РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.10.2015Справа №910/18237/15

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Торговельний дім науково-технічний центр "АВС"
До Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом"
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача -
Публічне акціонерне товариство "Авант-банк"
Провизнання укладеним додаткового договору

Судді: Андреїшина І.О. (головуючий)
Ващенко Т.М.
Ломака В.С.

У судовому засіданні брали участь представники сторін:

Від позивачаБілоруцький В.М. за довіреністю від 05.08.2015
Від відповідачаСлівінський М.О. за довіреністю від 30.03.2015 № 46/10, Білан О.П. за довіреністю від 30.03.2015 № 47/10
Віл третьої особи Ковальов С.В. за довіреністю від 23.01.2015 № 28/2015

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передані позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговельний дім науково-технічний центр "АВС" до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" про визнання укладеним додаткового договору від 12.05.2015 до договору на постачання від 18.02.2013 № ПУ-31927-ДЗ у редакції, запропонованій позивачем.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.07.2015 порушено провадження у справі № 910/18237/15, розгляд справи призначено на 26.08.2015 р., залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Публічне акціонерне товариство "Авант-банк" та зобов'язано сторін надати суду певні документи.

26.08.2015 розгляд справи було відкладено на 16.09.2015 відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, зважаючи на заявлене представником позивача усне клопотання, мотивоване необхідністю ознайомлення з матеріалами справи для вивчення поданих відповідачем документів (відзиву на позовну заяву і документів на підтвердження заперечень проти позову) та для повторного витребування у позивача додаткових доказів у справі.

У судовому засіданні, що відбулося 16.09.2015, суд перейшов до розгляду спору по суті, в ході чого дійшов висновку про його належність до складної категорії, у зв'язку з чим було винесено ухвалу про призначення колегіального розгляду справи № 910/18237/15 у складі трьох суддів.

Ухвалою від 17.09.2015 справу № 910/18237/15 було прийнято до свого провадження колегією суддів, визначеною внаслідок повторного автоматичного розподілу справи у складі: головуючий суддя Андреїшина І.О. та судді Ващенко Т.М. і Ломака В.С., розгляд призначено на 12.10.2015.

12.10.2015 у судовому засіданні судом було розглянуто заяву позивача про відвід судді Ващенко Т.М., у задоволенні якої було відмовлено (ухвала в матеріалах справи).

Крім того, судом було розглянуто і відхилено клопотання позивача про витребування документів (листування, пов'язане з укладенням і виконанням договору на постачання продукції від 18.02.2013 № ПУ-31927-ДЗ та технічну документацію відносно продукції, що мала постачатися та встановлюватися за даним договором), що мотивоване потребою у дотримані всебічного, повного та об'єктивного з'ясування всіх обставин справи і підтвердження факту необхідності проведення модернізації швидкодіючого запірно-відсічного клапану на Відокремленому підрозділі Южно-Української атомної електростанції Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом".

Відхиляючи дане клопотання суд виходив з того, що матеріали справи містять достатньо фактичних даних для встановлення істини у спорі, а питання необхідності проведення відповідачем модернізації використовуваного ним обладнання стосується виключно його внутрішньої господарської діяльності незалежно від його приналежності до підприємств паливно-енергетичного комплексу держави, модернізація яких відповідає цілям Енергетичної стратегії України зі створення умов для безпечного, надійного та стійкого функціонування енергетики, адже контроль за реалізацією і дотриманням такої модернізації відповідачем не є компетенцією і не входить до повноважень позивача, а також не стосується предмету спору у справі.

12.10.2015 у судовому засіданні було оголошено перерву до 16.10.2015 в порядку приписів ст. 77 Господарського процесуального кодексу України.

У ході розгляду спору по суті представник позивача підтримав заявлені вимоги і просив позов задовольнити, обґрунтовуючи їх приписами ч. 3 ст. 179, ч. 1 ст. 187, ст.ст. 181, 188 Господарського кодексу України, ч. 1 ст. 509, п. 1 ч. 2 ст. 11, ч. 1 ст. 626, ст. 526, 525, 530 Цивільного кодексу України. Зазначив, що договір на постачання від 18.02.2013 № ПУ-31927-ДЗ був укладений сторонами на умовах оплати, проведення якої передбачалося шляхом виставлення безвідкличного покритого документарного акредитиву з можливістю зміни ціни на продукцію, що постачатиметься у разі коливання курсу національної валюти. З огляду на незалежні від позивача обставини (судові тяганини навколо законності проведення конкурсних торгів і укладення договору, судова заборона за ухвалою про вжиття запобіжних заходів), він не зміг своєчасно приступити до виконання зобов'язань за договором, що зумовлює необхідність зміни його умов в частині строку дії договору, ціни продукції внаслідок значної зміни курсу національної грошової одиниці та порядку оплати.

Згідно з відзивом на позовну заяву та поясненнями представників відповідача, Державне підприємство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" проти позову заперечує повністю, зауважуючи на відсутності обґрунтування позивачем необхідності зміни умов договору в частині його строків і порядку розрахунків. На думку відповідача, запропоновані позивачем зміни не відповідають чинному законодавству, серед іншого, імперативним нормам Закону України "Про здійснення державних закупівель" та не можуть бути акцептовані у зв'язку із закінченням строку дії договору, його нікчемністю та суттєвою зміною обставин, що мали місце після його підписання.

Під час розгляду спору представник відповідача висловлювався відносно того, що наслідки його вирішення не матимуть впливу на права та обов'язки залученої судом третьої особи.

Представником позивача було надано мотивовані заперечення на правову позицію відповідача, основними тезами яких є чинність і дійсність договору від 18.02.2013 № ПУ-31927-ДЗ, необхідність виконання сторонами прийнятих на себе зобов'язань.

Представник третьої особи заявив, що залишає вирішення спору на розсуд суду.

У судовому засіданні 22.10.2015 оголошено вступну та резолютивну частини рішення у даній справі.

Розглянувши подані матеріали справи та заслухавши пояснення представників учасників провадження у справі, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

18.02.2013 Державне підприємство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Южно-Українська АЕС" (надалі за текстом - покупець) та Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговельний дім науково-технічний центр "АВС" (надалі за текстом - постачальник) уклали договір на постачання продукції № ПУ-31927-ДЗ, за умовами якого позивач зобов'язався в порядку і на умовах, визначених у даному договорі, поставити комплекти обладнання виробництва "ССІ AG", Швейцарія для модернізації "Retrofit" приводу швидкодіючого запірно-відсічного клапану виробництва "Babcock", а також надати послуги з проведення приймальних випробувань, шеф-монтажу та вводу в експлуатацію для модернізації енергоблоків № 1, 2 Відокремленого підрозділу "Южно-Українська АЕС" Державне підприємство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом", а відповідач зобов'язався в порядку і на умовах, визначених у договорі, прийняти і оплатити продукцію.

Відповідно до п. 1.2 договору найменування, одиниці виміру і загальна кількість продукції і ціни, зазначаються в специфікації № 1 (додаток № 1 до договору), розрахунок послуг зазначається у калькуляціях (додаток № 3, 4, 5, 6, 7, 8 до договору), які є його невід'ємними частинами.

Згідно з п. 1.4 договору постачання продукції супроводжується проведенням навчання персоналу вантажоодержувача із здійсненням шеф-нагляду за виконання монтажних, пусконалагоджувальних робіт, вводом до експлуатації, гарантійним після продажним обслуговуванням, наданням технічної документації, ліцензуванням та сертифікацією продукції, проведенням необхідного об'єму обстеження для обґрунтованого нового строку експлуатації незмінних частин швидкодіючого запірно-відсічного клапану.

З аналізу умови названого договору слідує, що за своєю правовою природою він є змішаним договором, що включає елементи договору поставки, виконання робіт і надання послуг.

За умовами п. 4.1 договору строк поставки продукції, вказаної у специфікації № 1 становить 14-ть місяців. Поставка здійснюється партіями, кожна з яких складається з двох одиниць товару. Поставка продукції у строки здійснюється постачальником за умови виконання покупцем своїх обов'язків по оплаті продукції за умовами даного договору.

У п. 5.1 договору було погоджено його загальну суму на рівні 78 000 000,00 грн. (фінансування за рахунок коштів Відокремленого підрозділу "Южно-Українська АЕС" Державне підприємство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом").

Відповідно до п. 5.2 договору ціна за кожен комплект продукції встановлена в національній валюті України і зазначена в специфікації № 1.

Пунктом 5.4 договору сторони погодили можливість збільшення ціни договору за їх взаємною згодою у випадку, якщо ціна продукції зміниться у зв'язку з коливанням курсу національної валюти більше ніж на 5 % від курсу Національного банку України.

Згідно з п. 6.1 договору покупець сплачує вартість продукції за цінами, визначеними в специфікації № 1 в національній валюті України шляхом виставлення безвідкличного покритого документарного акредитиву зі строком дії 14-ть місяців.

У п. 12.1 договору закріплено, що він набирає чинності з моменту підписання і діє до 31.12.2014, але до повного виконання сторонами своїх зобов'язань, а в частині виконання гарантійних зобов'язань - до закінчення терміну дії гарантії.

Усі доповнення та зміни до даного договору вступають в силу при узгодженні та підписанні сторонами. Допускається внесення змін до умов договору стосовно строків поставки продукції шляхом обміну листами, які є невід'ємною частиною договору (п. 13.10).

За твердженнями позивача, валютою контракту, за яким він мав закуповувати товар для подальшої реалізації відповідачу, є швейцарський франк, офіційний курс української гривні по відношенню до якого складав 865,6972 грн. за 100 швейцарських франків на момент укладання договору, тоді як станом на липень 2015 він зріс на 261,55 грн. і складає 2264,2272 грн., що свідчить про настання значного коливання (у десятки разів більше за 5 %) курсу національної валюти, тобто настання обставин, з якими п. 5.4 договору пов'язує збільшення ціни договору, що з урахуванням збільшення курсу складає не 78 000 000,00 грн., а 204 009 000,00 грн.

У позовній заяві вказується, що на виконання п. 6.1 договору відповідач відкрив на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговельний дім науково-технічний центр "АВС" акредитив у Публічному акціонерному банку "Авант-банк" на суму 78 000 000,00 грн., а позивач з банком уклали 18.02.2013 договір про відкриття розрахункового рахунку для подальшого отримання грошових коштів за акредитивом, що свідчить про цільове використання грошових коштів, а саме: для забезпечення виконання умов договору на постачання від 18.02.13 № ПУ-31927-ДЗ. Однак, компанія IRT Ingenieur-und reparatur-Transfer GmbH звернулася до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" та до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговельний дім науково-технічний центр "ABC" про визнання недійсним названого договору. Справа розглядалася довготривалий період. Рішенням Господарського суду міста Києва від 22.01.2015 у справі №910/18908/13 в задоволені такого позову було відмовлено повністю, що вказує на те, що укладений сторонами договір не розірвано та не визнано в судовому порядку недійсним і це дає всі законні підстави звернутися позивачу до третьої особи про перерахування грошових коштів на поточний рахунок.

Також, позивач звертає увагу суду на те, що він довготривалий період не міг вчиняти буд-які дії, спрямовані на виконання умов договору на постачання, в тому числі отримати грошові кошти, оскільки Господарським судом міста Києва у справі № 910/18908/13 були вжиті запобіжні заходи, що були скасовані лише 06.02.2015.

Як зазначає позивач, для врегулювання строків постачання, які змістилися у зв'язку з судовими тяганинами, 20.04.2015 року відповідачу було направлено пропозицію з проведення переговорів (лист від 20.04.2015 № 129/Н), а 13.05.2015 - пропозицію з внесення відповідних зміни до договору на постачання від 18.02.2013 № ПУ-31927-ДЗ, шляхом укладання додаткового договору у запропонованій і приєднаній редакції у запропонованій і приєднаній редакції (лист № 221/Н від 13.05.2015).

У прохальній частині позовної заяви позивачем було наведено запропоновану ним редакцію додаткової угоди, що виглядає наступним чином (окрім реквізитів, що упущені судом).

"Додатковий договір

до Договору на постачання продукції № ПУ- 31927-ДЗ від 18лютого 2013р.

м. Київ 12 травня 2015 р.

Державне підприємство «Національна атомна енергогенеруюча компанія "ЕНЕРГОАТОМ" іменоване надалі ПОКУПЕЦЬ, в особі Президента Недашковського Юрія Олександровича, який діє на підставі Статуту, з однієї сторони, та Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговельний дім «Науково технічний центр «АВС», іменоване надалі ПОСТАЧАЛЬНИК, в особі директора Кошевого Віталія Васильовича, який діє на підставі Статуту, з другої сторони, які є сторонами Договору на постачання продукції № ПУ- 31927-ДЗ від 18лютого 2013 р. (далі Договір № ПУ- 31927-ДЗ від 18 лютого 2013р.), надалі разом поіменовані як Сторони, а кожне окремо як Сторона, дійшли до взаємної згоди і уклали цей додатковий договір відповідно до чинного цивільного законодавства про наступне:

1. Сторони дійшли згоди внести наступні зміни до Договору на постачання продукції № ПУ- 31927-ДЗ від 18лютого 2013 р.:

Пункт 1.2 Договору викласти в наступній редакції: «Найменування, одиниці виміру і загальна кількість Продукції, зазначені в Специфікації №1 (додаток № 1 до Договору), є невід'ємною частиною Договору.

Пункт 5.1 Договору викласти в наступній редакції: «Сума за даним договором складає: 170 007 500,00 (сто сімдесят мільйонів сім тисяч п'ятсот грн.00 коп.) без ПДВ, крім того ПДВ - 18%: 34 001 500 (тридцять чотири мільйони одна тисяча п'ятсот грн. 00 коп.). Загальна сума договору: 204 009 000,00 (двісті чотири мільйони дев'ять тисяч грн.00 коп.) з ПДВ. Фінансування за рахунок коштів ДП «НАЕК «Енергоатом»

Пункт 5.2. Договору викласти в наступній редакції: «Ціна на кожен комплект Продукції встановлена в національній валюті України»

Розділ VI Договору «Порядок здійснення оплати» викласти в наступній редакції:

Пункт 6.1 Договору викласти в наступній редакції: «Покупець протягом 10 (десяти) календарних днів з моменту підписання цього додаткового договору, та отримання від Постачальника:

- листа заводу-виробника CCI AG (Швейцарія), або нотаріально завірена копія цього листа, про готовність відвантаження Продукції для блока № 1 ВГІ «ЮУ АЕС» ДП НАЕК 'Енергоатом», який поставляється у відповідності з даними Договором (нотаріально завірену копію листа Постачальник направляє Покупцю) - 1 оригінал або 1 нотаріально завірена копія;

- копія даного Договору - 1 копія завірена печаткою Постачальника;

- копія Специфікації № 1 «Комплекту обладнання та послуги для модернізації «Retrofit» приводу ШЗВК виробництва CCI AG (Швейцарія), типу РР8», що є Додатком №1, - 1 копія завірена печаткою Постачальника;

- оригінал рахунку Постачальника -1 оригінал.

- лист заводу-виробника CCI AG (Швейцарія), або нотаріально завірена копія цього листа, про готовність відвантаження Продукції для блока № 2 ВІТ «ЮУ АЕС» ДП НАЕК Енергоатом», який поставляється у відповідності з даними Договором (нотаріально завірену копію листа Постачальник направляє Покупцю) - 1 оригінал або 1 нотаріально завірена копія;

- копія даного Договору - 1 копія завірена печаткою Постачальника;

- копія Специфікації № 1 «Комплекту обладнання та послуги для модернізації «Retrofit» з виводу ШЗВК виробництва CCI AG (Швейцарія), типу РР8», що є Додатком №1-1 копія : звірена печаткою Постачальника;

- оригінал рахунку Постачальника - 1 оригінал, перераховує на поточний рахунок постачальника грошові кошти в розмірі 204 009 000,00 (двісті чотири мільйони дев'ять тисяч грн.00 кой.).

Пункт 12.1 Договору викласти в наступній редакції: «Договір набирає чинності з моменту його підписання Сторонами і діє до 31.12.2015, але до повного виконання сторонами своїх обов'язків а в частині виконання гарантійних зобов'язань Постачальника, передбачених Договором, - до закінчення терміну дії гарантії».

2. Даний додатковий договір є невід'ємною частиною Договору на постачання продукції № НУ- 31927-ДЗ від 18лютого 2013 р.

3. Додатковий договір набирає чинності з моменту його підписання, укладений в двох примірниках однакової юридичної сили, по одному для кожної із Сторін і становить невід'ємну частину Договору № ПУ- 31927-ДЗ від 18лютого 2013 р."

Також, у поданому позові позивач вказує, що направив на адресу третьої особи лист від 18.05.2015 № 248/Б з проханням повідомити про готовність здійснити всі необхідні дії для перерахування грошових коштів для забезпечення виконання умов договору від 18.12.2013 № ПУ-31927-ДЗ, у відповідь на який третя особа повідомила про неможливість перераховувати грошові кошти за вказаним договором.

На думку позивача, всі вищезазначені обставини свідчать про його намір виконати взяті на себе зобов'язання за договором та здійснити постачання обладнання і отримати грошові кошти, тоді як станом на момент подання позовної заяви додатковий договір до договору на постачання від 18.02.2013 № ПУ-31927-ДЗ з боку відповідача не підписаний, протокол розбіжностей не складений і відповідач вчиняє дії спрямовані на стягнення з третьої особи грошових коштів, які за умовами договору фактично належать позивачу.

Як вказувалося вище, відповідач повністю заперечує проти позову та проти посилань, вміщених позивачем у позовній заяві.

Проаналізувавши правові позиції сторін, суд знаходить слушними заперечення відповідача та не вбачає підстав для задоволення позову, зважаючи на наступне.

Відповідно до п. 12.1 договору постачання він діє до 31.12.2014.

Листом від 08.06.2015 № 8348/04 відповідач повернув позивачу проект додаткової угоди і повідомив про неможливість зміни умов договору після закінчення строку його дії.

З фактичних обставин справи слідує, що у строк до 31.12.2014 поставка за договором не здійснювалася, строк дії відкритого для здійснення оплати акредитиву сплив 26.05.2014.

Відповідно до ст. 631 Цивільного кодексу України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Згідно з ч. 7 ст. 180 Господарського кодексу України строком дії господарського договору є час, впродовж якого існують господарські зобов'язання сторін, що виникли на основі цього договору. Закінчення строку дії господарського договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, що мало місце під час дії договору.

Так, строк договору є однією із складових його змісту. Строком є термін дії певного договору. Таким чином, у випадку настання календарної дати або відповідної події, визначених договором, дія останнього припиняється. При цьому слід розрізняти припинення безпосередньо дії договору та припинення зобов'язань, визначених ним.

Отже, тільки до закінчення терміну дії договору до нього можуть бути внесені певні зміни та доповнення за рішенням суду.

У межах спірних правовідносин сторін такі зміни та доповнення за рішенням суду могли бути внесені до договору лише до 31.12.2014 (аналогічна правова позиція викладена у постанові Вищого господарського суду України від 30.11.2010 № 23/6).

Відповідно до ч. 1 ст. 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Діючим законодавством передбачено, що зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом (ч. 2 ст. 632 Цивільного кодексу України).

Матеріалами справи підтверджується, що укладення договору постачання від 18.02.2013 № ПУ-31927-ДЗ відбувалося в межах регулювання Закону України "Про здійснення державних закупівель" внаслідок розміщення в грудні 2010 року в інформаційному бюлетені "Вісник державних закупівель" оголошення про проведення двоступеневих торгів по закупівлі обладнання та послуг для модернізації "Rertrofit" приводу швидкодіючого запірно-відсічного клапану виробництва "Вabckook" або повну заміну нової конструкції для Відокремленого підрозділу "Южно-Українська АЕС" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом", після проведення конкурсних торгів, а також оскарження їх результатів .

Відповідно до п. 7 ч. 5 ст. 40 Закону України "Про здійснення державних закупівель" в редакції, чинній на час проведення закупівлі, істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов'язань сторонами в повному обсязі, крім випадків зміни встановленого згідно із законодавством органами державної статистики індексу інфляції, зміни курсу іноземної валюти у разі встановлення в договорі про закупівлю порядку зміни ціни залежно від зміни такого курсу, зміни біржових котирувань, регульованих цін (тарифів) і нормативів, які застосовуються в договорі про закупівлю.

Виходячи з приписів ч. 2 ст. 189 Господарського кодексу України ціна є однією з істотних умов господарського договору.

Отже, умовою для збільшення ціни договору є згода на це обох його сторін. Однак, відповідач такої згоди не давав, у зв'язку з чим відсутні підстави зміни ціни договору у судовому порядку.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 14 Цивільного кодексу України особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї.

Статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ст. 626 Цивільного кодексу України).

Загальний порядок укладання господарських договорів врегульований ст. 181 Господарського кодексу України, згідно якого господарський договір викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками; проект договору може бути запропонований будь-якою з сторін і у випадку, якщо проект договору викладено як єдиний документ, він надається другій стороні у двох примірниках; сторона, яка одержала проект договору, у разі згоди з його умовами оформляє договір відповідно до вимог частини першої цієї статті і повертає один примірник договору другій стороні або надсилає відповідь на лист, факсограму тощо у двадцяти денний строк після одержання договору; за наявності заперечень щодо окремих умов договору сторона, яка одержала проект договору, складає протокол розбіжностей, про що робиться застереження у договорі, та у двадцятиденний строк надсилає другій стороні два примірники протоколу розбіжностей разом з підписаним договором; сторона, яка одержала протокол розбіжностей, зобов'язана протягом 20 днів розглянути його та в цей же строк вжити заходів для врегулювання розбіжностей з другою стороною та включити до договору всі прийняті пропозиції (ч.ч. 1-5).

У разі досягнення сторонами згоди щодо всіх або окремих умов, зазначених у протоколі розбіжностей така згода згідно з п. 6 ст. 181 Господарського кодексу України повинна бути підтверджена у письмовій формі (протоколом узгодження розбіжностей, листами, телеграмами, телефонограмами тощо).

Частиною 3 ст. 179 Господарського кодексу України передбачено, що укладення господарського договору є обов'язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов'язком для суб'єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов'язковості укладення договору для певних категорій суб'єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування.

Відповідно до ст. 187 Господарського кодексу України спори, які виникають при укладанні господарських договорів за державним замовленням, або договорів, укладення яких є обов'язковим на підставі закону та в інших випадках, встановлених законом, розглядаються судом. Інші переддоговірні спори можуть бути предметом розгляду суду у разі якщо це передбачено угодою сторін або якщо сторони зобов'язані укласти певний господарський договір на підставі укладеного між ними попереднього договору.

З наведеного слідує, що суд може відійти від принципу свободи договору та визнати договір укладеним лише за наявності однієї з таких умов: договір заснований на державному замовленні, виконання якого є обов'язком для суб'єкта господарювання у випадках, передбачених законом; існує пряма вказівка закону щодо обов'язковості укладення договору для певних категорій суб'єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування; наявність угоди сторін про передачу до суду переддоговірного спору або обов'язковість укладення договору на підставі укладеного між ними попереднього договору.

Укладення додаткового договору до договору постачання від 18.02.013№ ПУ-31927-ДЗ у запропонованій позивачем редакції не підпадає під жоден з вказаних випадків, у зв'язку з чим його укладення не є обов'язковим для відповідача, що унеможливлює визнання його укладеним у судовому порядку.

У розрізі викладеного, нагальним видається надання судом правової оцінки посиланням позивача на ст.ст. 179, 187 Господарського кодексу України щодо обов'язковості договору.

Так, суд приймає до уваги той факт, що відповідач належить до підприємств паливно-енергетичного комплексу держави, а потреба у модернізації його устаткування й обладнання випливає з цілей, визначених Енергетичною стратегією України. Проте, обов'язковість договору, про яку йдеться в ст.ст. 179, 187 Господарського кодексу України, не встановлює обов'язку для відповідача укласти договір саме з позивачем, адже таку обов'язковість слід розглядати як відсутність інших можливостей для закупівлі відповідачем як державним підприємством товарів, робіт, продукції для, ніж ті, що передбачені спеціальними нормами законодавства, зокрема, Законом України "Про здійснення державних закупівель". У зв'язку з цим, при обговоренні питання необхідності модернізації відповідачем власних виробничих потужностей, не слід виходити з того, що відповідач зобов'язаний укласти договір на постачання потрібного устаткування саме з позивачем, змінивши у подальшому його істотні умови.

Також, слід відмітити, що позивач не є органом контролю процесу модернізації ректорів атомних станцій, а такий процес не є предметом спору у даній справі та не може бути предметом дослідження при вирішенні спору про визнання укладеним додаткового договору до договору постачання.

Таким чином, оскільки спірний договір не є обов'язковим для відповідача, сторонами не досягнуто домовленості щодо умов договору, у суду відсутні правові підстави вважати, що додатковий договір є укладеним (правова позиція щодо неможливості суду визнавати укладеним договір, який не є обов'язковим для сторін викладена, зокрема, у постановах Вищого господарського суду України від 03.12.2014 № 910/8994/13 та від 25.03.2015 № 918/1356/14).

Розглядаючи даний спір, суд також зважає на таке.

Відповідно до ч. 5 ст. 40 вказаного Закону України "Про здійснення державних закупівель" умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту пропозиції конкурсних торгів або цінової пропозиції (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі. Істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов'язань сторонами в повному обсязі крім випадків, перелічених в цій статті.

Згідно з ч. 2 ст. 189 Господарського кодексу України істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Матеріалами справи підтверджується, що ціна пропозиції конкурсних торгів позивача була у розмірі 78 000 000,00 грн., умови розрахунків - безвідкличний покритий акредитив; термін постачання - березень 2012 року, березень 2013 року. Отже, вказані ціна, термін постачання та умови розрахунків є істотними умовами договору, а відповідно можуть змінюватись виключно за підстав, визначених ст. 40 Закону України "Про здійснення державних закупівель" та за наявності обґрунтування.

Запропоновані ж позивачем в додатковому договорі інші ціна, умови розрахунків та терміни постачання суперечать змісту його пропозиції конкурсних торів, не відповідають вищезазначеним нормам Закону та є необґрунтованими, а тому укладення додаткового договору у запропонованій позивачем редакції суперечитиме принципам закупівель, вказаним вище вимогам Закону України "Про здійснення державних закупівель" та порушуватиме права інших учасників процедури закупівлі.

Судом встановлено, що закупівля предмету договору постачання від 18.02.2013 № ПУ-31927-ДЗ відбулася внаслідок застосування процедури двохступеневих торгів, проведених відповідно до Закону України "Про здійснення державних закупівель" (в чинній на момент проведення закупівлі редакції). Так, у грудні 2010 року відповідачем в інформаційному бюлетені "Вісник державних закупівель" було розміщено оголошення № 55665 (ТЕХ) про проведення двоступеневих торгів по закупівлі обладнання та послуг для модернізації "Rertrofit" приводу швидкодіючого запірно-відсічного клапану виробництва "Вabckook" або повну заміну повну заміну нової конструкції для Відокремленого підрозділу "Южно-Українська АЕС" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом", блоки 1, 2.

Розкриття пропозицій конкурсних торгів відбулося 20.06.2011, про що складено відповідний протокол № 2459.

За результатами проведення вказаних торгів, 18.07.2011 Комітетом з конкурсних торгів Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" прийнято рішення про акцепт пропозиції позивача. Про результати процедури закупівлі були повідомлені всі учасники конкурсних торгів.

Статтею 18 Закону України "Про здійснення державних закупівель" визначено порядок оскарження процедур закупівель та передбачено, що органом оскарження є Антимонопольний комітет України.

У подальшому, рішення Комітету з конкурсних торгів від 18.07.2011 було оскаржено одним із учасників процедури закупівлі, у результаті чого Антимонопольним комітетом України прийнято рішення від 07.09.2011 № 642-р/пк-ск, яким відповідача було зобов'язано відмінити процедуру закупівлі у зв'язку з встановленими порушеннями при її проведенні.

Таким чином, процедура оскарження завершилася 07.09.2011.

Згідно з витягом з протоколу засідання Комісії з конкурсних торгів від 27.09.2011 торги відмінені на підставі вказаного рішення Антимонопольного комітету України.

Відповідне повідомлення № 175990 (ТЕХ) про відміну торгів та оголошення про результати проведення торгів № 176008 (ТЕХ) опубліковані у Віснику державних закупівель № 117 (563) від 30.09.2011 та від № 118 (564) від 03.10.2011 відповідно.

За результатами оскарження рішення Антимонопольного комітету України в адміністративних судах всіх інстанцій, остаточним рішенням Вищого адміністративного суду України від 19.09.2013 залишено без змін постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 30.08.2012 у справі № 2а-14241/11/2670, яка підтверджувала законність рішення Антимонопольного комітету України від 07.09.2011 № 642-р/пк-ск.

Розглядаючи даний спір, суд вважає за належне вказати на безпідставність посилань позивача на дійсність і чинність договору постачання від 18.02.2013 у зв'язку з винесенням Господарським судом міста Києва рішення у справі № 910/18908/13 від 22.01.2015 (за первісним позовом компанії IRT Ingenieur-und reparatur-Transfer GmbH до Державної компанії "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" і Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговельний дім "Науково-виробничий центр "АВС" про визнання договору недійсним і за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговельний дім "Науково-виробничий центр "АВС" до компанії IRT Ingenieur-und reparatur-Transfer GmbH про визнання відсутнім права), оскільки підставою для відмови у позові слугувала відсутність порушення прав компанії IRT Ingenieur-und reparatur-Transfer GmbH, а не встановлення судом відсутності підстав для визнання договору недійсним.

З огляду на всі вищенаведені обставини у їх сукупності, суд вважає позовні вимоги безпідставними і такими, що спростовані відповідачем, у зв'язку з чим позов відхиляється повністю, а витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 32, 33, 44, 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

В И Р І Ш И В:

1. У позові відмовити повністю.

2. Дане рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня складення його повного тексту і може бути оскаржене в порядку, передбаченому чинним законодавством України.

Повне рішення складено 26.10.2015 р.

Судді І.О. Андреїшина (головуючий)

Т.М. Ващенко

В.С. Ломака