РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.10.2015Справа №910/28081/14
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська Агрохімічна Компанія"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ВАССМА РІТЕЙЛ"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача

Публічне акціонерне товариство "Златобанк"

про визнання недійсним договору

Головуючий суддя: Ярмак О.М.

Судді: Паламар П.І.

Чинчин О.В.

Представники:

від позивача : Ставицький Б.О. - директор

від відповідача : Радзієвська О.Є. - за дов.

У судовому засіданні присутні ОСОБА_4, ОСОБА_5

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Пред'явлені вимоги про визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки, площею 1,48 га, кадастровий номер НОМЕР_1 від 15.12.2011 року, укладений між ТОВ "Українська Агрохімічна Компанія" та ТОВ "ВАССМА РІТЕЙЛ".

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.12.2014р. по справі № 910/28081/14 повернено Товариству з обмеженою відповідальністю "Українська Агрохімічна Компанія" позовну заяву з доданими до неї документами без розгляду на підставі п.1, 3 ч. 1 ст. 63 ГПК України.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 11.02.2015р. ухвалу Господарського суду міста Києва від 18.12.2014р. по справі № 910/28081/14 скасовано, справу передано на розгляд до Господарського суду міста Києва.

13.02.2015р. матеріали справи № 910/28081/14 передано до Господарського суду міста Києва для розгляду судді Ярмак О.М.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.02.2015 справу № 910/28081/14 прийнято до провадження та призначено до розгляду у судовому засіданні на 10.03.2015р.

10.03.2015 через канцелярію суду позивачем подано 1) супровідний лист з документами, 2) клопотання про вихід суду за межі заявлених позовних вимог, в якій позивач просить господарський суд вийти за межі позовних вимог ТОВ "Українська Агрохімічна Компанія" до ТОВ "ВАССМА РІТЕЙЛ" про визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки, площею 1,48 га, кадастровий номер НОМЕР_1 від 15.12.2011 року, 3) клопотання про витребування доказів, 4) клопотання про розгляд справи колегією у складі трьох суддів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.03.2015 у зв'язку з неявкою уповноважених представників сторін розгляд справи відкладено на 31.03.2015.

31.03.2015 в судовому засіданні позивачем поданий супровідний лист з документами, відповідачем поданий відзив на позов, в якому він проти позову заперечує

У судовому засіданні 31.03.2015 оголошувалась перерва до 30.04.2015, відповідно до ст. 77 ГПК України.

30.04.2015 через канцелярію суду представником позивача подано документи з супровідним листом, клопотання про витребування доказів у порядку ст. 38 ГПК України,клопотання про зупинення провадження у справі, клопотання про залучення до участі у справі Публічне акціонерне товариство «Златобанк».

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.04.2015 призначено колегіальний розгляд справи.

За результатами автоматизованого розподілу справ у Господарському суді міста Києва, справу № 910/28081/14 передано для розгляду колегії суддів: головуючий суддя Ярмак О.М., суддя Паламар П.І., суддя Чинчин О.В.

Ухвалою суду від 30.04.2015 справу № 910/28081/14 прийнято до провадження у колегіальному складі суду, розгляд справи призначено на 09.06.2015, залучено до участі у справі Публічне акціонерне товариство «Златобанк», частково задоволено клопотання про витребування доказів

22.05.2015 через відділ діловодства до суду від Відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Оболонського району реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві на виконання вимог ухвали суду від 30.04.15 р. надійшла копія протоколу № 1 зборів учасників ТОВ «Вассма Рітейл».

09.06.2015 та 17.06.2015 через відділ діловодства суду представником позивача подано ідентичні за своїм змістом клопотання про витребування доказів, а саме:

1) витребувати у ПАТ "Златобанк":

- належним чином завірену копію експертного висновку спірної земельної ділянки, площею 1,48 га, кадастровий номер НОМЕР_1, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та перебуває під іпотекою ПАТ "Златобанк" з 15.02.2012;

-належним чином завірену копію протоколу загальних зборів учасників ТОВ "Вассма Рітейл" () про згоду учасників передати спірну земельну ділянку, площею 1.48 га, кадастровий номер НОМЕР_1. що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, в іпотеку ПАТ "Златобанк";

2) витребувати у ТОВ "Вассма Рітейл" оригінал та належним чином завірену копію договору №20/01 від 20.01.2012 про надання позивачем ТОВ "Українська агрохімічна компанія" відповідачу ТОВ "Вассма Рітейл", ще до отримання оплати за спірну земельну ділянку, безвідсоткової зворотної фінансової допомоги в розмірі приблизно 400 тис.грн.

Крім того, у вказаному клопотанні представник позивача просить повторно викликати в судове засідання колишнього директора TOB "Вассма Кемікал", яке є 100 % засновником ТОВ "Вассма Рітейл", ОСОБА_4, який на час укладання спірного правочину був також директором ТОВ "Українська агрохімічна компанія" (просп. Свободи, буд.1/60-А, кв.120, м. Київ, 04108), для надання суду особистих пояснень по суті спору, а також пояснень щодо обставин укладання спірного договору купівлі-продажу від 15.12.2011.

Також 09.06.2015 через відділ діловодства суду представником позивача подано клопотання про залучення до участі у справі Публічного акціонерного товариства "Златобанк" (01030, м. Київ, вул. Б.Хмельницького, 17/52, ) в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, яке судом вже було задоволено ухвалою суду від 30.04.2015.

У зв'язку з перебуванням судді Паламаря П.І. у відпустці, судове засідання, призначене на 09.06.2015 о 14 год. 00 хв., не відбулося.

Через відділ діловодства суду 16.06.2015 від Відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Печерського району реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві надійшли документи - копія статуту ТОВ «Українська агрохімічна компанія»

17.06.2015 надійшло повторне клопотання від позивача про витребування доказів.

Ухвалою суду від 30.06.2015 розгляд справи призначено на 07.07.2015.

06.07.2015 через відділ діловодства суду представником позивача подано клопотання про витребування доказів, а саме:

1) від відповідача:

- оригінали для огляду суду та належним чином завірені копії банківських виписок для залучення до матеріалів справи про рух грошових коштів за період з 01.01.2011 по 21.01.2012 включно, з усіх банківських установ, у яких були відкриті рахунки відповідача (ПАТ "Златобанк", ПАТ "Укрексімбанк", ПАТ "Демарк" та інші банки) станом на 15.12.2011;

- оригінали для огляду суду та належним чином завірені копії для долучення до матеріалів справи шести договорів купівлі-продажу нерухомого майна від 15.12.2011, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.:

земельної ділянки площею 1,48 Га, кадастровий номер НОМЕР_1;

земельної ділянки площею 0,72 Га, кадастровий номер НОМЕР_2;

будинку-контори, позначеного згідно технічного паспорту, як літ.А-3, площею 1511,7 кв.м;

будівлі, позначеної згідно технічного паспорту, як літ.М-2, площею 835 кв.м;

побутових приміщень, позначених згідно технічного паспорту, як літ.В, площею 329,5 кв.м;

будівлі складу літ.Е, площею 101,2 кв.м

2) від Державної податкової інспекції в Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві (просп.Г.Сталінграда, 58, м. Київ, 04213) відомості (довідку) про кількість р/р ТОВ "Вассма Рітейл" (), відкритих у банківських установах за період з 01.11.2011 по 31.12.2012, а також номери р/р та назви банківських установ, у яких були відкриті рахунки відповідача;

3) від ПАТ "Златобанк"(01030, м. Київ, вул. Б.Хмельницького, 17/52, ) оригінал для огляду суду та належним чином завірені копії банківських виписок для залучення до матеріалів справи про рух грошових коштів на рахунку ТОВ "Вассма Рітейл" () за період з 01.11.2011 по 21.01.2012.

07.07.2015 через відділ діловодства суду учасником позивача ОСОБА_6 подано письмові пояснення до фінансової схеми та заяву про залучення до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, в задоволенні якої судом відмолено у зв'язку із її необґрунтованістю.

Ухвалою суду від 07.07.2015 розгляд справи відкладено на 14.07.2015 відповідно до ст. 77 ГПК України.

08.07.2015 через відділ діловодства суду представником відповідача подано документи по справі - копію договору купівлі - продажу земельної ділянки від 15.12.2011.

13.07.2015 через відділ діловодства суду представником позивача подано заяву про відкладення розгляду справи через неможливість явки уповноваженого представника та продовження строків вирішення спору, клопотання про витребування у відповідача оригіналів для огляду та належним чином завірених копій банківських виписок для залучення до матеріалів справи, які б підтверджували, що на момент укладання спірного договору купівлі-продажу від 15.12.2011 на рахунку відповідача було достатньо грошових коштів для розрахунків із позивачем за придбане нерухоме майно, згідно з п.2.2. спірного договору (шість нерухомих об'єктів).

У судове засідання 14.07.2015 з'явився уповноважений представник відповідача, щодо задоволення позовних вимог заперечила, подала письмові пояснення з доданими до них документами для долучення до матеріалів справи.

Ухвалою суду від 14.07.2015 розгляд справи відкладено на 02.09.2015.

03.08.2015 до суду від Київського міського нотаріального архіву надійшов лист про необхідність надсилання ухвали суду на іншу адресу установи.

27.08.2015 через відділ діловодства суду позивач супровідним листом подав документи по справі, серед яких заяву від 26.08.2015 про доповнення підстав позову .

02.09.2015 через канцелярію суду позивач подав документи по справі.

Ухвалою суду від 02.09.2015 розгляд справи відкладено на 09.09.2015.

07.09.2015 від Київського державного нотаріального архіву надійшла копія договору купівлі - продажу земельної ділянки від 15.12.2011. та документи.

09.09.2015 через канцелярію суду позивач подав документи по справі, відповідач письмові пояснення по справі.

Судове засідання 09.09.2015 не відбулося у зв'язку з перебуванням судді Чинчин О.В. на лікарняному.

У зв'язку з поверненням судді Чинчин О.М. з лікарняного, ухвалою суду від 14.09.2015 справу призначено до розгляду у судовому засіданні на 13.10.2015.

13.10.2015 до суду від учасників ТОВ "Українська Агрохімічна Компанія" ОСОБА_6 та ОСОБА_7 надійшли клопотання про залучення їх до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, у задоволенні яких судом відмовлено.

У судовому засіданні представник позивача подав клопотання про залучення до участі у справі приватного нотаріуса Білоконь Р.В., яка посвідчувала спірний договір купівлі-продажу для дачі суду особистих пояснень в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, у задоволенні якого судом відмовлено.

За викликом суду у судове засідання з'явились колишній керівник позивача - ОСОБА_4 та керівник відповідача - ОСОБА_5, які надали усні пояснення по справі.

13.10.2015 через відділ діловодства суду супровідним листом позивач подав документи по справі, серед яких: заяву про уточнення підстав позову.

Ухвалою суду від 13.10.2015 розгляд справи відкладено на 22.10.2015.

22.10.2015 представником позивача через відділ діловодства суду подане клопотання про зволікання судом розгляду справи, спростування пояснень ОСОБА_4 та ОСОБА_9 в судовому засіданні 13.10.2015, супровідний лист, до якого додано примірник спростувань пояснень ОСОБА_4 та ОСОБА_9 в судовому засіданні 13.10.2015 та довідка щодо вартості основних засобів виробництва.

22.10.2015 відповідачем подані письмові пояснення у справі.

В заяві про уточнення підстав позову при збереженні первісних обставин від 13.10.2015, яка подана позивачем супровідним листом від 13.10.2015 про долучення до матеріалів справи документів, як і в попередній заяві від 26.08.2015 про доповнення підстав позову, заяві щодо виконання позивачем вимог ухвали суду господарського суду м. Києва в справі № 910/28081/14 від 02.09.2015, позивач зазначає нову підставу позовних вимог, а саме той факт, що10.08.2015 Київським апеляційний господарським судом винесено постанову у справі № 910/12493/14, якою визнано недійсним рішення загальних зборів учасників ТОВ «Українська агрохімічна компанія» від 02.10.2009, оформлені протоколом № 02/10-01, яким надано згоду на укладення та підписання угод, що стосуються відчуження (продажу) основних засобів, в тому числі нерухомого майна, земельних ділянок, що належать товариству.

Вказані заяви судом не приймаються до розгляду, оскільки подані позивачем після початку розгляду справи по суті. В абзаці 2 пункт 3.12 постанови Пленуму ВГСУ № 18 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» роз'яснено, що заяви про зміну предмета або підстави позову, які відповідають вимогам статей 54 і 57 ГПК, проте подані після початку розгляду господарським судом справи по суті, залишаються без розгляду і приєднуються до матеріалів справи, про що суд зазначає в описовій частині рішення, прийнятого по суті спору (або в ухвалі, якою закінчується розгляд справи).

Третя особа письмових пояснень на позов не надала, свого представника у засідання суду не направила, тому справа розглядається за наявними в ній матеріалами відповідно до ст. 75 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд встановив:

15.12.2011 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Українська агрохімічна компанія", в особі представника ОСОБА_10, яка діяла на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Білоконь Р.В., 03.12.2011 за реєстровим № 2380 (продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Вассма Рітейл", в особі директора ОСОБА_9, який діяв на підставі статуту та протоколу № 24/11-01 зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Вассма Рітейл" від 24.11.2011 (покупець) укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки.

Відповідно до п. п. 1, 2 договору продавець зобов'язався передати земельну ділянку у власність покупцю, а покупець зобов'язався прийняти земельну ділянку у власність і сплатити за неї обумовлену грошову суму. Місце розташування земельної ділянки: Рівненська область, Рівненський район, Городоцька сільська рада (за межами населеного пункту).

Відповідно до п. 3 договору цільове призначення земельної ділянки - для будівництва і обслуговування виробничих приміщень. Земельна ділянка належить продавцю на праві приватної власності згідно Державного акта на права власності на земельну ділянку, НОМЕР_3, виданого Рівненською районною державною адміністрацією 01.12.2011, площею 0,72 га, кадастровий номер НОМЕР_2, що належить продавцю на праві приватної власності згідно державного акта на праві власності на земельну ділянку НОМЕР_4, виданого Рівненською районною державною адміністрацією 01.12.2011, зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 00023; кадастровий номер кадастровий номер НОМЕР_1. Площа земельної ділянки 1,48 га (один цілий сорок вісім сотих) гектарів, згідно витягу з Поземельної книги про земельну ділянку № ВТ - 52011 від 09 грудня 2011 року, виданого Управлінням Держкомзему у Рівненському районі. У державному акті зазначено наступний опис меж земельної ділянки: А до А - землі ВАТ «Рівнеазот». Склад угідь - землі під будівлями лісами та іншими угіддями.

Продаж земельної ділянки за домовленістю сторін вчинюється за 150838,00 (сто п'ятдесят тисяч вісімсот тридцять вісім) гривень, які покупець сплачує продавцю до 20 січня 2012 року на поточний рахунок продавця ( п.4. договору).

Ринкова вартість земельної ділянки становить 149305,00 (сто сорок дев'ять тисяч триста п'ять ) гривень згідно Звіту про експертну грошову оцінку від 09 грудня 2011 року , виданого ТОВ «Експертний центр «ЗЕМСЕРВІСГРУП».

Позовні вимоги мотивовані тим, що зазначений договір купівлі - продажу укладено в порушення вимог ч. 2, 4 ст. 92, ч.1, 3 ст. 203, ч. 1, 3 ст. 215 ЦК України , за попередньо спланованою зловмисною домовленістю виконавчих органів сторін договору, у власних інтересах:директором позивача ОСОБА_4 та директором відповідача ОСОБА_9 , за участі представника ОСОБА_10

Дослідивши наявні в матеріалах справи та надані в судових засіданнях докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За змістом п. 2.6 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 11 від 29.05.2013 "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинено (договір, який не укладено). У зв'язку з наведеним господарським судам необхідно встановлювати, чи є оспорюваний правочин вчиненим та з якого моменту (статті 205 - 210, 640 ЦК України, частини друга - п'ята, сьома статті 180 ГК України тощо).

Згідно зі ст. 657 Цивільного кодексу України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Частиною 3 ст. 640 Цивільного кодексу України передбачено, що договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації.

Як свідчать матеріали справи, спірний договір було посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Білоконь Р.В. та зареєстровано в державному реєстрі 15.12.2011 за номером 2497, тобто, вказаний договір є вчиненим з моменту його державної реєстрації.

Пунктом 2.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" № 11 від 29.05.2013 визначено, що вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків.

За змістом постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" № 9 від 06.11.2009 відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 та ч. 3 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Частинами 2, 4 ст. 92 ЦК України, на недотримання яких при укладенні договору посилається позивач, передбачено, у випадках, встановлених законом, юридична особа може набувати цивільних прав та обов'язків і здійснювати їх через своїх учасників. Якщо члени органу юридичної особи та інші особи, які відповідно до закону чи установчих документів виступають від імені юридичної особи, порушують свої обов'язки щодо представництва, вони несуть солідарну відповідальність за збитки, завдані ними юридичній особі.

Як вбачається із матеріалів справи, з боку відповідача спірний договір купівлі - продажу укладений директором ОСОБА_9, який діяв на підставі статуту та протоколу зборів учасників від 24.11.2011., доказів оспорювання повноважень директора відповідача матеріали справи не містять.

З боку ТОВ «Українська агрохімічна компанія» договір купівлі - продажу від 15.11.2011 укладений представником ОСОБА_10, яка діяла на підставі довіреності від 03 грудня 2011 року за номером 2380.

Довіреність ОСОБА_10 на укладання договору купівлі - продажу від імені ТОВ «Українська агрохімічна компанія» була видана від імені ТОВ «Українська агрохімічна компанія» директором ОСОБА_4

З наявного в матеріалах справи протоколу загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська агрохімічна компанія" від 12.03.2012 вбачається, що з 13.03.2012, припинено повноваження директора вказаного товариства ОСОБА_4.

Тобто, на момент укладання договору та видачі довіреності ОСОБА_4 був директором Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська Агрохімічна компанія".

Відповідно до ст. 58 Закону України "Про господарські товариства", ст. 145 ЦК України вищим органом товариства з обмеженою відповідальністю є загальні збори учасників. Вони складаються з учасників товариства або призначених ними представників.

Пункт 9.1 статуту Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська агрохімічна компанія", в редакції, що затверджена протоколом № 19/12/2008 від 19.12.2008 загальних зборів визначає, що вищим органом товариства є збори його учасників. Виконавчим органом товариства є директор, який здійснює керівництво поточною діяльністю суб'єкта господарювання у межах своєї компетенції.

До компетенції загальних зборів належить, в тому числі, призначення та звільнення директора, надання згоди на укладання директором товариства угод та договорів, що стосуються відчуження та передачі в заставу (іпотеку) основних засобів, які належать Товариству з обмеженою відповідальністю "Українська агрохімічна компанія".

Статтею 62 Закону України "Про господарські товариства" передбачено, що директор вирішує усі питання діяльності товариства, за винятком тих, що належать до виключної компетенції загальних зборів учасників. Загальні збори учасників товариства можуть винести рішення про передачу частини повноважень, що належать їм, до компетенції директора. Директор підзвітний загальним зборам учасників і організує виконання їх рішень. Директор не вправі приймати рішення, обов'язкові для учасників товариства. Дирекція (директор) діє від імені товариства в межах, встановлених даним Законом та установчими документами.

У п. 9.2 статуту позивача директора товариства наділено, зокрема, повноваженнями на вчинення дій від імені товариства в межах своєї компетенції та видачу доручень і довіреностей.

Пунктом 9.2.1 статуту позивача визначено, що директор товариства укладає угоди, договори, контракти, в тому числі зовнішньоекономічні на суму не більше ніж 6 000 000,00 грн. або еквіваленту суму в іноземній валюті. Угоди, договори, контракти на суму, що перевищує зазначену в цьому пункті, директор має право укладати виключно при отриманні згоди зборів учасників.

Таким чином, директор Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська агрохімічна компанія" ОСОБА_4 був уповноважений на укладання договору щодо відчуження майна, в т.ч. земельної ділянки.

Як вказувалось вище, повноваження ОСОБА_10 на підписання від імені позивача оспорюваного правочину підтверджуються довіреністю від 03.12.2011, посвідченою приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Білоконь Р.В. Доказів скасування наведеної довіреності чи відкликання матеріали справи не містять.

Враховуючи, що станом на момент укладання оспорюваного правочину саме ОСОБА_11 був директором позивача, з огляду на те, що загальними зборами товариства останньому було надано згоду на укладання договорів стосовно відчуження нерухомого майна юридичної особи та директор відповідно до статуту мав повноваження на видачу довіреностей, господарський суд дійшов висновку, що спірний правочин з боку позивача було укладено без перевищення компетенції уповноваженою особою.

Відповідно до ч. 3 ст. 92 ЦК України орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов'язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень. У відносинах із третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження.

Відповідно до п.3.3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 11 від 29.05.2013 "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними", припис абзацу першого частини третьої статті 92 ЦК України зобов'язує орган або особу, яка виступає від імені юридичної особи не перевищувати своїх повноважень. Водночас саме лише порушення даного обов'язку не є підставою для визнання недійсними правочинів, вчинених цими органами (особами) від імені юридичної особи з третіми особами, оскільки у відносинах із третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження (абзац другий частини третьої статті 92 ЦК України).

Отже, позов про визнання недійсним відповідного правочину може бути задоволений у разі доведеності юридичною особою (позивачем) у господарському суді тієї обставини, що її контрагент знав або повинен був знати про наявні обмеження повноважень представника цієї юридичної особи, але, незважаючи на це, вчинив з ним оспорюваний правочин (що не отримав наступного схвалення особи, яку представляють).

Позивачем не доведено належними засобами доказування, що контрагент знав або повинен був знати про наявні обмеження повноважень представника цієї юридичної особи, але, незважаючи на це, вчинив з ним оспорюваний правочин.

Суд враховує позиції Верховного Суду України практики вирішення спорів щодо порядку обрання та відкликання, компетенції виконавчого органу господарського товариства, викладену у листі Верховного Суду України від 01.08.2007 "Практика розгляду судами корпоративних спорів", де зазначено, що на підставі ч. 3 ст. 92 ЦК у відносинах із третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження. Це положення є гарантією стабільності майнового обороту і є також загальноприйнятим стандартом у світовій практиці, зокрема, відповідно до Першої директиви Ради Європейських Співтовариств від 9 березня 1968 р. (68/151/ЄЕС).

Відповідно ст. 241 Цивільного кодексу України правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання.

Згідно з п. 3.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 11 від 29.05.2013 "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" доказами такого схвалення можуть бути відповідне письмове звернення уповноваженого органу (посадової особи) такої юридичної особи до другої сторони правочину чи до її представника (лист, телефонограма, телеграма, телетайпограма тощо) або вчинення зазначеним органом (посадовою особою) дій, які свідчать про схвалення правочину (прийняття його виконання, здійснення платежу другій стороні, підписання товаророзпорядчих документів і т. ін.).

Матеріали справи свідчать, що договір купівлі - продажу виконаний сторонами, оплата за земельну ділянку в сумі 150838 грн. (платіжне доручення № 1885 від 20.01.2012) була здійснена відповідачем та прийнята позивачем. У матеріалах справи відсутні докази того, що позивач не прийняв та повернув вказану оплату.

Як на підставу недійсності правочину позивач посилається на факт зловмисної домовленості колишнього директора ТОВ «Українська агрохімічна компанія « ОСОБА_4 та директора «Васса Рітейл» ОСОБА_9

За приписами ст. 232 Цивільного кодексу України правочин, який вчинено внаслідок зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною, визнається судом недійсним.

Пунктом 3.10 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 11 від 29.05.2013 "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" передбачено, що у вирішенні спорів про визнання правочинів недійсними на підставі, в тому числі, ст. 232 Цивільного кодексу України, господарські суди повинні мати на увазі, що відповідні вимоги можуть бути задоволені за умови доведеності позивачем фактів зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною, тяжких обставин і наявності їх безпосереднього зв'язку з волевиявленням другої сторони щодо вчинення правочину.

З наявних в матеріалах справи документів вбачається, що дійсно директор ОСОБА_4 на момент укладання спірного правочину був одним з учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Вассма Кемікал", яке відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб-підприємців є єдиним засновником (учасником) Товариства з обмеженою відповідальністю "Вассма Рітейл". Також, слід зазначити, що на час виникнення спірних правовідносин, учасниками засновника відповідача були і інші особи, а саме ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_6, які також на час укладання спірного договору мали частки у статутному капіталі позивача.

Присутній у судових засіданнях 13.10.2015 та 22.10.2015 ОСОБА_9 наявності тривалих дружніх стосунків з ОСОБА_4 ще до моменти укладання договору купівлі - продажу земельної ділянки від 15.12.2011 не спостовував.

Водночас, наявність у особи, яка була керівником позивача на момент підписання спірного правочину, корпоративних прав у товаристві, що є засновником відповідача, ніяким чином не свідчить про наявність у ОСОБА_10 як повноважного представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська агрохімічна компанія" зловмисної домовленості з виконавчим органом Товариства з обмеженою відповідальністю "Вассма Рітейл".

Відтак, заявником не доведено належними та допустимими доказами наявності зловмисної домовленості під час укладання оспорюваного правочину між представником продавця та представником другої сторони, тобто між ОСОБА_10 та ОСОБА_9, тому підстав для застосування приписів ст. 232 Цивільного кодексу України до спірних правовідносин не вбачається можливим.

Обґрунтовуючи негативні наслідки, які настали для Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська агрохімічна компанія" в результаті укладання спірного договору, позивач зазначив, що фактично в результаті укладання спірного договору позивачем було втрачено цілісний майновий комплекс з виробництва агрохімії.

Проте, об'єктом продажу за договором від 15.12.2011 була лише земельна ділянкаа, а не цілісний майновий комплекс.

Що стосується посилань позивача на те, що ціна на об'єкт продажу за договором є суттєво нижньою від її ринкової вартості, суд зазначає наступне.

За приписами ст. 632 Цивільного кодексу України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом.

Згідно з положеннями ст. 691 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу.

Як зазначалось вище, згідно з п. 4 договору, продаж земельної ділянки за домовленістю сторін вчинюється за 150838,00 грн., які покупець сплачує продавцю до 20 січня 2012 року на поточний рахунок продавця. При цьому, ринкова вартість земельної ділянки становить 149305, 00 грн. згідно Звіту про експертну грошову оцінку від 09 грудня 2011 року, виданого ТОВ «Експертний центр «ЗЕМСЕРВІСГРУП» (п. 7 договору).

Тобто, вартість спірного об'єкта, за домовленістю сторін вища від ринкової вартості визначеної Звітом про експертну грошову оцінку від 09 грудня 2011 року.

Відтак, твердження заявника щодо продажу майна, яке належало Товариству з обмеженою відповідальністю "Українська агрохімічна компанія", за ціною, що значно нижче ринкової ціни та стосовно того, що фактично правочин не було направлено на отримання прибутку є необґрунтованими та такими, що не підтверджуються матеріалами справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Обов'язок доказування та подання доказів відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення. В даному випадку це стосувалось позивача, який мав довести наявність тих обставин, на підставі яких він звернувся до господарського суду з позовними вимогами.

Проаналізувавши положення чинного законодавства та наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, суд не знайшов підстав для задоволення позовних вимог про визнання недійсним договору в зв'язку з їх безпідставністю та недоведеністю.

Враховуючи наведені вище висновки стосовно відсутності підстав для визнання договору недійсним, клопотання від 10.02.2015 Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська агрохімічна компанія" про вихід суду за межі позовних вимог залишене судом без задоволення.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 33, 34, 49, 82-85 ГПК України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

В позові відмовити повністю.

Колегія суддів: О.М. Ярмак (головуючий)

П.І. Паламар

О.В. Чинчин