ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" жовтня 2015 р. Справа № 922/3303/15

Харківський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Здоровко Л.М., суддя Лакіза В.В. , суддя Шутенко І.А.

при секретарі Міракові Г.А.

за участю:

від прокуратури Харківської області - ОСОБА_1 (службове посвідчення № 032167);

від першого відповідача - Харківської міської ради - ОСОБА_2 (за довіреністю №08-11/4670/2-14 від 24.12.2014р.);

від другого відповідача - не прибув,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу прокуратури Харківської області (вх. №4195 Х/2) на рішення господарського суду Харківської області від 20.07.15 у справі № 922/3303/15

за позовом Прокурора Дзержинського району м. Харкова

до 1) Харківської міської ради , м. Харків

2) Обслуговуючого кооперативу "Житлово-будівельний кооператив "Еревія", м. Харків

про скасування рішення, визнання недійсним акту

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Дзержинського району міста Харкова в інтересах держави звернувся до господарського суду Харківської області з позовною заявою, в якій з урахуванням заяви від 17.07.2015р. (вх. № 28809) просить суд: - визнати незаконним та скасувати п. 13.2 і 24.2 додатку 1 до рішення 25 сесії Харківської міської ради 5 скликання Про надання юридичним та фізичним особам земельних ділянок для будівництва об`єктів від 10.09.2008 року № 226/08;

- визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :14:011:0005, розташованої в районі вул. Архітекторів в м. Харкові, площею 5,9679 га серії ЯД № 030277 і Державний акт на право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :14:011:0003, розташованої в районі вул. Мережевій (перспективна) в м. Харкові площею 3,5983 га серії ЯД № 030280;

- вжити заходи по забезпеченню позову, шляхом накладення арешту на земельні ділянки з кадастровими номерами: :14:011:0005, розташованої в районі вул. Архітекторів в м. Харкові, площею 5,9679 га та :14:011:0003, розташованої в районі вул. Мережевій (перспективна) в м. Харкові площею 3,5983 га;

- зобов`язати Обслуговуючий кооператив Житлово-будівельний кооператив Еревія передати територіальній громаді міста Харкова в особі Харківської міської ради, а Харківську міську раду прийняти земельні ділянки з кадастровими номерами :14:011:0005, розташованої в районі вул. Архітекторів в м. Харкові, площею 5,9679 га та :14:011:0003, розташованої в районі вул. Мережевій (перспективна) в м. Харкові площею 3,5983 га, за актами прийому передачі.

Рішенням господарського суду Харківської області від 20.07.2015р. у справі № 922/3303/15 (суддя Добреля Н.С.) в частині вимоги про визнання недійсними записів в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі від 03.09.2010 року № 83 і 84 щодо державної реєстрації державних актів на право власності на земельні ділянки провадження у справі припинено на підставі ч.1 п.4 ст. 80 ГПК України. В іншій частині позову відмовлено.

Прокуратура Харківської області не погодилась з прийнятим у справі рішенням від 20.07.2015р. та звернулась з апеляційною скаргою, в якій з посиланням на порушення та неправильне застосування норм матеріального права просить скасувати рішення господарського суду Харківської області від 20.07.2015р. у справі № 922/3303/15 та прийняти постанову, якою задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 13.08.2015р. апеляційну скаргу прийнято до провадження та призначено до розгляду в судовому засіданні 21.09.2015р.

Обслуговуючий кооператив "Еревія" надіслав відзив (вх. 13121 від 16.09.2015р.) на апеляційну скаргу, в якому вважає оскаржуване рішення господарського суду першої інстанції законним та обґрунтованим, а апеляційну скаргу безпідставною. Виклав доводи в обґрунтування своєї позиції у справі та просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги і залишити без змін рішення господарського суду Харківської області від 20.07.2015р. у справі № 922/3303/15.

Розпорядженням секретаря другої судової палати Харківського апеляційного господарського суду від 21.09.2015р. у зв'язку з відпусткою судді Плахова О.В. для розгляду даної справи сформовано колегію у складі: головуючий суддя Здоровко Л.М., суддя Лакіза В.В., суддя Шутенко І.А.

Пунктом 3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України Про судове рішення від 23.03.2012р. №6 встановлено, що в разі необхідності заміни судді в процесі розгляду справи або додаткового введення судді (суддів) до складу суду розгляд справи з огляду на встановлений пунктом 3 частини четвертої статті 47 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" принцип незмінності судді слід починати спочатку. При цьому заново розпочинається й перебіг передбачених статтею 69 ГПК строків вирішення спору, а його подальше продовження новим (зміненим) складом суду здійснюється у випадках і в порядку, передбачених частиною третьою цієї статті.

Враховуючи викладене, колегія суддів у новому складі розпочала розгляд апеляційної скарги з початку.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 21.09.2015р. розгляд справи відкладено до 21.10.2015р.

Харківська міська рада надіслала відзив (вх. 14417 від 21.10.2015р.) на апеляційну скаргу, в якому не погоджується з доводами заявника апеляційної скарги та просить відмовити в її задоволенні.

В судове засідання 21.10.2015р. Обслуговуючий кооператив "Житлово-будівельний коператив "Еревія" уповноваженого представника не направив, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином.

Зважаючи на встановлений процесуальним законом строк розгляду апеляційної скарги на рішення суду, належне повідомлення сторін про час та місце розгляду апеляційної скарги, попередження сторін ухвалами Харківського апеляційного господарського суду про те, що у разі неявки до судового засідання їх уповноважених представників справа може бути розглянута за наявними у ній матеріалами, судова колегія вважає, що сторонам створені належні умови для реалізації їх процесуальних прав та дійшла висновку про можливість розгляду апеляційної скарги за відсутності уповноваженого представника другого відповідача.

В судовому засіданні 21.10.2015р. прокурор підтримав вимоги апеляційної скарги в повному обсязі та наполягав на її задоволенні.

В судовому засіданні 21.10.2015р. представник Харківської міської ради пояснила, що заперечує проти вимог апеляційної скарги та просить відмовити в її задоволенні. Оскаржуване рішення господарського суду першої інстанції вважає законним та обґрунтованим, тому просить залишити його без змін.

Дослідивши матеріали справи, а також викладені в апеляційній скарзі та відзиві на неї доводи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлених обставин справи та відповідність їх наданим доказам, заслухавши пояснення представників Харківської міської ради та прокурора та повторно розглянувши справу в порядку ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила наступне.

Відповідно до Конституції України, на прокуратуру України покладається представництво в суді інтересів держави та громадянина у випадках, визначених законом.

Статтею 123 Конституції України передбачено, що організація і порядок діяльності органів прокуратури визначається законом.

Згідно з Законом України «Про прокуратуру» (в редакції чинній на час звернення прокурора з позовом), підставою для представництва прокуратурою у суді інтересів громадянина або держави полягає у здійсненні прокурорами від імені держави процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави у випадках, передбачених законом.

Формами представництва є: звернення до суду з позовами або заявами про захист прав і свобод іншої особи, невизначеного кола осіб, прав юридичних осіб, коли порушуються інтереси держави, а також інші форми представництва.

Прокурор самостійно визначає підстави для представництва в судах, форму його здійснення і може здійснювати представництво в будь - якій стадії судочинства, в порядку передбаченому процесуальним законом.

Згідно з ч.2 ст.2 ГПК України прокурор, який звертається до господарського суду в інтересах держави, в позовній заяві самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також вказує орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до господарського суду, прокурор зазначає про це в позовній заяві.

Про обов'язок прокурора зазначити у позовній заяві про відсутність такого органу також вказано в абз. 4 п.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 № 7 «Про деякі питання участі прокурора у розгляді справ, підвідомчих господарським судам» (у редакції, викладеній у пункті 6 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 16.01.2013 №2 «Про внесення до деяких постанов пленуму Вищого господарського суду України доповнень і змін, що стосуються участі прокурора у судовому процесі»), У даному випадку такий орган відсутній, оскільки особа, яка наділена територіальною громадою міста відповідними повноваженнями, у даному випадку виступає у якості відповідача.

Відповідно до п.2.1. наказу Генерального прокурора України №6гн від 28.1 1.2012 «Про організацію роботи органів прокуратури щодо представництва інтересів громадянина або держави та їх захисту при виконанні судових рішень» пріоритетним напрямом представницької діяльності є захист інтересів держави у сфері земельних відносин.

Відповідно до ст. 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави, у зв'язку з чим захист інтересів держави у сфері земельних правовідносин є одним із пріоритетних напрямів представницької діяльності прокурорів.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 6 ч. 1 ст. 12 ГПК України передбачено, що господарським судам підвідомчі справи у спорах, що виникають із земельних відносин, в яких беруть участь суб'єкти господарської діяльності, за винятком тих, що віднесено до компетенції адміністративних судів.

Згідно з ч. 9 ст. 16 ГПК України справи у спорах, передбачених пунктом 6 частини першої статті 12 цього Кодексу, розглядаються господарським судом за місцезнаходженням об'єктів земельних відносин або основної їх частини, за винятком справ, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Як зазначає прокурор, відповідно до п. 2.1 наказу Генерального прокурора України №6гн від 28.11.2012 року Про організацію роботи органів прокуратури щодо представництва інтересів громадянина або держави та їх захисту при виконанні судових рішень, прокуратурою Дзержинського району м. Харкова було проведено перевірку правомірності передачі у приватну власність земельних ділянок Харківською міською радою.

В ході даної перевірки прокуратурою встановлено, що рішенням 25 сесії ХМР 5 скликання Про надання юридичним та фізичним особам земельних ділянок для будівництва об`єктів № 226/08 (п.13.2) від 10.09.2008 року ОК ЖБК Еревія надано у приватну власність земельну ділянку площею 5,9679 га. для зміни функціонального призначення об'єкту під будівництво житлової забудови по вул. Архітекторів та подальшої експлуатації об'єкту. Будівництво об'єкту необхідно виконати до 31.12.2012р.

Також п.24.2 додатку 1 до рішення 25 сесії Харківської міської ради 5 скликання Про надання юридичним та фізичним особам земельних ділянок для будівництва об'єктів від 10.09.2008 №226/08 ОК ЖБК Еревія надано у приватну власність земельну ділянку площею 3,5983 га. для зміни функціонального призначення об'єкту під будівництво житлової забудови по вул. Межевій (перспекривна) та подальшої експлуатації об'єкту. Будівництво об'єкту необхідно виконати до 31.12.2012р.

У подальшому, на підставі вказаного рішення Харківської міської ради Управлінням Державного земельного агентства у місті Харкові (на той час - Управління Держкомзему у м. Харкові) видано ОК ЖБК Еревія Державний акт на право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :14:011:0005 площею 5,9679 га. серії ЯД № 030277 і Державний акт на право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :14:011:0003 площею 3,5983 га. серії ЯД № 030280, які зареєстровані в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі 03.09.2010 за №№ 83 і 84 відповідно.

Рішенням ХМР від 10.09.2008 р. №226/08 (пункт 13.2) передано відповідачу-2 функції замовника на будівництво із зміною його функціонального призначення під житлову забудову.

Прокурор просить суд визнати незаконним та скасувати п. 13.2 і 24.2 додатку 1 до рішення 25 сесії Харківської міської ради 5 скликання Про надання юридичним та фізичним особам земельних ділянок для будівництва об`єктів від 10.09.2008 року № 226/08.

Прокурор обґрунтовує свій позов порушеннями, які були допущені під час встановлення меж земельної ділянки та її площі, недотриманням вимог законодавства щодо чисельності засновників житлово-будівельного кооперативу, відсутністю необхідності поліпшити житлові умови членів кооперативів та їх сімей.

Також, в обґрунтування позовних вимог, прокурор посилається на те, що вказане вище рішення міської ради прийнято усупереч вимогам ст.41 Земельного кодексу, ст.ст.133, 135, 137 Житлового кодексу УРСР та Примірного статуту житлово-будівельного Кооперативу, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 30.04.1985р.

Так, всупереч ч.б ст.137 ЖК та абз. 2 п.4 Примірного статуту рішення про створення ОК ЖБК Еревія та список членів кооперативу, затверджений протоколом установчих зборів засновників кооперативу, не затверджено виконавчим комітетом Харківської міської ради, при тому, що статут кооперативу зареєстровано саме у цій місцевій раді.

Також прокурор вказує на те, що відповідно до статуту ОК ЖБК Еревія та протоколу загальних зборів засновників від 28.07.2008р., кооператив не створено при виконавчому комітеті місцевої ради народних депутатів, при підприємстві, установі чи організації, що суперечить ст.137 ЖК.

Всупереч п.5 Примірного статуту, з урахуванням того, що число членів кооперативу не визначено виконавчим комітетом Харківської міської ради, то його членів не повинно бути менше п'яти. При цьому відповідно до переліку членів кооперативу, затвердженому протоколом установчих зборів засновників кооперативу від 28.07.2008, число його членів - три.

Усупереч вимогам ст.137 ЖК та абз. 2 п.5 Примірного статуту статут ОК ЖБК Еревія не відповідає вимогам Примірного статуту.

У зв`язку з викладеним, прокурор просить суд визнати незаконним та скасувати п. 13 і 24 додатку 1 до рішення 25 сесії Харківської міської ради 5 скликання Про надання юридичним та фізичним особам земельних ділянок для будівництва об`єктів від 10.09.2008 року № 226/08.

Як вбачається з оскаржуваного рішення, місцевий господарський суд дійшов висновку про недоведеність позовних вимог прокурора, а тим самим встановив відсутність порушеного права. Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог та відхилення заяви про застосування позовної давності. Однак, судова колегія Харківського апеляційного господарського суду не погоджується з такими висновками суду першої інстанції зважаючи на наступне.

Відповідно до Статуту Житлово-будівельного кооперативу "Еревія" він є кооперативом обслуговуючого типу, який засновано згідно з рішенням засновників від 28.07.2008р., відповідно до Закону України "Про кооперацію", Примірного статуту житлово-будівельного кооперативу, Господарського кодексу України, Цивільного кодексу України та іншого законодавства України.

В організаційно-правовій формі обслуговуючого кооперативу, за напрямом діяльності є житлово-будівельним кооперативом та створений його засновниками на добровільних засадах.

Метою діяльності кооперативу є забезпечення житлом членів кооперативу і членів їх сімей шляхом будівництва багатоквартирного житлового будинку (будинків), а у випадках, передбачених законодавством, - одно- і двоквартирних жилих будинків садибного типу або багатоквартирного блокованого житлового будинку (будинку) з надвірними будівлями за власні кошти кооперативу з допомогою банківського кредиту, а також для наступної експлуатації та управління цим будинком (будинками).

Засновниками кооперативу є ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, що мешкає за адресою Україна, АДРЕСА_1; ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, що мешкає за адресою Україна, АДРЕСА_2; ОСОБА_5 19.05.1997р.н., що мешкає за адресою Україна, АДРЕСА_3. Головою кооперативу обрано ОСОБА_4

Відповідно до п. 6.1. Статуту членами кооперативу є його засновники, а також громадяни України, іноземці та особи без громадянства, юридичні особи України та іноземних держав, що діють через своїх представників, які внесли вступний внесок та пай у розмірах, визначених статутом кооперативу, додержуються вимог статуту і користуються правом ухвального голосу. Членом кооперативу може бути фізична особа, яка досягла 16-річного віку і виявила бажання брати участь у його діяльності.

Кооператив є юридичною особою за законодавством України. Кооператив набуває права та обов'язки юридичної особи з дня державної реєстрації у встановленому чинним законодавством України порядку.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ст. 12 Земельного кодексу України до повноважень Харківської міської ради, у тому числі, віднесено розпорядження землями територіальних громад та передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

Положеннями ст.116 Земельного кодексу України встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень.

Частиною 1 ст.10 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" встановлено, що сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням 25 сесії ХМР 5 скликання Про надання юридичним та фізичним особам земельних ділянок для будівництва об`єктів № 226/08 (п.13.2) від 10.09.2008 року ОК ЖБК Еревія надано у приватну власність земельну ділянку площею 5,9679 га. для зміни функціонального призначення об'єкту під будівництво житлової забудови по вул.Архітекторів та подальшої експлуатації об'єкту. Будівництво об'єкту необхідно виконати до 31.12.2012р.

Також п.24.2 додатку 1 до рішення 25 сесії Харківської міської ради 5 скликання Про надання юридичним та фізичним особам земельних ділянок для будівництва об'єктів від 10.09.2008 №226/08 ОК ЖБК Еревія надано у приватну власність земельну ділянку площею 3,5983 га. для зміни функціонального призначення об'єкту під будівництво житлової забудови по вул. Межевій та подальшої експлуатації об'єкту. Будівництво об'єкту необхідно виконати до 31.12.2012р.

Відповідно до ст. 41 Земельного кодексу України житлово-будівельним (житловим) та гаражно-будівельним кооперативам за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування земельні ділянки для житлового і гаражного будівництва передаються безоплатно у власність або надаються в оренду у розмірі, який встановлюється відповідно до затвердженої містобудівної документації. Житлово-будівельні (житлові) та гаражно-будівельні кооперативи можуть набувати земельні ділянки у власність за цивільно-правовими угодами.

Тобто, наведеною нормою передбачено можливість безоплатної передачі земельних ділянок у власність юридичної особи для здійснення житлового будівництва за умови, що така особа створена як житлово-будівельний кооператив, а тому при вирішенні питання щодо безоплатного надання земельної ділянки в порядку, визначеному наведеною нормою, слід враховувати саме мету створення кооперативу, яка має відповідати встановленим вимогам до порядку створення такого кооперативу.

В силу ст. 133,135 Житлового Кодексу та абз. 1 п. 8 Примірного статуту громадяни, які потребують поліпшення житлових умов, вправі вступити до житлово-будівельного кооперативу (далі -ЖБК) і одержати в ньому квартиру; до членів ЖБК приймаються громадяни, які постійно проживають у даному населеному пункті і які потребують поліпшення житлових умов.

Відповідно до ст. 137 ЖК житлово-будівельні кооперативи організуються при виконавчих комітетах місцевих Рад народних депутатів, при підприємствах, установах і організаціях. Порядок організації та діяльності ЖБК установлюється цим Кодексом, Примірним статутом та іншими актами законодавства.

Згідно зі ч. 6 ст. 137 ЖК та абз. 2 п.4 Примірного статуту рішення зборів про організацію кооперативу, список громадян, які вступають до кооперативу, і членів їх сімей, що виявили бажання оселитися в будинку кооперативу, затверджуються виконавчим комітетом місцевої Ради народних депутатів.

Відповідно до абз. 2 п. 5, п. 5, абз. 2 п. 7 абз. 1, п. 45 , абз. 1 п. 74 Примірного статуту ЖБК діє на підставі статуту, прийнятого відповідно до цього Примірного статуту і зареєстрованого у виконавчому комітеті Ради народних депутатів, який затвердив рішення про організацію кооперативу; число громадян, які вступають до організованого кооперативу, повинно відповідати кількості квартир у жилому будинку (будинках) кооперативу, запланованому до будівництва. При будівництві одно- і двоквартирних жилих будинків садибного типу число громадян, необхідне для організації кооперативу, визначається виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів, але не може бути менше 5 чоловік; до членів ЖБК приймаються особи віком до З0 років; громадянин може бути членом тільки одного ЖБК, крім випадку вступу до новостворюваного кооперативу у зв'язку з потребою у поліпшенні житлових умов; контроль за діяльністю житлово-будівельних кооперативів, за експлуатацією та ремонтом належних їм будинків здійснюють виконавчі комітети місцевих Рад народних депутатів.

Суд вважає, що при вирішенні питання, яким нормативно-правовим актом слід керуватись при створенні Житлово - будівельного кооперативу: ст. 7 Законом України Про кооперацію або Житловим кодексом України та Примірним статутом необхідно врахувати, що зазначені нормативно-правові акти співвідносяться як загальний (Закон України Про кооперацію) та спеціальний (Житловий кодекс України та Примірний статут), а тому слід застосовувати норми спеціальних нормативно-правовових актів.

До аналогічного висновку прийшла колегія суддів Вищого господарського суду України при прийнятті рішення від 14.03.2013 у справі № 5002-22/1870-2012.

Разом з тим, матеріали справи свідчать про те, що ОК "ЖБК Еревія" створено із порушенням вищевказаних норм.

Так, всупереч зазначеним положенням Закону та Примірного статуту рішення про створення кооперативу та список його членів, затверджений протоколом установчих зборів засновників, не затверджено виконавчим комітетом Харківської міської ради.

Відповідно до статуту ОК "ЖБК Еревія" не створений при виконавчому комітету місцевої ради народних депутатів, при підприємстві, установі чи організації, що суперечить ст. 137 Житлового кодексу.

Відповідачі не надали суду жодного доказу того, що члени кооперативу на момент його створення, потребували поліпшення житлових умов, що суперечить вимогам ст. 135 ЖК України та абз. І п.8 Примірного статуту.

Вимога щодо необхідності поліпшення житлових умов повинна бути передбачена у матеріалах реєстраційної справи та статутних документах.

Всупереч п. 5 Примірного статуту, з урахуванням того, що число членів кооперативу не визначено виконавчим комітетом Харківської міської ради, число його членів не повинно бути менше п'яти. При цьому відповідно до переліку членів кооперативу - число його членів три.

Підсумовуючи викладене, судова колегія приходить до висновку про те, що спірне рішення Харківської міської ради 5 скликання від 10.09.2008р. Про надання юридичним та фізичним особам земельних ділянок для будівництва обєктів містобудування є передчасним.

При цьому судова колегія звертає увагу на те, що відповідач-1 Харківська міська рада, вирішуючи питання про наявність правових та фактичних підстав для ухвалення спірного рішення, мала можливість, і, в силу покладених на неї публічних функцій діяти в інтересах усієї територіальної громади, мала й обовязок зясувати правовий статус, мету та підстави створення відповідача-2, мала переконатись у додержанні відповідачем-2 порядку його створення та у відповідності його вимогам чинного законодавства, що регулює порядок передачі землі житлово-будівельним кооперативам. Вищевказаного відповідачем-1 Харківської міською радою зроблено не було.

Відповідно до Постанови Пленуму ВГСУ №6 від 17.05.2011р. державні акти про право власності або право постійного користування на земельну ділянку є документами, що посвідчують відповідне право і видаються на підставі рішень Кабінету Міністрів України, обласних, районних, Київської і Севастопольської міських, селищних, сільських рад, Ради Міністрів Автономної Республіки Крим, обласної, районної, Київської і Севастопольської міських державних адміністрацій. У спорах, пов'язаних з правом власності або постійного користування земельними ділянками, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти про право власності чи постійного користування. Разом з тим господарським судам слід враховувати, що право, посвідчене державними актами, є похідним від відповідного рішення органу державної влади чи органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у власність чи в користування, а тому з огляду на приписи частини першої статті 16 ЦК України та статті 152 ЗК України захист прав осіб на земельні ділянки не може здійснюватися лише шляхом визнання відповідного державного акта недійсним, якщо рішення, на підставі якого видано цей державний акт, не визнано недійсним у встановленому порядку.

З огляду на висновок судової колегії про передчасність винесення п. 13.2 і 24.2 додатку 1 до рішення 25 сесії Харківської міської ради 5 скликання Про надання юридичним та фізичним особам земельних ділянок для будівництва об`єктів від 10.09.2008 року № 226/08, яке слугувало підставою для подальшого оформлення державного акту на право власності на зазначену земельну ділянку, позовні вимоги прокурора про визнання незаконним та скасування п. 13.2 і 24.2 додатку 1 до рішення 25 сесії Харківської міської ради 5 скликання Про надання юридичним та фізичним особам земельних ділянок для будівництва об`єктів від 10.09.2008 року № 226/08;

- визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :14:011:0005, розташованої в районі вул. Архітекторів в м. Харкові, площею 5,9679 га серії ЯД № 030277 і Державний акт на право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :14:011:0003, розташованої в районі вул. Мереженої (перспективна) в м. Харкові площею 3,5983 га серії ЯД № 030280 законні та обґрунтовані.

Отже, судова колегія дійшла висновку про наявність порушеного права.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, Харківською міською радою заявлене клопотання про застосування наслідків спливу позовної давності.

У відповідності до частини 2.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 10 від 29.05.2013 року «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів» за змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Тобто, перш ніж застосовувати наслідки спливу позовної давності, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

За приписом частини п'ятої статті 267 ЦК України позивач вправі отримати судовий захист у разі визнання поважними причин пропуску позовної давності.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно з ч. 1 ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно ст. ст. 256, 261 ЦК України позовна давність є строком пред'явлення позову як безпосередньо особою, право якої порушене, так і тими суб'єктами, які уповноважені законом звертатися до суду з позовом в інтересах іншої особи - носія порушеного права (інтересу). При цьому, як у випадку пред'явлення позову самою особою, право якої порушене, так і в разі пред'явлення позову в інтересах цієї особи іншою уповноваженою на це особою, відлік позовної давності обчислюється з моменту, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення її права або про особу, яка його порушила.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Згідно з ч. 1 п. 4 ст. 268 ЦК України, в редакції, яка діяла на час прийняття 1-м відповідачем рішення 26 сесії Харківської міської ради 5 скликання «Про надання юридичним та фізичним особам ділянок для будівництва об'єктів» від 23.10.2008 р. № 274/08, позовна давність не поширювалась на вимоги власника або іншої особи про визнання незаконним правового акту органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, яким порушено його право власності або інше речове право.

Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо вдосконалення порядку здійснення судочинства» від 20.12.2011 р. №4176-VI у Цивільному кодексі України п. 4 ч. 1 ст. 268 було виключено.

Відповідно до п. 1 прикінцевих та перехідних положень вказаного Закону України цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, тобто з 15.01.2012 р.

П. 5 прикінцевих та перехідних положень вищевказаного Закону встановлено, що протягом трьох років з дня набрання чинності цим Законом, особа має право звернутися до суду з позовом про визнання незаконним правового акту органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, яким порушено право власності або інше речове право особи.

Вимоги позовної заяви полягають у визнанні незаконним та скасування п. 13 і 24 додатку 1 до рішення 25 сесії Харківської міської ради 5 скликання "Про надання юридичним та фізичним особам земельних ділянок для будівництва об'єктів" від 10.09.2008р., прокурор звернувся з позовом у червні 2015року, тобто з пропуском позовної давності про наслідки застосування якої заявлено стороною у справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України прокурор, який звертається до господарського суду в інтересах держави, в позовній заяві самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також вказує орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до господарського суду прокурор зазначає про це в позовній заяві.

Процесуальні права прокурора як особи, якій надано право захищати права, свободи і та інтереси інших осіб, визначені у статті 29 ГПК України, у відповідності до якої, прокурор, який бере участь у справі, несе обов'язки і користується правами сторони, крім права на укладення мирової угоди.

Таким чином, положення закону про початок перебігу позовної давності поширюється й на звернення прокурора до суду із заявою про захист державних інтересів.

Згідно п. 10 Наказу Генеральної прокуратури України від 18.10.2010 р. № Згн «Про організацію прокурорського нагляду за додержанням і застосуванням законів», з метою підвищення ефективності наглядової діяльності за додержанням і застосуванням законів, керуючись статтями 1,15, 19-24 Закону України «Про прокуратуру», було наказано, зокрема: періодично, але не рідше одного разу на місяць, перевіряти законність правових актів Кабінету Міністрів України, місцевих органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування. Використовувати право участі у засіданнях цих органів.

Відповідним суб'єктом здійснення державою своїх цивільних прав в даному випадку є прокурор, який згідно із ст. 1 Закону України «Про прокуратуру» здійснює прокурорський нагляд за додержанням і правильним застосуванням законів місцевими Радами, їх виконавчими органами, з відповідними наслідками прокурорського нагляду, в тому числі і шляхом звернення до суду з позовом в інтересах держави.

У Постанові від 29.10.2014р. № 6-152цс14 Верховний Суд України вказав на те, що норма ч. 1 ст. 261 ЦК України містить презумпцію обізнаності особи про стан своїх суб'єктивних прав, відтак обов'язок доведення терміну, з якого особі стало (могло стати) відомо про порушення права, покладається на позивача.

Згідно ч. 1 ст. 6 Регламенту Харківської міської ради персональні робочі місця передбачаються також для представників прокуратури м. Харкова, правоохоронних органів м. Харкова.

Як вбачається з наявної в матеріалах справи копії протоколу 25 сесії Харківської міської ради 5 скликання від 10.09.2008р. на засіданні був присутній прокурор міста Харкова ОСОБА_6 (а.с. 97) Отже, прокуроратура була обізнана про прийняття спірного рішення Харківської міської ради ще у вересні 2008р.

Посилання Прокурора в обґрунтування відсутності пропуску ним позовної давності тим, що він мав змогу дізнатись про невідповідність закону спірних рішень Харківської міської у ході вивчення даних офіційного веб-сайту Харківської міської ради та ознайомлення з правовстановлюючими документами ОК «ЖБК «Еревія» державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, не відповідають висловленій Верховним Судом України правовій позиції, що міститься у постанові по справі № 6-178цс15 від 01.07.2015 р., згідно якої помилковим є висновок судів нижчих інстанцій про початок перебігу позовної давності з дня виявлення прокурором порушень земельного законодавства під час здійснення прокурором перевірки.

В абзаці 2 п. 4.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013р. № 10 «Про деякі питання практики застосування позовної давності у рішенні господарських спорів» зазначено, що у разі коли згідно із законом позивачем у справі виступає прокурор (ч.2 ст. 29 ГПК України), позовна давність обчислюється від дня, коли про порушення або про особу, яка його допустила, довідався або мав довідатися відповідний прокурор.

Прокурор у позові не зазначає, що саме перешкоджало ознайомитися зі спірними рішеннями на офіційному сайті Харківської міської ради та установчими документами 1-го відповідача в межах строку позовної давності. Вищевказане зумовлює висновок суду про те, що Прокурор міг довідатися про відповідні порушення з моменту прийняття та оприлюднення спірних рішень, що відбулося у 2008 році. Отже, Прокурором пропущено строк позовної давності, що за наявності відповідної заяви 2-го відповідача про застосування позовної давності є підставою для відмови в позові в частині позовних вимог про: визнання незаконним та скасування п. 13.2 і 24.2 додатку 1 до рішення 25 сесії Харківської міської ради 5 скликання Про надання юридичним та фізичним особам земельних ділянок для будівництва об`єктів від 10.09.2008 року № 226/08; визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :14:011:0005, розташованої в районі вул. Архітекторів в м. Харкові, площею 5,9679 га серії ЯД № 030277 і Державний акт на право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :14:011:0003, розташованої в районі вул. Мережевій (перспективна) в м. Харкові площею 3,5983 га серії ЯД № 030280.

У пункті 12 Постанови пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 17.05.2011р. № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу ХІІ Господарського процесуального кодексу України" надано господарським судам такі роз'яснення: не підлягає скасуванню судове рішення, якщо апеляційною інстанцією буде з'ясовано, що його резолютивна частина є правильною, хоча б відповідні висновки місцевого господарського суду й не були належним чином обґрунтовані у мотивувальній частині рішення. Водночас апеляційний господарський суд у мотивувальній частині своєї постанови не лише вправі, а й повинен зазначити власну правову кваліфікацію спірних відносин та правову оцінку обставин справи.

Судова колегія Харківського апеляційного господарського суду не погоджується з мотивами та доводами суду першої інстанції, викладеними в оскаржуваному рішенні. Судом апеляційної інстанції не встановлено підстав для задоволення позовних вимог та зроблено висновок про відмову у задоволенні позовних вимог про визнання незаконним та скасування п. 13.2 і 24.2 додатку 1 до рішення 25 сесії Харківської міської ради 5 скликання Про надання юридичним та фізичним особам земельних ділянок для будівництва об`єктів від 10.09.2008 року № 226/08; визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :14:011:0005, розташованої в районі вул. Архітекторів в м. Харкові, площею 5,9679 га серії ЯД № 030277 і Державний акт на право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :14:011:0003, розташованої в районі вул. Мережевій (перспективна) в м. Харкові площею 3,5983 га серії ЯД № 030280, однак з інших підстав.

Враховуючи наведене та зважаючи на вищезазначені рекомендації Вищого господарського суду України, судова колегія дійшла висновку про можливість залишення оскаржуваного рішення суду першої інстанцїї без змін, однак з підстав викладених вище.

Судова колегія вважає правомірним висновок господарського суду Харківської області про припинення провадження на підставі ч. 1 п. 4 статті 80 ГПК України в частині вимог про визнання недійсними записів в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі від 03.09.2010р. щодо державної реєстрації державних актів на право власності на земельні ділянки, оскільки прокурор відмовився від даної вимоги.

Таким чином, апеляційна скарга є необґрунтованою і не може бути підставою для скасування оскаржуваного рішення по даній справі, тому рішення господарського суду Харківської області від 20.07.2015 року по справі №922/3303/15 слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. ст. 32, 33, 91, 99, 101, п.1 ст. 103, ст. 105 Господарського процесуального кодексу України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу прокуратури Харківської області залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 20.07.15 у справі № 922/3303/15 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови складено 26.10.2015р.

Головуючий суддя Здоровко Л.М.

Суддя Лакіза В.В.

Суддя Шутенко І.А.