Господарський суд Чернігівської області
========================================================================================================================================================================

РІШЕННЯ

« 26» жовтня 2015 р. Справа № 927/1122/15

Позивач: ОСОБА_1 акціонерне товариство «ЗЛАТОБАНК»,

вул. Б. Хмельницького, буд. 17/52, м. Київ, 01030

Відповідач: ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «КОНДОР-5»,

вул. Леніна, 113, смт. Якимівка, Якимівський район, Запорізька область, 72503

Предмет спору: про звернення стягнення в сумі 3177985,31 грн. на предмет іпотеки

Суддя І.Г.Мурашко

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_3 довіреність № 79 від 11.09.2015 р., представник

від відповідача: не зявився

ОСОБА_1 акціонерним товариством «ЗЛАТОБАНК» подано позов до ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «КОНДОР-5» про звернення стягнення на предмет іпотеки в сумі 3177985,31 грн.

Позивач просить в рахунок часткового погашення заборгованості відповідача перед позивачем (за Кредитним договором № 232/12-КL від 26.10.2012 року), яка становить 3177985,31 грн. та складається із: заборгованості за основним боргом (кредитом) в сумі - 3100000,00 грн., заборгованості за процентами - 70323,29 грн., заборгованості по сплаті пені 2662,02 грн., штрафу за неналежне виконання зобовязань 5000,00 грн., - звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі у власність іпотекодержателю Публічному акціонерному товариству ЗЛАТОБАНК, предмету іпотеки за нотаріально посвідченим Договором іпотеки від 20.08.2013 року, а саме, на нерухоме майно: нежилі приміщення, що знаходяться за адресою: Чернігівська обл., місто Чернігів, проспект Перемоги, будинок 14, опис обєкта: нежилі приміщення з літ. 1-1 по літ. 1-22 , літ. 3-1, загальною площею 245,8 кв.м. Реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 01; припинити право власності та користування іпотекодавця ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю КОНДОР-5 на зазначене нерухоме майно, та визнати за іпотекодержателем ОСОБА_1 акціонерним товариством ЗЛАТОБАНК право власності на зазначений предмет іпотеки.

05 жовтня 2015 року від позивача на адресу господарського суду Чернігівської області надійшла заява про зміну предмета позову та уточнення позовних вимог (а.с.205-206), згідно якої, з урахуванням редакції прохальної частини, викладеної в клопотанні від 15.10.2015 р. № б/н , керуючись ч. 4 ст. 22 Господарського процесуального кодексу України, позивач просить в рахунок часткового погашення заборгованості відповідача перед позивачем (за Кредитним договором № 232/12-КL від 26.10.2012 року), яка становить 3177985,31 грн. та складається із: заборгованості за основним боргом (кредитом) в сумі - 3100000,00 грн., заборгованості за процентами - 70323,29 грн., заборгованості по сплаті пені 2662,02 грн., штрафу за неналежне виконання зобовязань 5000,00 грн., - звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання за іпотекодержателем ОСОБА_1 акціонерним товариством «ЗЛАТОБАНК» права власності на предмет іпотеки за нотаріально посвідченим Договором іпотеки від 20.08.2013 року, а саме, на нерухоме майно: нежилі приміщення, що знаходяться за адресою: Чернігівська обл., місто Чернігів, проспект Перемоги, будинок 14, опис обєкта: нежилі приміщення з літ. 1-1 по літ. 1-22 , літ. 3-1, загальною площею 245,8 кв.м., рєстраційний номер обєкта нерухомого майна 01, - ринковою вартістю 4035047,00 грн. (звіт про оцінку майна від 09.09.2015р.) . Згідно поданої заяви, позивач від іншої частини заявлених вимог відмовився.

За приписами ч. 4 ст. 22 Господарського процесуального кодексу України до початку розгляду господарським судом справи по суті, позивач має право змінити предмет позову шляхом подання письмової заяви. Позивач вправі до прийняття рішення по справі відмовитись від позову. У відповідності до ч. 6 ст. 22 вказаного Кодексу господарський суд не приймає відмови від позову, якщо ці дії суперечать законодавству або порушують чиї небудь права і охоронювані законом інтереси.

Суд, перевіривши повноваження особи, що підписала подану заяву (а.с.62-63), докази направлення вказаної заяви на адресу відповідача (а.с.208-209), розяснивши представнику позивача наслідки даних процесуальних дій, враховуючи, що відмова від частини заявлених вимог не суперечить законодавству та не порушує чиї небудь права та інтереси, прийняв заяву про зміну предмета позовних вимог та відмову від частини заявлених вимог для розгляду по суті. Розгляд справи продовжив з урахуванням поданої заяви.

Відповідач у судові засідання 08.09.2015 р., 22.09.2015 р., 12.10.2015 р., 26.10.2015 р. не зявився, уповноваженого представника не направив, відзив на позов не надав, проти заявлених вимог не заперечив.

Ухвали суду про відкладення розгляду справи від 08.09.2015 р., 22.09.2015 р., направлені за адресою державної реєстрації відповідача, а саме: 72503, Запорізька область, Якимівський район, с. Якимівка, вул. Леніна, 113, - повернуті відділенням поштового звязку на адресу суд як не отримані, з відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с.177-182). Ухвала суду від 12.10.2015 р. була отримана відповідачем 19.10.2015р.

Від відповідача на електронну адресу суду надійшло клопотання про зупинення провадження по справі № 927/1122/15. Заявлене клопотання відповідач обґрунтовує тим, що в провадженні Якимівського районного суду Запорізької області знаходиться повязана справа № 330/1113/15-ц за позовом ОСОБА_4 до ПАТ «Златобанк», ТОВ «Форум краси» та ТОВ «Кондор-5» про визнання зобовязань за кредитними договорами та за договорами іпотеки припиненими, в тому числі за кредитним договором № 232/12 КL (а.с…….). На підтвердження викладених обставин останнім надано копію ухвали Якиміського районного суду Запорізької області від 24.07.2015 р. по справі № 330/1113/15-ц про відкриття провадження по справі.

У відповідності до ст. 69 Господарського процесуального кодексу України спір має бути вирішений господарським судом у строк не більше двох місяців від дня одержання позовної заяви. У виняткових випадкахза клопотанням сторони, з урахуванням особливостей розгляду спору, господарський суд ухвалою може продовжити строк розгляду спору, але не більше як на 15 днів.

Дана позовна заява надійшла до господарського суду Чернігівської області 25.08.2015 р., про що свідчить відмітка канцелярії суду про її реєстрацію. Таким чином, кінцевий строк розгляду даного спору 26.10.2015 р.

Оскільки сторонами клопотання про продовження строку вирішення спору не заявлено, суд позбавлений можливості розглянути заявлене відповідачем клопотання про зупинення провадження по справі без порушення процесуального строку розгляду справи, встановленого ч. 1 ст. 69 Господарського процесуального кодексу України. Крім того, наданих відповідачем документів в обґрунтування заявленого клопотання недостатньо для встановлення повязаності справ № 330/1113/15-ц та № 927/1122/15, на що посилається відповідач. Враховуючи вищевикладене, клопотання відповідача про зупинення провадження по справі судом відхилено.

Позивач у судовому засіданні 26.10.2015 р. позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Зважаючи на те, що згідно до ст. 22 Господарського процесуального кодексу України сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи, неявка представника відповідача у судове засідання, неподання ним відзиву на позов не є перешкодами для розгляду справи за наявними доказами, у порядку ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши повноважного представника позивача, зясувавши фактичні обставини справи, дослідивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору, суд, -

ВСТАНОВИВ :

26.10.2012 року між ОСОБА_1 акціонерним товариством «ЗЛАТОБАНК» та ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «КОНДОР-5» укладено кредитний договір № 232/12-KL, за умовами якого в порядку та на умовах, встановлених цим кредитним договором та чинним законодавством України, кредитодавець (позивач) надає позичальнику (відповідачу) кредит, а позичальник зобовязується в повному обсязі повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші умови цього кредитного договору (п. 1.1 договору) (а.с.9-17).

Сторони погодили, що кредитодавець надає позичальнику кредит у формі відкриття відкличної кредитної лінії, в межах максимального ліміту заборгованості, визначеного цим кредитним договором. Кредит може надаватись траншами. Позичальник має право у будь який час без повідомлення банку здійснювати погашення поточної заборгованості по кредиту і за умови дотримання умов надання кредитних коштів, встановлених цим кредитним договором, може знову отримувати кредит в межах максимального ліміту за кредитною лінією. Зобовязання банка по кредитуванню в рамках даного договору визначаються сумою акцептованої ним заявки та виникають в момент акцепту ним заявки. При наданні позичальнику кредитних коштів за акцептованою заявкою в обсязі, зазначеному в заявці, така заявка вважається виконаною, а зобовязання банка дотриманими. (п. 1.2 договору).

Згідно п. 1.2.1 договору кредит надається для поповнення обігових коштів та придбання нерухомості. За приписами п.1.3 договору максимальний ліміт за кредитною лінією 3100000,00 грн.

Відповідно до п. 1.4 договору, з урахуванням редакції договору про внесення змін № 5 від 24.10.2014 р. (а.с.24), кінцева дата повернення кредиту: не пізніше 21 жовтня 2016 р. включно.

Кредитні кошти надаються позичальнику в межах максимального ліміту за кредитною лінією шляхом їх перерахування відповідно до цільового призначення за наданими позичальником заявками та документами відповідно до чинного законодавства (п. 2.2 договору).

З матеріалів справи вбачається, що на підставі заявки позичальника № 3 від 26.10.2012 р., 26.10.2012 р. позивачем було відкрито відкличну кредитну лінію, шляхом перерахування меморіальним ордером № 200149 від 26.10.2012 р. на позичковий рахунок відповідача 3030000,00 грн.(а.с.82, 84). Позивачем на підставі заявки позичальника № 1 від 16.04.2014 р., 16.04.2014 р. додатково перераховано на позичковий рахунок відповідача 70000,00 грн., що підтверджено меморіальним ордером № 259077 від 16.04.2014 р. (а.с.83, 85). Зазначені обставини також підтверджується банківськими виписками по рахунку позичальника (а.с. 32, 39). Таким чином, позивачем надано відповідачу кредит в межах максимального ліміту за кредитною лінією в сумі 3100000,00 грн.

Пунктом 1.5 договору сторони встановили, що за користування кредитом позичальником сплачуються проценти у вигляді фіксованої процентної ставки, яка встановлюється у розмірі -12 % річних.

Договором про внесення змін № 4 від 01.09.2014 р. до кредитного договору № 232/12-КL (а.с.23), п. 1.5 договору викладено в новій редакції, а саме: за користування кредитом позичальником сплачуються проценти у вигляді фіксованої процентної ставки, яка встановлюється у розмірі 18 % річних.

Проценти за користування кредитом нараховуються кредитодавцем в валюті кредиту (п. 2.3 договору). Сплата процентів здійснюється за фактичний строк користування кредитом. При розрахунку процентів за користування кредитними коштами приймається рік і місяць рівні календарній кількості днів. День повернення кредиту до розрахунку не приймається (п. 2.4 договору).

Позичальник самостійно сплачує (перераховує) проценти на рахунок для оплати боргових зобовязань та процентів. Проценти сплачуються за період з першого по останній день календарного місяця щомісячно по сьоме число (включно) місяця, що слідує за місяцем нарахування процентів (п. 2.5 договору). Проценти за останній місяць користування кредитом сплачуються в кінцеву дату повернення кредиту (п.2.6 договору). Якщо останній день повернення кредиту та/або сплати процентів припадає на вихідний, святковий день або інших неробочий день, то позичальник має право повернути кредит та/або сплатити проценти наступного робочого дня (п. 2.6.1 договору).

У відповідності до п. 3.1.12 договору, у разі недостатності суми проведеного платежу для виконання боргових зобовязань позичальника за кредитним договором у повному обсязі, банк має право без погодження з позичальником погасити заборгованість за кредитним договором в наступній черговості: в першу чергу сплачуються прострочені проценти та комісії, в другу прострочена заборгованість за кредитом, в третю строкові проценти та комісії, в четверту строкова заборгованість за кредитом, в пяту можливі неустойка, штраф, пеня, а потім інші вимоги банку.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 193 Господарського кодексу України кожна сторона має вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобовязання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. За ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення про позику, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ст. ст. 1048, 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) та сплатити відсотки за користування коштами у строк та в порядку, що встановлені договором.

З матеріалів справи вбачається, що на підставі п. 1.5 кредитного договору за період з 26.10.2012 р. по 15.04.2015 р., включно, позивачем нараховано 1022434,67 грн. процентів за користування кредитом, що частково погашені відповідачем в сумі 952111,38 грн. згідно банківських виписок по рахунку позичальника (а.с. 34-38, 40-48, 189-203).

Відповідач порушив умови кредитного договору, зокрема п. 2.5, прострочивши сплату процентів за користування кредитними коштами починаючи з лютого 2015 р. Так, у відповідача утворилась непогашена заборгованість із сплати процентів за користування кредитними коштами в сумі 70323,29 грн. (1022434,67 грн. - 952111,38 грн.) починаючи з березня 2015 р., за період з 01.03.2015 р. по 15.04.2015 р., включно.

Згідно п. 3.1.4 договору позивач має право відмовитись від подальшого кредитування позичальника за цим кредитним договором частково або в повному обсязі та/або вимагати повернення у повному обсязі наданих кредитних коштів (в тому числі дострокового повернення), сплати процентів за весь строк користування кредитними коштами та неустойки/штрафів (за їх наявності) у разі, зокрема, одноразового порушення позичальником будь-якого із боргових зобовязань, в будь-якій їх частині, наявності/виникнення випадку невиконання умов, а також настання/існування будь-якої з несприятливих обставин/подій, зокрема (п.5.4 договору), несплатою позичальником будь-якої суми, що належить до сплати на користь банку згідно з цим кредитним договором та/або іншими договорами, укладеними з банком.

Таким чином, оскільки відповідач порушив умови кредитного договору, прострочивши сплату процентів за користування кредитними коштами, позивач набув право достроково вимагати повернення наданого кредиту.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши наданий розрахунок (а.с. 32-51, 89), заслухавши повноважного представника позивача, суд встановив, що заборгованість відповідача по тілу кредиту складає 3100000,00 грн., заборгованість по процентам за користування кредитними коштами - 70323,29 грн. за період з 01.03.2015 р. по 15.04.2015 р., включно.

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором, або законом, у тому числі сплата неустойки (штрафу, пені) та відшкодування збитків.

Відповідно до статті 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності є вчинене учасником господарських відносин правопорушення у сфері господарювання. Аналогічні положення містить стаття 610 Цивільного кодексу України.

За визначенням статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожний день прострочення виконання. За приписами статті 550 Цивільного кодексу України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання.

Пунктами 4.1, 4.3 договору встановлено, що за несвоєчасне повне чи часткове повернення кредитних коштів та/або за несвоєчасну повну чи часткову сплату/несплату процентів, позичальник сплачує неустойку у вигляді пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє у період прострочення та обчислюється з суми неповернутого кредиту та/або несплачених процентів. Сплата пені не звільняє позичальника від сплати кредиту та/або процентів до моменту фактичного погашення заборгованості. За кожний випадок невиконання/неналежного виконання зобовязань за цим договором, визначених в п. 3.4 договору, зокрема зобовязання із сплати процентів у розмірі та в порядку, передбаченому кредитним договором (підпункт 3.4.2 пункту 3.4 договору), позичальник сплачує кредитодавцю штраф у розмірі 5000,00 грн.

Керуючись п. п. 4.1, 4.3 договору позивачем нараховано та предявлено до стягнення 2662,02 грн. пені за прострочення сплати процентів за користування кредитними коштами за період з 08.05.2014 р. по 16.04.2015 р., включно, та 5000,00 грн. штрафу за неналежне виконання зобовязань (зокрема, прострочення відповідачем сплати процентів за користування кредитом).

Відповідно до п. 2.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань» № 14 від 17.12.2013 р. пеня, за визначенням частини третьої статті 549 ЦК України, - це вид неустойки, що забезпечує виконання грошового зобов'язання і обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожний день прострочення виконання. Застосування іншого виду неустойки - штрафу до грошового зобов'язання законом не передбачено, що, втім, не виключає можливості його встановлення в укладеному сторонами договорі, притому і як самостійний захід відповідальності, і як такий, що застосовується поряд з пенею. В останньому випадку не йдеться про притягнення до відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення двічі, тому що відповідальність настає лише один раз - у вигляді сплати неустойки, яка включає у себе і пеню, і штраф як лише форми її сплати.

Отже, правомірним є нарахування позивачем пені та штрафу згідно умов договору.

Суд, дослідивши матеріали справи, перевіривши наданий розрахунок (а.с. 51, 89), заслухавши повноважного представника позивача, встановив, що сума штрафу за неналежне виконання договірних зобовязань складає 5000,00 грн. (п. 4.3, п. 3.4.2 договору). Сума пені за прострочення сплати процентів за користування кредитними коштами у заявленому періоді складає 2110,03 грн. (п. 4.2 договору), оскільки день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення штрафних санкцій (пені), а тому нарахування пені за 08.05.2014 р. та 01.04.2015 р. є безпідставним. Крім того, заборгованість із сплати процентів сумі 41838,90 грн. у період з 02.04.2015 р. по 07.04.2015 р. у відповідача була відсутня, а тому нарахування пені в цьому періоді також є безпідставним.

Враховуючи вищевикладене, заборгованість відповідача за кредитним договором № 232/12-KL від 26.10.2012 року складає 3177433,32 грн., з якої 3100000,00 грн. заборгованість по тілу кредиту, 70323,29 грн. заборгованість по процентам за користування кредитними коштами за період з 01.03.2015 р. по 15.04.2015 р., включно, 2110,03 грн. пені за прострочення сплати процентів за користування кредитними коштами за період з 08.05.2014 р. по 16.04.2015 р., включно, 5000,00 грн. штрафу за неналежне виконання зобовязань.

У відповідності до п. 3.4.19 кредитного договору з урахуванням редакції додаткової угоди № 2 від 26.04.2013 р. (а.с.20), сторони домовились, що позичальник зобовязаний не пізніше 31.12.2013 року, передати в іпотеку для забезпечення виконання зобовязань по цьому договору нерухоме майно, яке знаходиться за адресою: Україна, м. Чернігів, проспект Перемоги (проспект Жовтневої революції), будинок 14 (чотирнадцять), що буде придбане за рахунок кредитних коштів.

В забезпечення виконання позичальником - ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю „КОНДОР-5 взятих на себе зобовязань по кредитному договору від 26 жовтня 2012 року № 232/12-КL та додаткових угод до нього між позивачем ОСОБА_1 акціонерним товариством «ЗЛАТОБАНК» (іпотекодержатель) та відповідачем ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «КОНДОР-5» (іпотекодавець) укладено договір іпотеки від 20.08.2013 року, що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 та зареєстрований в реєстрі за № 2993 (а.с.26-30). До зазначеного договору сторонами були внесені зміни договором від 28.10.2014 року, посвідченим 28.10.2014 р. ОСОБА_5, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу за № 3272 (а.с. 31).

Відповідно до п.п. 1.1 - 1.2 договору іпотеки від 20 серпня 2013 року, зареєстрованого за № 2993, предметом іпотеки, що є забезпеченням викладених у кредитному договорі зобовязань боржника, є наступне нерухоме майно: нежилі приміщення, що знаходяться за адресою: Чернігівська область, місто Чернігів, проспект Перемоги, будинок 14 (чотирнадцять), опис обєкта: нежилі приміщення з літ. « 1-1» (один тире один) по літ. « 1-22» (один тире двадцять два), літ. « 3-1» (три тире один), загальною площею 245,8 кв.м. (надалі предмет іпотеки).

Предмет іпотеки належить іпотекодавцю на праві власності на підставі договору про поділ нерухомого майна, посвідченого 30.07.2013 року ОСОБА_5, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу за № 2678 (а.с.107-110). Право власності іпотекодавця на предмет іпотеки зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 30.07.2013 року, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна: 01, номер запису про право власності: 1924171, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 7240438 від 30.07.2013 року (а.с.111).

Усі поліпшення предмета іпотеки складають його невідємну частину та є такими, що передані за цим договором іпотеки на користь іпотекодержателя відповідно до цього договору. Предмет іпотеки (в цілому чи будь-яка його частина) передається в іпотеку разом з усіма комунікаціями, складовими частинами, приналежностями. Проведення реконструкції чи ремонту предмета іпотеки (будь-якої його частини) не змінює правовідносин сторін за цим договором (п.1.4 договору іпотеки).

За згодою сторін заставна вартість предмета іпотеки визначаються сторонами на рівні фактичної ринкової вартості та становить 1801000,00 грн. (п. 1.3 договору іпотеки). Сторони підтверджують, що предмет іпотеки оцінений не вище його фактичної ринкової вартості, яка має забезпечувати можливість продажу предмета іпотеки сторонньому покупцеві (п.1.3.2 договору іпотеки). Сторони домовились, що іпотекодержатель переглядає вартість предмета іпотеки з урахуванням змін та конюнктури ринку не рідше одно разу на рік (п. 1.3.3 договору іпотеки).

Іпотека, відповідно до ст. 1 Закону України "Про іпотеку", - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно ч. 1 ст. 575 Цивільного кодексу України, іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Відповідно до ст. 572 Цивільного кодексу України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Згідно ч. 1 ст. 589 Цивільного кодексу України, у разі невиконання зобовязання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

Частинами 1 та 2 ст. 590 Цивільного кодексу України передбачено, що звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст. 33 Закону України „Про іпотеку визначено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Згідно ч. 1 ст. 7 Закону України Про іпотеку, за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання.

У відповідності до підпункту 2 частини 1 ст. 18 Закону України „Про іпотеку, однією із істотних умов договору іпотеки є зміст та розмір основного зобов'язання, строк і порядок його виконання та/або посилання на правочин, у якому встановлено основне зобов'язання.

За приписами п. 4.1 договору іпотекодержатель набуває права задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки (в цілому чи будь-якої його частини) у випадках невиконання та/або неналежного виконання основного зобовязання (зобовязань за кредитним договором від 26.10.2012 р. № 232/12-КL), а також у разі невиконання/неналежного виконання іпотекодавцем зобовязань, передбачених цим договором та/або чинним законодавством. Іпотекодержатель має право переважно перед іншими кредиторами задовольнити свої вимоги за кредитним договором в тому обсязі, що будуть визначені на момент їх фактичного задоволення, зокрема, але не виключно суму боргу, проценти, комісії, неустойку за основним зобовязанням, збитки, завдані простроченням виконання, витрати, повязані з утриманням та зверненням стягнення на предмет іпотеки (в цілому чи на будь-яку його частину) тощо (п. 3.4.2 іпотечного договору).

Сторони погодили, що іпотекодержатель набуває право достроково звернути стягнення на предмет іпотеки, незалежно від настання строку виконання зобовязань, забезпечених іпотекою за цим договором, зокрема, якщо у момент настання строку виконання будь якого зобовязання за кредитним договором (частини зобовязань), воно не буде виконано в повному обсязі задовільно для іпотекодержателя (п. 4.4 договору іпотеки).

Відповідно до ст. 4 Закону України „Про іпотеку, обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому законодавством. Позивачем зазначена вимога виконана, що підтверджено матеріалами справи ( а.с.90-92).

Як вбачається із наданих позивачем витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно інші обтяжувачі на предмет іпотеки не зареєстровані (а.с.90-92).

Оскільки позивач перший здійснив реєстрацію забезпечувального обтяження на нерухоме майно, то відповідно до ч. 7 ст. 3 Закону України Про іпотеку, він має вищий пріоритет, тобто переважне право обтяжувача відносно права іншої особи на те саме нерухоме майно.

Згідно ст. 35 Закону України Про іпотеку, у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку.

Аналогічну норму містить п. 4.3 договору іпотеки.

За приписами п. 7.3 кредитного договору будь яка вимога банку, будь який документ, що направляється банком згідно з цим кредитним договором, вважається відправленим/предявленим в день її направлення банком будь-яким способом на адресу позичальника, зокрема, але не виключно, якщо вона була направлена поштою на адресу позичальника, курєром, вручена позичальнику (представнику позичальника) за адресою, вказаною в цьому кредитному договорі, тощо.

На виконання приписів ст. 35 ЗУ «Про іпотеку» та п. 4.3 іпотечного договору, позивачем 18 травня 2015 р. за адресою відповідача вказаною в кредитному договорі, а саме: вул. Чорновола, буд. 46 А, с. Софіївська Борщагівка, Києво Святошинський район, Київська область, 08114, направлено вимогу від 13.05.2015 р. № 1826 (а.с.52-55) про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором від 26.10.2012 р. № 232/12-КL в сумі 3205118,72 грн. станом на 06.05.2015 р. Згідно вказаної вимоги позивач попередив відповідача, що у разі не погашення заборгованості за кредитним договором у повному обсязі у тридцятиденний строк з дня отримання цієї вимоги, банк зверне стягнення на предмет іпотеки у відповідності до умов договору та вимог чинного законодавства.

Відповідно п.4.6 договору іпотеки звернення стягнення на предмет іпотеки (в цілому чи на будь-яку його частину) здійснюється за вибором іпотекодержателя, зокрема шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання зобовязань, забезпечених іпотекою за цим договором, в порядку встановленому за цим договором, відповідно до ст. 37 Закону України «Про іпотеку».

Набуття права власності на предмет іпотеки є способом звернення стягнення на предмет іпотеки, який здійснюється в примусовому порядку за рішенням суду, тобто поза волею іпотекодавця, на підставі прямої норми ст. 37 спеціального Закону України Про іпотеку.

За приписами ст. 37 Закону України Про іпотеку іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності. У разі набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержатель зобовязаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя.

Судом встановлено, що заборгованість відповідача за кредитним договором № 232/12-KL від 26.10.2012 року складає 3177433,32 грн., з якої 3100000,00 грн. заборгованість по тілу кредиту, 70323,29 грн. заборгованість по процентам за користування кредитними коштами за період з 01.03.2015 р. по 15.04.2015 р., включно, 2110,03 грн. пені за прострочення сплати процентів за користування кредитом за період з 08.05.2014 р. по 16.04.2015 р., включно, 5000,00 грн. штрафу за неналежне виконання зобовязань.

Згідно звіту про оцінку майна (а.с. 116-168), складеного 09.09.2015 р. ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Оціночна фірма «ДЕ ВІЗУ», яка є субєктом оціночної діяльності та діє на підставі сертифіката субєкта оціночної діяльності № 13820/12, виданого 18.09.2012 р. Фондом державного майна України (а.с.165), оцінювач ОСОБА_6, діючи на підставі кваліфікаційного свідоцтва оцінювача від 09 квітня 2011 р. МФ № 7846 та посвідчення про підвищення кваліфікації оцінювача від 22.10.2014 р. МФ № НОМЕР_1 (а.с.166-167), встановив, що ринкова вартість предмету іпотеки складає 4035047,00 грн.

Враховуючи вищевикладене, суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши повноважного представника позивача, вирішив позовні вимоги задовольнити та в рахунок погашення заборгованості відповідача перед позивачем, у встановленому судом розмірі, а саме, 3177433,32 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання за іпотекодержателем ОСОБА_1 акціонерним товариством «ЗЛАТОБАНК» права власності на предмет іпотеки, а саме, на нежилі приміщення, що знаходяться за адресою: Чернігівська область, місто Чернігів, проспект Перемоги, будинок 14 , опис обєкта: нежилі приміщення з літ. « 1-1» по літ. « 1-22», літ. « 3-1» загальною площею 245,8 кв.м., реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 01, ринкова вартість 4035047,00 грн. згідно звіту про оцінку майна станом на 09.09.2015 р.

Судом встановлено, що 90 % вартості предмета іпотеки (4035047,00 х 0,9 = 3631542,30 грн.) перевищує розмір забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя ( 3177433,32 грн.), на суму 454108,98 грн. (3631542,30 грн. - 3177433,32 грн.).

За приписами ч. 3 ст. 37 Закону України «Про іпотеку», у разі набуття права власності на предмет іпотеки, іпотекодержатель зобовязаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя.

Згідно ст. 3 Закону України Про судовий збір судовий збір справляється за подання до суду позовної або іншої заяви передбаченої процесуальним законодавством.

Частиною 1 ст. 4 Закону України Про судовий збір передбачено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

У відповідності до п. 2.1 ч. 2 ст. 4 Закону України Про судовий збір (в редакції станом на 19.08.2015 р. - день подання позовної заяви) за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру сплачується судовий збір у розмірі 2 відсотка ціни позову, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 60 розмірів мінімальних заробітних плат.

Ціна позову складає 3177985,31 грн., таким чином за подання позовної заяви мав бути сплачений судовий збір у розмірі 63559,71 грн. (2% ціни позову).

Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 99 від 13.05.2015 р. про початок процедури ліквідації АТ «ЗЛАТОБАНК» з 13.05.2015 р., уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ ЗЛАТОБАНК призначено провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків ОСОБА_7 строком на 1 рік з 13 травня 2015 р. по 12 травня 2016 р., включно (а.с. 62).

Пунктом 22 ст. 5 Закону України Про судовий збір (в редакції станом на 19.08.2015 р. день подання позовної заяви) передбачено, що уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у справах, повязаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку, звільнена від сплати судового збору.

Відповідно до ч. 3 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в доход бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору.

Пунктом 4.5 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України № 7 від 21 лютого 2013 року передбачено, що у випадках коли позивач звільнений від сплати судового збору: у разі задоволення позову повністю або частково судовий збір стягується з відповідача (повністю або пропорційно задоволеним вимогам) в доход державного бюджету України, якщо відповідач не звільнений від сплати цього збору.

Таким чином, з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 63547,00 грн. в доход державного бюджету України, пропорційно до обсягу задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 22, 33, 34, 49, 75, ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «КОНДОР-5» (72503, Запорізька область, Якимівський район, смт. Якимівка, вул. Леніна, буд. 113, ) перед ОСОБА_1 акціонерним товариством «ЗЛАТОБАНК» (01030, м. Київ, Шевченківський район, вул. Б.Хмельницького, буд. 17/52, ) за кредитним договором № 232/12-КL від 26.10.2012 року у загальному розмірі 3177433,32 грн., яка складається з 3100000,00 грн. заборгованості по тілу кредиту, 70323,29 грн. заборгованості по процентах за користування кредитом, 2110,03 грн. пені за прострочення сплати процентів, 5000,00 грн. штрафу за неналежне виконання зобовязань, - звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання за іпотекодержателем ОСОБА_1 акціонерним товариством «ЗЛАТОБАНК» (01030, м. Київ, Шевченківський район, вул. Б.Хмельницького, буд. 17/52, ) права власності на предмет іпотеки за договором іпотеки, посвідченим 20.08.2013 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5, зареєстрованим в реєстрі за № 2993, а саме, на нерухоме майно: нежилі приміщення, що знаходяться за адресою: Чернігівська область, м. Чернігів, проспект Перемоги, будинок 14, опис обєкта: нежилі приміщення з літ. « 1-1» по літ. « 1-22», літ. « 3-1», загальною площею 245,8 кв. м., реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 01, ринковою вартістю 4035047,00 грн. згідно звіту про оцінку майна, виконаного ТОВ «Оціночна фірма «ДЕ ВІЗУ», дата оцінки 09.09.2015 р.

4. В решті позовних вимог відмовити.

5. Стягнути з ОСОБА_1 акціонерного товариства «ЗЛАТОБАНК» (01030, м. Київ, Шевченківський район, вул. Б.Хмельницького, буд. 17/52, , з будь якого рахунку виявленого державним виконавцем) на користь ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «КОНДОР-5» (72503, Запорізька область, Якимівський район, смт. Якимівка, вул. Леніна, буд. 113, ) 454108,98 грн. перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя.

6. Стягнути з ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «КОНДОР-5» (72503, Запорізька область, Якимівський район, смт. Якимівка, вул. Леніна, буд. 113, ) в доход Державного бюджету України (р/р 3002, отримувач УК у м. Чернігові/м. Чернігів/22030001, МФО 853592, код 38054398, банк отримувача ГУДКСУ у Чернігівській області, призначення платежу: „судовий збір, код 03500068 пункт 4) 63547,00 грн. судового збору.

7. Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Суддя І.Г.Мурашко