ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
УХВАЛА

22 жовтня 2015 року Справа № 915/414/13

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Бездолі Ю.С. (прізвище змінено у звязку з реєстрацією шлюбу та на підставі наказу заступника голови господарського суду Миколаївської області від 01.12.2014р. №189-а)

при секретарі судового засідання: Кривулько І.С.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність від 16.12.2014р. №250/2-293

від відповідача: ОСОБА_2, директор

від органу ДВС: ОСОБА_3, довіреність від 18.09.2015р. №01.05/32628

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу: Публічного акціонерного товариства «Євраз-Дніпропетровський металургійний завод ім. Петровського» (49064, м. Дніпропетровськ, вул. Маяковського, 3, ) в порядку ст. 121-2 ГПК України

на дії Центрального відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції (54001, м. Миколаїв, вул. Адміральська, 27/1, корпус 1,5, )

за позовом: Публічного акціонерного товариства «Євраз-Дніпропетровський металургійний завод ім. Петровського» (49064, м. Дніпропетровськ, вул. Маяковського, 3, )

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю фірми «Дизель ЛТД» (54001, АДРЕСА_1, )

про: зобовязання повернути майно, -

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Євраз-Дніпропетровський металургійний завод ім. Петровського» звернулось до господарського суду Миколаївської області в порядку ст. 121-2 ГПК України зі скаргою на дії Центрального відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції з виконання наказу господарського суду Миколаївської області від 07.02.2014р. у справі №915/414/13 про зобовязання Товариство з обмеженою відповідальністю фірму «Дизель ЛТД» повернути Публічному акціонерному товариству «Євраз-Дніпропетровський металургійний завод ім. Петровського» майно - дизель 8ЧН 26/26 зав.№2581-454, та просить суд:

- визнати незаконною та скасувати постанову Центрального відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції від 11.06.2014р. про закінчення виконавчого провадження №42313786 по виконанню наказу господарського суду Миколаївської області від 07.02.2014р. у справі №915/414/13;

- зобовязати Центральний відділ державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції виконати наказ господарського суду Миколаївської області від 07.02.2014р. у справі №915/414/13 шляхом примусового вилучення із володіння Товариства з обмеженою відповідальністю «Дизель ЛТД» та передання Публічному акціонерному товариству «Євраз-Дніпропетровський металургійний завод ім. Петровського» майна: дизеля 8ЧН 26/26, зав.№2581-454.

Свої вимоги скаржник обґрунтував тим, що постанова від 11.06.2014р. про закінчення виконавчого провадження є незаконною, прийнята всупереч вимогам ст.ст. 11, 31, 49, 75 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки державний виконавець неналежно виконав свої права та обовязки, зокрема, органом ДВС не прийнято до уваги заяви стягувача щодо місцезнаходження належного йому майна, яке зобовязано боржника повернути за наказом господарського суду Миколаївської області від 07.02.2014р. у справі №915/414/13.

У судовому засіданні представник скаржника підтримав подану скаргу, просив суд її задовольнити.

Представник боржника у судовому засіданні проти задоволення поданої скарги заперечив за її безпідставністю, при цьому боржник послався на те, що на даний час він звернувся до господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення зі скаржника оплати за зберігання майна.

Представник Центрального відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції у судовому засіданні та у наданому до суду відзиві на скаргу заперечив проти задоволення скарги та просив відмовити у її задоволенні із посиланням на те, що державним виконавцем були вжиті всі необхідні та можливі заходи примусового виконання рішення суду та винесено законну постанову.

Розглянувши скаргу та матеріали справи, заслухавши представників скаржника, боржника та органу ДВС, суд дійшов висновку про підставність та необхідність задоволення поданої скарги з огляду на наступне.

На виконання рішення господарського суду Миколаївської області від 22.01.2014р. у справі №915/414/13 був виданий наказ від 07.02.2014р. про зобовязання Товариства з обмеженою відповідальністю фірми «Дизель ЛТД» (54001, АДРЕСА_1, ) повернути Публічному акціонерному товариству «Євраз-Дніпропетровський металургійний завод ім. Петровського» (49064, м. Дніпропетровськ, вул. Маяковського, 3, ) майно - дизель 8ЧН 26/26 зав.№2581-454.

За заявою стягувача №1093 від 25.02.2014р. постановою Центрального відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції від 05.03.2014р. було відкрите виконавче провадження ВП №42313786 про зобовязання відповідача повернути позивачу майно - дизель 8ЧН 26/26 зав.№2581-454 та надано боржнику строк на добровільне виконання до семи днів з моменту відкриття виконавчого провадження.

Згідно з ч.2 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобовязаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк предявлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і предявлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до пятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, повязаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Статтею 11 Закону України «Про виконавче провадження» державному виконавцю надано право, зокрема, накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

Статтею 89 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено відповідальність за невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобовязує боржника виконати певні дії.

Відповідно до ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження» після відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, що зобовязує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше ніж на наступний день після закінчення строку, встановленого частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, його виконання перевіряється не пізніше наступного робочого дня після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання зазначених вимог без поважних причин державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону і не пізніше пяти робочих днів з дня його накладення повторно перевіряє стан виконання рішення. Якщо рішення не виконано і виконання може бути проведено без участі боржника, державний виконавець організовує виконання відповідно до повноважень, наданих йому законом, та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом. При цьому на боржника повторно накладається штраф у порядку, встановленому статтею 89 цього Закону. У разі якщо виконати рішення без участі боржника неможливо, державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом, після чого виносить постанову про закінчення виконавчого провадження, яка затверджується начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, і повертає виконавчий документ до суду чи іншого органу (посадової особи), що його видав.

У відповідності до п.11 ч.1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадової особи), який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 75 цього Закону.

Постановою Центрального відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції від 13.03.2014р. стягнуто з відповідача 1360 грн. виконавчого збору.

Актом державного виконавця від 25.03.2014р. встановлено, що за місцезнаходженням боржника майно - дизель 8ЧН 26/26 зав.№2581-454, не знаходиться.

Постановою Центрального відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції від 31.03.2014р. на боржника накладено штраф у розмірі 680 грн.

05.05.2014р. скаржник звернувся до органу ДВС з заявою від 24.04.2014р., в якій вказав, що фактичним місцем ведення господарської діяльності боржника є м. Миколаїв, вул. Адміральська, 38, за вказаною адресою за посиланнями стягувача перебуває і належне йому майно - дизель 8ЧН 26/26 зав.№2581-454, у звязку з чим стягувач просив орган ДВС здійснити вихід за фактичним місцем знаходження боржника.

Актом державного виконавця від 20.05.2014р. встановлено, що рішення суду не виконано. При цьому слід зазначити, що у вказаному акті не зазначене адреси, за якою здійснювався вихід державного виконавця.

Постановою Центрального відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції від 22.05.2014р. на боржника накладено штраф у розмірі 1360 грн.

Актом державного виконавця від 06.06.2014р. встановлено, що майно - дизель 8ЧН 26/26 зав.№2581-454 за адресою вул. Потьомкінська, 81/83 відсутнє, зі слів керівника ОСОБА_2 майно знаходиться на території ДП «Суднобудівний завод ім. 61 комунара», добровільно передавати майно директор відмовився.

Постановою Центрального відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції від 11.06.2015р. виконавче провадження з примусового виконання наказу №915/414/13 від 07.02.2014р. закінчено на підставі п.11 ч.1 ст. 49, ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» у звязку з тим, що виконати рішення без участі боржника неможливо; до правоохоронних органів направлено подання для притягнення боржника до відповідальності згідно з законом.

12.06.2014р. державним виконавцем направлено до Центрального РВ ММУ УМВС у Миколаївській області подання про притягнення до кримінальної відповідальності посадових осіб ТОВ «Дизель ЛТД», за результатами розгляду якого 18.06.2014р. в Єдиному державному реєстрі досудових розслідувань зареєстроване кримінальне провадження №003410 за ознаками ч.1 ст. 382 КК України, яке у подальшому було закрито відповідно до ч.1 ст. 284 КПК України, про що свідчить наданий представником органу ДВС до суду у судовому засіданні 22.10.2015р. лист Центрального РВ ММУ УМВС у Миколаївській області від 03.02.2015р. №16/8-1264.

Стаття 11 Закону України «Про виконавче провадження» зобовязує державного виконавця вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець: здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом; надає сторонам виконавчого провадження та їх представникам можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; розглядає заяви сторін та інших учасників виконавчого провадження і їхні клопотання; заявляє в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; розяснює сторонам їхні права і обовязки. Державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право: 1) проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; 2) здійснювати перевірку виконання юридичними особами всіх форм власності, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями рішень стосовно працюючих у них боржників; 3) з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі конфіденційну; 4) безперешкодно входити до приміщень і сховищ, що належать боржникам або зайняті ними, проводити огляд зазначених приміщень і сховищ, у разі необхідності примусово відкривати та опечатувати такі приміщення і сховища; 5) накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; 6) накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають на рахунках і вкладах у банках, інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей; 7) за згодою власника використовувати приміщення, у тому числі комунальної власності, для тимчасового зберігання вилученого майна, а також транспортні засоби стягувача або боржника для перевезення майна; 8) звертатися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про розяснення рішення, про видачу дубліката виконавчого документа, про встановлення чи зміну порядку і способу виконання, про відстрочку та розстрочку виконання рішення; 9) звертатися до органу (посадової особи), який видав виконавчий документ, про розяснення змісту документа; 10) звертатися до суду з поданням про розшук боржника - фізичної особи або дитини чи про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, стосовно якої складено виконавчий документ про її відібрання; 11) викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що знаходяться у виконавчому провадженні, а в разі неявки боржника без поважних причин виносити постанову про його привід через органи внутрішніх справ; 12) залучати у встановленому порядку до провадження виконавчих дій понятих, працівників органів внутрішніх справ, інших осіб, а також експертів, спеціалістів, а для оцінки майна субєктів оціночної діяльності - субєктів господарювання; 13) накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом; 14) застосовувати під час провадження виконавчих дій відеозапис, фото- і кінозйомку; 15) у процесі виконання рішень за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі необхідності примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників органів внутрішніх справ, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке за законом можливо звернути стягнення; 16) вимагати від матеріально відповідальних і посадових осіб боржників - юридичних осіб або від боржників - фізичних осіб надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог державного виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження; 17) з метою профілактичного впливу повідомляти органам державної влади, громадським об'єднанням, трудовим колективам і громадськості за місцем проживання або роботи особи про факти порушення нею вимог законодавства про виконавче провадження; 18) у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобовязань за рішенням; 19) у разі необхідності залучати до проведення чи організації виконавчих дій субєктів господарювання, у тому числі на платній основі, за рахунок авансового внеску стягувача; 20) здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом та іншими законами.

Відповідно до ч.1 ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження» у разі присудження стягувачу предметів, зазначених у виконавчому документі, державний виконавець вилучає ці предмети у боржника і передає їх стягувачу, про що складає акт передачі. У разі знищення предмета, що має бути переданий стягувачу в натурі, державний виконавець складає акт про неможливість виконання рішення, що є підставою для закінчення виконавчого провадження.

Виконавче провадження з виконання наказу господарського суду Миколаївської області від 07.02.2014р. у справі №915/414/13 про зобовязання Товариство з обмеженою відповідальністю фірму «Дизель ЛТД» повернути Публічному акціонерному товариству «Євраз-Дніпропетровський металургійний завод ім. Петровського» майно - дизель 8ЧН 26/26 зав.№2581-454 було закінчено у звязку з тим, що виконати рішення суду без участі боржника неможливо.

Між тим, з матеріалів виконавчого провадження вбачається, що державному виконавцю на момент проведення виконавчих дії та закінчення виконавчого провадження була повідомлена стягувачем та була відома адреса здійснення боржником фактичної господарської діяльності (м. Миколаїв, вул. Адміральська, 38, на території ДП «Суднобудівний завод ім. 61 комунара»), вказана інформація була надана державному виконавцю окремо і керівником боржника, про що зазначено в акті державного виконавця від 06.06.2014р.

Разом з тим, державним виконавцем не було здійснено виходу за адресою: м. Миколаїв, вул. Адміральська, 38 з метою виявлення належного стягувачу майна - дизеля 8ЧН 26/26 зав.№2581-454.

Господарським судом виходячи з наявних матеріалів справи встановлено, що органом ДВС не виконано та не вжито по даному виконавчому провадженню ВП №42313786 з виконання наказу господарського суду Миколаївської області від 07.02.2014р. у справі №915/414/13 про зобовязання Товариство з обмеженою відповідальністю фірму «Дизель ЛТД» повернути Публічному акціонерному товариству «Євраз-Дніпропетровський металургійний завод ім. Петровського» майно - дизель 8ЧН 26/26 зав.№2581-454 всіх необхідних та можливих заходів примусового виконання рішення, передбачених ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», у звязку з чим прийнято незаконну постанову про закінчення виконавчого провадження.

Статтею 124 Конституції України встановлено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обовязковими до виконання на всій території України.

За вимогами ч.2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обовязковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України. Обовязковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Згідно з ч.1 ст. 115 ГПК України рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обовязковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини право на виконання рішення, яке виніс суд, є невідємною частиною «права на суд», а ефективний захист сторони у справі, а отже і відновлення справедливості, передбачає зобовязання уповноважених органів виконувати рішення (зокрема, така позиція викладена у рішенні Європейського суду з прав людини від 19.03.1997р. у справі «Горнсбі проти Греції»).

Орган ДВС, приймаючи постанову від 11.06.2014р., порушив вищезазначені норми, оскільки завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову (ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження»), а рішення господарського суду Миколаївської області від 22.01.2014р. у справі №915/414/13 залишиться невиконаним.

За таких обставин, скарга є підставною та підлягає задоволенню.

Водночас господарським судом не приймаються до уваги посилання органу ДВС на пропуск стягувачем строку звернення до господарського суду з даною скаргою в порядку ст. 121-2 ГПК України з огляду на відсутність в матеріалах справи доказів надсилання стягувачу постанови від 11.06.2014р., а тому господарський суд вважає підставними твердження скаржника про те, що останній дізнався про винесення оскаржуваної постанови у судовому засіданні 23.09.2015р. при розгляді іншої скарги в порядку ст. 121-2 ГПК України у цій же справі.

Іншого Центральним відділом державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції не доведено.

Керуючись ст.ст. 86, 121-2 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

УХВАЛИВ:

1. Скаргу Публічного акціонерного товариства «Євраз-Дніпропетровський металургійний завод ім. Петровського» в порядку ст. 121-2 ГПК України задовольнити.

2. Визнати незаконною та скасувати постанову Центрального відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції від 11.06.2014р. про закінчення виконавчого провадження №42313786 по виконанню наказу господарського суду Миколаївської області від 07.02.2014р. у справі №915/414/13 про зобовязання Товариство з обмеженою відповідальністю фірму «Дизель ЛТД» (54001, АДРЕСА_1, ) повернути Публічному акціонерному товариству «Євраз-Дніпропетровський металургійний завод ім. Петровського» (49064, м. Дніпропетровськ, вул. Маяковського, 3, ) майно - дизель 8ЧН 26/26 зав.№2581-454.

3. Зобовязати Центральний відділ державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції виконати наказ господарського суду Миколаївської області від 07.02.2014р. у справі №915/414/13 про зобовязання Товариство з обмеженою відповідальністю фірму «Дизель ЛТД» (54001, АДРЕСА_1, ) повернути Публічному акціонерному товариству «Євраз-Дніпропетровський металургійний завод ім. Петровського» (49064, м. Дніпропетровськ, вул. Маяковського, 3, ) майно - дизель 8ЧН 26/26 зав.№2581-454.

Ухвала підлягає оскарженню.

Суддя Ю.С. Бездоля