ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2015 року Справа № 915/1499/15

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Васильєвої Л.І. при секретарі судового засідання Матвєєвій А.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві справу

за позовом: Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Миколаївгаз, 54003, м. Миколаїв, вул. Чигрина, 159

до відповідача: Олександрівської селищної ради, 56532, Миколаївська область, смт. Олександрівка, вул. Ген. Подзігуна, 208

про стягнення 98958,52 грн.

Суддя Васильєва Л.І.

За участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, дов. № 04/1050 від 30.12.2014р.

від відповідача: ОСОБА_2, дов. від 12.11.2012р.

20.08.2015 року ПАТ по газопостачанню та газифікації «Миколаївгаз» звернулося до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за договором на постачання природного газу за регульованим тарифом № ТП-Б-2033453-МГ від 30.01.2015р. в сумі 98958,52 грн., з яких 59950,66 грн. - основний борг, 1168,22 грн. 3% річних, 22852,57 грн. - пеня, 14987,07 грн. інфляційні.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 25.08.2015р. було прийнято позовну заяву та порушено провадження у справі.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд позов задовольнити. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначив наступне.

Між сторонами у справі було укладено договір № ТП-Б-2033453-МГ від 20.01.2015р. на постачання природного газу за регульованим тарифом.

На підставі вищевказаного договору позивач в січні, лютому, березні, квітні 2015 року поставив відповідачу природний газ на суму 110406,83 грн.

Відповідач оплату за спожитий природний газ здійснив частково в сумі 50448,94 грн.

Таким чином, станом на день подачі позову до суду заборгованість відповідача за отриманий за договором природний газ склала 59950,66 грн.

Після звернення позивача із позовом до суду, відповідач погасив борг в сумі 40200,00 грн. У звязку з чим, ухвалою суду від 20.10.2015р. суд припинив в цій частині провадження у справі за відсутністю предмету спору.

Таким чином станом на день розгляду справи у суді, основна заборгованість відповідача становить 19750,66 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача у судовому порядку.

Крім основної заборгованості позивач просить стягнути з відповідача 1168,22 грн. 3 % річних, 22852,57 грн. пені, 14987,07 грн. інфляційних.

Відповідач у письмовому відзиві зазначив, що платіжним дорученням № 461 від 23.09.2015р. борг в сумі 40200,00 грн. ним погашено. Залишок боргу в сумі 19750,66 грн. ним буде погашено після отримання нових розрахункових рахунків позивача.

У судовому засіданні представник відповідача заявив усне клопотання про зменшення пені.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши усі подані у справу докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд

встановив:

30 січня 2015 року між сторонами у справі було укладено договір № ТП-Б-2033453-МГ на постачання природного газу за регульованим тарифом, відповідно до умов якого, постачальник постачає природний газ споживачу в обсягах і порядку, передбачених договором для забезпечення потреб споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість газу і наданих послуг у розмірах, строках, порядку та на умовах, передбачених договором.

Пунктом 1.2 договору передбачено, що передача газу за цим договором здійснюється на межах балансової належності обєктів споживача відповідно до актів розмежування ділянок обслуговування. Перелік комерційних вузлів обліку газу та газоспоживного обладнання визначається сторонами в Додатку № 1 до договору.

У відповідності до п. 2.6 договору, послуги з постачання газу підтверджуються підписаним сторонами актом приймання передачі газу та актом виконаних робіт, що оформлюється за даними вузлів обліку, визначених у Додатку № 1 до договору.

Згідно п 2.7 договору, постачальник до 3 - го числа, наступного за звітним місяцем направляє споживачу два примірники акта приймання передачі газу та акти виконаних робіт за звітний місяць, підписані уповноваженим представником та скріплені печаткою постачальника.

Відповідно до абз.1 п. 3.3 договору, кількість реалізованого газу споживачу визначається на межі балансової належності обєктів споживача за допомогою вузлів обліку, визначених у додатку № 1 до договору.

Пунктом 4.6 договору визначено, що оплата вартості послуг з постачання газу здійснюється споживачем поточними платежами із розрахунку договірного обсягу постачання газу протягом місяця постачання газу періоду оплати відповідно до додатку 2 до договору. Споживач самостійно розраховує суму платежу, виходячи з ціни газу на наступний розрахунковий період та відповідної величини договірного обсягу газу, заявленого на наступний розрахунковий період. У разі відсутності інформації про ціну газу на наступний розрахунковий період до дати здійснення оплати споживач розраховує суму платежу за ціною, що діяла у попередньому місяці. У випадку недоплати вартості послуг з постачання газу за розрахунковий період споживач проводить остаточний розрахунок не пізніше 5-го числа місяця, наступного за розрахунковим. У разі переплати за фактично спожитий газ сума переплати зараховується постачальником в рахунок оплати поставленого газу в наступному розрахунковому періоді. У разі збільшення підтвердженого обсягу газу протягом розрахункового періоду споживач здійснює оплату додатково заявлених обсягів газу в пятиденний строк після збільшення цього обсягу в установленому договором порядку.

Згідно п. 4.7 договору, оплата вартості послуг з постачання газу за договором здійснюється споживачем виключно грошовими коштами, що перераховуються на поточний рахунок постачальника.

Так, на виконання вимог договору позивач у січні, лютому, березні, квітні 2015 року поставив, а відповідач прийняв природний газ в загальному обсязі 12,670 тис. куб.м. на загальну суму 110406,83 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи актами прийому-передачі природного газу (а. с. 12-13).

Відповідач вимоги договору в частині розрахунку за отриманий газ на умовах, встановлених договором. виконав частково, сплативши позивачеві 50448,94 грн.

Після звернення позивача із позовом до суду, відповідач погасив борг в сумі 40200,00 грн. У звязку з чим, ухвалою суду від 20.10.2015р. суд припинив в цій частині провадження у справі за відсутністю предмету спору.

Таким чином борг відповідача за отриманий за договором природний газ становить 19750,66 грн.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться

Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 610 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 19750,66 грн. за поставлений природний газ за договором № ТП-Б-2033453-МГ є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Частиною 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За невиконання належним чином грошових зобов'язань згідно з вимогами діючого законодавства України у встановлений строк, за розрахунком позивача боржнику цілком обґрунтовано нараховано до стягнення 14987,07 грн. інфляційних, 1168,22 - 3% річних.

У відповідності до п. 6.2.2 договору, у разі порушення споживачем строків оплати, передбачених розділом 4 договору, із споживача стягується пеня в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Відповідач оплату за спожитий природний газ здійснив не в повному обсязі та з порушенням термінів, в звязку з чим позивачем правомірно нарахована та предявлена до стягнення пеня в сумі 22852,57 грн.

Разом з тим, в частині стягнення пені позовні вимоги підлягають задоволенню частково виходячи з такого.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Статтею 233 Господарського кодексу України встановлено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні, не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Згідно п. 3 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Відповідно до приписів ст. 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є судовий захист цивільного права та інтересу, справедливість, добросовісність та розумність.

Дослідивши матеріали справи, враховуючи матеріальні інтереси сторін, зважаючи на те, що відповідач є бюджетною установою, заборгованість виникла не з вини відповідача, а через обмежене фінансування, зобовязання щодо оплати за отриманий природний газ виконані більш ніж на 80%, суд вважає за необхідне зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій та стягнути з відповідача пеню в сумі 11000,00 грн.

Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Враховуючи, що спір виник з вини відповідача судовий збір підлягає стягненню з останнього у повному розмірі.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 44, 49, ст.ст. 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути Олександрівської селищної ради /56532, Миколаївська область, смт. Олександрівка, вул. Ген. Подзігуна, 208, / на користь Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Миколаївгаз /54003, м. Миколаїв, вул. Чигрина, 159, / 19750,66 грн. основної заборгованості, 11000,00 грн. пені, 14987,07 грн. інфляційних, 1168,22 грн. 3% річних, 1979,17 грн. судового збору.

Видати наказ.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення у відповідності зі ст.85 Господарського процесуального кодексу України набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Сторони, які беруть участь у справі, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення повністю або частково у порядку і строки встановлені ст.93 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено та підписано 23.10.2015р.

Суддя Л.I. Васильєва