 2013р. за 11.2013р., за зобов'язаннями жовтня 2013р. за 12.2013р., за зобов'язаннями січня 2014р. за 03.2014р., за зобов'язаннями березня 2014р. з 05.2014р. по 08.2014р., за зобов'язаннями квітня 2014р. з 06.2014р. по 09.2014р., за зобов'язаннями травня 2014р. з 07.2014р. по 09.2014р., за зобов'язаннями червня 2014р. з 08.2014р. по 10.2014р., за зобов'язаннями липня 2014р. з 09.2014р. по 11.2014р., за зобов'язаннями серпня 2014р. з 10.2014р. по 11.2014р., за зобов'язаннями вересня 2014р. за 11.2014р., за зобов'язаннями жовтня 2014р. за 12.2014р. та за зобов'язаннями грудня 2014р. за 02.2015р., суд дійшов висновку про їх дійсний розмір в загальній сумі 9 233 688,50 грн.

Одночасно, позивачем заявлено до стягнення 3% річних - 3 793 208,87 грн. (нарахування здійснено щодо кожної із сум, першим днем прострочення визначено 20-е число місяця, наступного за місяцем поставки та у межах періоду згідно розрахунку, по 30.03.2015р., з урахуванням здійснених часткових оплат).

Перевіривши розрахунок позовних вимог в частині нарахування 3% річних з урахуванням встановленого вище, за допомогою програми «Калькулятор підрахунку заборгованості та штрафних санкцій ЛІГА:ЗАКОН», за зобов'язаннями січня, березня-квітня червня-жовтня, грудня 2013р., січня, березня-грудня 2014р., січня-лютого 2015р., суд дійшов висновку про дійсний розмір цих вимог в сумі 3 100 296,73 грн.

Відповідач у відзиві №15/01-349 від 21.08.2015р. просить відмовити у задоволенні 3% річних та інфляційних витрат повністю, з огляду на відсутність вини у несплаті спірної суми вчасно, наявність форс-мажорних обставин.

Заперечення відповідача в частині відсутності вини у невиконанні зобов'язань по сплаті за отриманий природний газ протягом січня 2013р. - лютого 2015р. до уваги судом не прийнято, оскільки ці твердження не підтверджено доказами у розумінні приписів господарського процесуального законодавства.

За приписами ст.43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Стосовно наявності форс-мажорних обставин, слід зазначити таке.

Відповідачем представлено суду копію висновку Торгово-промислової палати України №1562/05-4 від 19.06.2014р.

Пунктом 2 ст.3 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» встановлено перелік завдань торгово-промислових палат, а також передбачено право виконання інших повноважень, передбачених статутом торгово-промислових палат.

Перелік прав торгово-промислових палат перелічений у ст.11 означеного Закону. Так, торгово-промислові палати мають право, зокрема, надавати за дорученням українських та іноземних юридичних і фізичних осіб послуги, пов'язані із захистом їх прав та інтересів, відповідно до законодавства України та міжнародних договорів України; проводити на замовлення українських та іноземних підприємств експертизу, контроль якості, кількості, комплектності товарів (у тому числі експортних та імпортних) і визначати їх вартість; самостійно визначати методи здійснення своєї діяльності, виконувати інші повноваження, що не суперечать законодавству України.

Відповідно до ч.3 ст.14 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» Торгово-промислова палата України, зокрема, засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), а також торговельні та портові звичаї, прийняті в Україні, за зверненням суб'єктів господарської діяльності та фізичних осіб; засвідчує форс-мажорні обставини відповідно до умов договорів за зверненням суб'єктів господарської діяльності, що здійснюють будівництво житла (замовників, забудовників) тощо.

Зі змісту п.3 ст.11 Закону виходить, що перелік прав торгово-промислових палат не є вичерпним, закріплюється в їх статутах і реалізується в порядку, передбаченому законодавством України.

Пунктом 2 ст.11 Закону встановлено, що методичні та експертні документи,видані торгово-промисловими палатами в межах їх повноважень, є обов'язковими для застосування на всій території України.

За змістом ст.10 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» та ст.14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» єдиним належним доказом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору) які мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави звільнення від відповідальності за невиконання (неналежне виконання) зобов'язань, є сертифікат Торгово-промислової палати України, тоді як інші документи не можуть вважатися доказами наявності таких обставин.

Відповідно до Регламенту засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обстави (обставин непереборної сили), затверджений рішенням президії Торгово-промислової палати України від 15.07.2014р. №40 (3), що кореспондується та витікає з положень Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» від 02.12.1997р. №671/97-ВР, форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) (Force Majeure) - це надзвичайні та невідворотні обставини, які об'єктивно впливають на виконання зобов'язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов'язків за законодавчими і іншими нормативними актами, дію яких неможливо було передбачити та дія яких унеможливлює їх виконання протягом певного періоду часу.

За визначеннями наведеного Регламенту, сертифікат (в певних договорах, законодавчих і нормативних актах згадується також як висновок, довідка, підтвердження) про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили)- документ встановленої ТПП України форми, який засвідчує настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), виданий ТПП України або регіональною торгово-промисловою палатою згідно з чинним законодавством, умовами договору (контракту, угоди тощо) та цим Регламентом.

За змістом представленого відповідачем висновку №1562/05-4 від 19.06.2014р. Торгово-промисловою палатою України підтверджено настання обставин непереборної сили, що унеможливлюють здійснення господарської діяльності Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз», у т.ч. виконання зобов'язань Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» за договором на купівлю-продаж природного газу №13-380-Н, укладеним 24.01.2013р. між Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України». Початок дії обставин непереборної сили - 07.04.2014р., які продовжують діяти по теперішній час.

Беручи до уваги таке, слідує, що представлений суду висновок відповідає визначенням документу встановленої ТПП України форми, який засвідчує настання форс-мажорних обставин, що виданий повноважним органом, зважаючи на вищевикладені положення приведених нормативних актів.

Відтак, заперечення позивача у цій частині судом не прийнято.

Згідно п.п.6.1, 6.2 Регламенту, підставою для засвідчення форс-мажорних обставин є наявність однієї або більше форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), перелічених у ст. 3.1. РЕГЛАМЕНТУ, визначених як непереборний вплив на виконання відповідного зобов'язання таким чином, що унеможливлює його виконання у термін, що настав (наявність причинно-наслідкового зв'язку між обставиною та неможливістю виконання зобов'язання в термін, передбачений відповідно законодавством, відомчими нормативними актами, договором, контрактом, угодою, типовим договором тощо).

Форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) засвідчуються за заявою зацікавленої особи, по кожному окремому договору, контракту, угоді тощо, а також по податкових та інших зобов'язаннях/обов'язках, виконання яких настало згідно з законодавчим чи іншим нормативним актом або може настати найближчим часом і виконання яких стало неможливим через наявність зазначених обставин. 6.3. Заява на засвідчення форс-мажорних обставин.

Аналіз приведеного вище Регламенту та положень Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» свідчить про те, що сертифікат засвідчує певні форс-мажорні обставини, які звільняють від відповідальності за чітко визначеними зобов'язаннями та на які вказано заявником.

Як було зазначено вище, у висновку Торгово-промислової палати України №1562/05-4 від 19.06.2014р. засвідчено настання обставин непереборної сили за зобов'язаннями на підставі договору купівлі-продажу природного газу №13-380-Н від 24.01.2013р., за яким виникли спірні правовідносини.

Проте, останні не можна розцінювати, як підставу для звільнення від сплати нарахованих згідно ст.625 Цивільного кодексу України 3% річних та інфляційних витрат, адже не є відповідальністю за своєю правовою природою пов'язаною з виною боржника.

У ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України зазначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

3% річних та інфляційні витрати - є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов'язання, адже виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утриманими ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Згідно інформаційного листа Вищого господарського суду України № 01-06/928/2012 від 17.07.2012р. «Про практику застосування Вищим господарським судом України у розгляді справ окремих норм матеріального права», передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням зокрема процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (п.2.).

Означене встановлено Верховним судом України у Постанові від 12.12.2011р. (Про перегляд постанови Вищого господарського суду України від 02.08.2011р. у справі №07/238-10), та вказано, що зокрема 3% річних нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов'язання.

Отже, приписами чинного законодавства не передбачено звільнення боржника (відповідача) від відповідальності за невиконання основного грошового зобов'язання або його виконання із порушенням встановлених договором термінів та не позбавляє кредитора (позивача) права на отримання сум, передбачених ст.625 Цивільного кодексу України.

З огляду на таке, твердження відповідача в цій частині судом до уваги не прийнято.

Відтак, позовні вимоги Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» у частині стягнення з Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» в частині стягнення інфляційних витрат та 3% річних підлягають задоволенню частково, в сумі встановленої судом.

Одночасно відповідачем заявлено клопотання про надання відстрочки виконання рішення суду в порядку ст.83 Господарського процесуального кодексу України, з підстав вкрай важкого фінансового становища підприємства, понесення значних збитків, недостатність тарифів, неможливості здійснення господарської діяльності у повному, належному обсязі, проведення на території Донецької області антитерористичної операції.

Дані обставини, за висновками заявника, свідчать про неможливість своєчасного та повного виконання ним своїх зобов'язань. Тому надання відстрочки підприємству, яке здійснює господарську діяльність у вищевказаних умовах, строком на 1 рік є вкрай необхідним заходом.

Матеріали справи містять: лист відповідача на адресу Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №05/1-264 від 10.08.2015р. «Щодо перегляду тарифу на розподіл та постачання природного газу», заяви про перегляд тарифу на транспортування природного газу розподільчими трубами №б/н від 10.08.2015р. та про перегляд регульованого тарифу на постачання природного газу №б/н від 10.08.2015р. з пояснювальною запискою, протокол засідання Наглядової Ради ПАТ «Донецькоблгаз» №149 від 10.08.2015р., витяги з кримінального провадження №0002788 від 17.09.2015р., №0001654 від 26.08.2015р., №0001331 від 07.09.2015р., №0001565 від 17.09.2015р., №0001842 від 25.09.2015р., ліцензія серія АЕ №299065 від 26.06.2015р., лист АТ «Ощадбанк» №31/5-07/693-9621 від 09.09.2015р. «Щодо кредитування», в оригіналі: пояснення до фінансового плану на 2015р., фінансовий план на 2015р. по ПАТ «Донецькоблгаз».

Відстрочка виконання судового рішення в розумінні статті 121 Господарського процесуального кодексу України може бути встановлена судом лише за умов наявності виключних обставин, які ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Діючим законодавством не передбачено переліку таких обставин. Таким чином, суд оцінює докази відповідно до ст.43 Господарського процесуального кодексу України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх матеріалів в їх сукупності, керуючись законом.

Позивачем подано заперечення на клопотання про надання відстрочки виконання рішення, з огляду на не менш скрутне його фінансове становище та понесення значних збитків, крім того, внаслідок недоотримання та несвоєчасного проведення розрахунків за спожитий природний газ підприємство змушене залучати комерційні кредити за ринковими відсотковими ставками, що складають 20-24% річних. Зауважено, що єдиним джерелом часткової компенсації понесених витрат є стягнення з боржників пені, 3% річних та інфляційних витрат. Враховуючи тяжкий фінансовий стан позивача, наявність податкових та кредитних зобов'язань перед Державою та банківськими організаціями, а також інфляційні процеси, що наразі відбуваються у державі, останній вважає за неможливе та недоцільне задоволення заяви відповідача.

Виходячи з приписів постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17 жовтня 2012 року №9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

З наявних у матеріалах справи документів вбачається, що основним споживачем природного газу, що постачається відповідачем, є населення, підприємство постійно працює по збитковим тарифам для населення та знаходиться у важкому фінансовому становищі, із зазнанням значних збитків, у тому числі внаслідок проведення антитерористичної операції у Донецькій області.

Додатковий фінансовий тягар у вигляді примусового стягнення 3% річних та інфляційних витрат може привести до банкрутства підприємства відповідача і поставить під загрозу можливість відновлення становища, та як наслідок подальшої реалізацій газу населенню Донецької області.

Враховуючи викладене, суд вважає, що обставини, наведені відповідачем в підтвердження свого скрутного становища, є винятковими і ускладнюють виконання рішення.

Аналіз у сукупності представлених відповідачем доказів відносно свого фінансового становища, врахував фактичний строк прострочення грошових зобов'язань з боку відповідача, ступінь його вини у виникненні цього спору, враховуючи об'єктивні обставини складної ситуації у державі, вказівку на джерело заохочення коштів, як намагання отримання субвенцій, а також поступове відновлення усіх напрямків діяльності, зумовлює висновок про те, що надання запитуваного відстрочення виконання рішення не призведе до істотного порушення гарантованих ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини 1950р. прав позивача на отримання коштів і тим самим, захисту майнового права та його інтересу.

Одночасно, приймаючи до уваги викладене, скрутне фінансове становище позивача та його матеріальні інтереси, суд врахував погашення відповідачем заборгованості, загальний період прострочення, а також зважаючи на вид господарської діяльності, який здійснює відповідач, дійшов висновку про доцільність відстрочення виконання рішення по даній справі на строк 6 місяців.

З огляду на таке, керуючись правом наданим ст.83 Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку про надання Публічному акціонерному товариству «По газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» відстрочення виконання рішення на 6 місяців з моменту набрання законної сили даним судовим актом.

Судові витрати підлягають розподілу з урахуванням норм статті 49 Господарського процесуального кодексу України та підлягають віднесенню на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Приймаючи до уваги зазначене та керуючись ст.ст.1, 4-2, 4-3, 22, 32-38, 43, 49, 82-85, Господарського процесуального кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м.Київ, до відповідача, Публічного акціонерного товариства «По газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз», м.Краматорськ Донецької області, про стягнення 194 977 022,95 грн., у тому числі 168 536 689,39 грн. суми основного боргу, 22 647 124,69 грн. інфляційних витрат та 3 793 208,87 грн. 3% річних, задовольнити частково.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «По газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» (84313, Донецька область, м.Краматорськ, вул.Південна, б.1, , банківські реквізити не зазначено) на користь Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (01001, м.Київ, Шевченківський район, вул.Богдана Хмельницького, буд.6, , п/р1 у АТ «Ощадбанк», МФО 300465) 12 333 985,23 грн., у тому числі 9233688,50 грн. інфляційних витрат та 3 100 296,73 грн. 3% річних, а також відшкодування сплаченого судового збору у розмірі 4 622,94 грн.

3. Надати Публічному акціонерному товариству «По газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» (84313, Донецька область, м.Краматорськ, вул.Південна, б.1, , банківські реквізити не зазначено) відстрочку виконання рішення господарського суду Донецької області від 13.10.2015р. по справі №905/1226/15 строком на 6 (шість) місяців з моменту набрання даним судовим актом законної сили.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

5. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

6. В судовому засіданні 13.10.2015р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

7. Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня його оголошення. Зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до ст.ст.84, 85 Господарського процесуального кодексу України.

8. Повний текст рішення складено та підписано 19.10.2015р.

Суддя О.В. Кротінова