ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" жовтня 2015 р. Справа № 911/3393/15

Господарський суд Київської області, у складі судді Саванчук С.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Фізичної особи - підприємця Нижника Анатолія Петровича,

08512, Київська область, Фастівський район, с. Дорогинка, вул. Грисюка, 46,

до Товариства з обмеженою відповідальністю «БІОГАЗЕНЕРГО»,

07201, Київська область, Іванківський район, смт Іванків, вул. Розважівська, 192

про стягнення 54419,03 грн.

за участю представників:

позивача - Санченко Р.Г. (договір від 10.05.2015, б/н);

відповідача - не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином.

обставини справи:

Фізична особа - підприємець Нижник Анатолій Петрович (далі-позивач) звернувся до господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «БІОГАЗЕНЕРГО» (далі-відповідач) про стягнення 54419,03 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем грошових зобов'язань за договором найму транспортного засобу від 23.10.2014 № 2310-А.

Ухвалою суду від 10.08.2015 порушено провадження у справі №911/3393/15 та призначено її до розгляду.

Позивач або його представник у судове засідання від 25.08.2015 не з'явились, проте, 18.08.2015 та 25.08.2015, через канцелярію суду, надійшли клопотання позивача про відкладення розгляду справи, у зв'язку з неможливістю забезпечити участі представника у судовому засіданні. Вимоги ухвали суду від 10.08.2015 позивач не виконав, витребувані документи суду не надав.

25.08.2015, через канцелярію суду, відповідачем надано відзив на позовну заяву, підтриманий представником у судовому засіданні, в якому позов заперечується повністю, з огляду на те, що відповідач не користувався послугами за договором суборенди від 23.10.2014 № 2310-А, у зв'язку з невиконанням позивачем пункту 1.2. договору, а саме: ненаданням відповідачу копії договору оренди транспортного засобу, згідно з яким позивач має право передавати спірне майно в суборенду, а надані позивачем суду акти здачі-приймання виконаних робіт не підписувались з боку відповідача та сфальсифіковані позивачем, що, у свою чергу, на думку відповідача, є підставою для проведення судової експертизи.

Ухвалою суду від 25.08.2015 розгляд справи відкладено.

09.09.2015 через канцелярію суду позивачем надані заперечення на відзив, підтримані представником у судовому засіданні 10.09.2015.

Представник відповідача у судове засідання 10.09.2015 не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, у зв'язку з чим розгляд справи відкладено.

У наступних судових засіданнях: 29.09.2015 та 06.10.2015, представником позивача підтримано позовні вимоги повністю, з підстав, що викладені у позовній заяві.

28.09.2015, через канцелярію суду, відповідачем надано клопотання про відкладення розгляду справи, призначеного на 29.09.2015, у зв'язку з неможливістю забезпечити участі представника у судовому засіданні. Крім того, відповідачем зазначено, що він буде змушений звернутись до суду з клопотанням про призначення судової експертизи, з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, проте, у судове засідання 06.10.2015 представник відповідача також не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, клопотань чи письмових доказів через канцелярію суду не надав.

Дослідивши матеріали справи, враховуючи обмеженість строків вирішення спору, встановлених статтею 69 Господарського процесуального кодексу України, відсутність доказів, що підтверджують неможливість прибуття у судове засідання представника відповідача та, одночасно, те, що відповідно до статті 28 Господарського процесуального кодексу України, сторона для представлення своїх інтересів у суді може обрати того представника, який має змогу бути у ньому присутнім, а також кількість судових засідань, що відбулись у справі, більшість з яких проігноровано відповідачем та вимоги статті 4-3 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами і, з урахуванням того, що господарський суд у даній справі створив сторонам необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкладення розгляду справи, у тому числі, за відсутності відповідних клопотань сторін, та про розгляд справи за наявними у ній матеріалами.

Відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України, у судовому засіданні 06.10.2015 оголошено вступну і резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення присутнього у судовому засіданні представника позивача, дослідивши докази та оцінивши їх у сукупності, суд -

ВСТАНОВИВ:

Між позивачем (далі-наймодавець) та відповідачем (далі-наймач) укладено договір найму транспортного засобу від 23.10.2014 № 2310-А (далі-Договір), відповідно до умов пунктів 1.1, 1.2, 1.3 якого наймодавець передає, а наймач приймає в тимчасове платне користування (суборенда) транспортний засіб марки КРАЗ, модель 250, тип-лісовоз, бежевого кольору, із встановленим краном-маніпулятором ОМТЛ-70-20, реєстраційний номер АІ1961ЕВ, 1992 року випуску, № шасі (кузова) VIN X1C250000NO742321, зареєстрований за фізичною особою - Веркопуло Анатолієм Анатолійовичем (далі-власник) 05.10.2012 в Васильківському РЕВ при УДАІ ГУ МВС в Київській області. Підписанням цього договору наймодавець гарантує, що він має право без наявності погодження власника здавати в найм (суборенду) транспортний засіб. Протягом тижня з моменту укладення цього договору, наймодавець зобов'язаний надати наймачу завірену копію договору оренди (найму) транспортного засобу, або іншого правочину, на підставі якого наймодавець має право надавати в користування іншим особам транспортний засіб. У випадку недостовірності вказаної гарантії та/або ненадання у встановлений строк завіреної копії договору оренди (найму) транспортного засобу, вказаний договір стає недійсним з моменту направлення наймачем відповідного повідомлення наймодавцю, та плата за користування транспортним засобом не вчиняється. Транспортний засіб може використовуватись наймачем виключно для навантаження та розвантаження відходів лісозаготівель, а також їх подачі на роточопер. Використання транспортного засобу за межами території господарської діяльності підприємства наймача не допускається.

Умовами пункту 2.1 Договору визначено, що строк найму транспортного засобу за договором становить не менше одного місяця, з дня передачі транспортного засобу наймачеві. Якщо наймач продовжує користуватися транспортним засобом і не заявив про припинення дії цього договору після встановленого строку, договір вважається продовженим на кожен місячний строк користування транспортним засобом.

Згідно з пунктами 4.1, 4.2 Договору, підписання цього договору є підтвердженням передачі транспортного засобу. Після спливу строку оренди, та в інших випадках припинення дії договору, наймач повертає наймодавцю транспортний засіб, про що оформлюється акт.

Відповідно до пунктів 3.1., 3.2., 3.3. Договору, за користування транспортним засобом наймач сплачує наймодавцю оренду плату. Орендна плата нараховується щотижня з дня отримання наймачем транспортного засобу у користування. Розмір орендної плати залежить від обсягу робіт, виконаних транспортним засобом за звітний тиждень, та/або кількості відпрацьованих годин за звітний тиждень. Розмір орендної плати за звітний тиждень встановлюється у відповідному акті прийому-передачі виконаних робіт (послуг), який підписується сторонами щотижня. Розмір орендної плати формулюється виходячи із таких ставок: використання в режимі роботи транспортного засобу складає 400,00 грн. за одну годину, завантаження та розвантаження сировини складає 40,00 грн. за тонну. Орендна плата сплачується не пізніше 5 банківських днів після підписання сторонами акту приймання-передачі виконаних робіт (послуг) за звітний тиждень, але, в будь-якому випадку, кінцевий розрахунок здійснюється із спливом кожного місячного строку найму транспортного засобу.

Згідно з пунктом 4.1 Договору підтверджується, що позивачем передано, а відповідачем прийнято транспортний засіб марки КРАЗ, модель 250, тип-лісовоз, бежевого кольору, із встановленим краном-маніпулятором ОМТЛ-70-20, реєстраційний номер АІ1961ЕВ, 1992 року випуску, № шасі (кузова) VIN X1C250000NO742321.

Позивач належним чином та у повному обсязі виконував взяті на себе зобов'язання згідно з умовами Договору про що свідчать надані до матеріалів справи підписані сторонами акти здачі-приймання виконаних робіт (послуг) від 31.10.2014 № 13 на суму 6952,80 грн., від 09.11.2014 № 14 на суму 18136,00 грн., від 19.11.2014 № 15 на суму 12020,00 грн.

Підписи уповноважених представників сторін на зазначених актах скріплені відбитками печаток обох сторін, що оцінюється судом як підтвердження юридичною особою - відповідачем, факту користування визначеним транспортним засобом та погодження обсягів і вартості цих послуг.

Проте, в порушення умов Договору, відповідач, користуючись орендованим майном, неналежним чином виконував взяті на себе зобов'язання, в частині внесення орендних платежів, у зв'язку з чим, у відповідача утворилась заборгованість у сумі 37108,80 грн., що підтверджується наданими позивачем виписками з рахунку та банківською довідкою про відкриті рахунки позивача, виданими ПАТ «Ощадбанк», в якому відкрито рахунок позивача, що підписані уповноваженими особами банківської установи та скріплені відбитками її печатки, а відповідачем несплата цих коштів не заперечується.

Частинами 1, 3 статті 774 Цивільного кодексу України визначено, що передання наймачем речі у користування іншій особі (піднайм) можливе лише за згодою наймодавця, якщо інше не встановлено договором або законом. До договору піднайму застосовуються положення про договір найму.

Відповідно до частини 1 статті 759 Цивільного кодексу України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно з частиною 1 статті 760 Цивільного кодексу України, предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ).

Право передання майна у найм має власник речі або особа, якій належать майнові права (частина 1 статті 761 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частин 1, 5 статті 762 Цивільного кодексу України, за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з статтею 286 Господарського кодексу України, орендна плата сплачується орендарем незалежно від результатів його господарської діяльності.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України, суб'єкт господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Згідно зі статтями 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

25.08.2015 та 28.09.2015 через канцелярію господарського суду відповідачем надані відзив на позовну заяву та клопотання, в яких відповідач заперечує проти позову, з посиланням на те, що позивачем порушений пункт 1.2 Договору, що стало підставою для невикористання відповідачем транспортного засобу.

Пунктом 1.2 Договору визначено, що підписанням Договору, позивач гарантує, що він має право без наявності погодження власника здавати в найм (суборенду) транспортний засіб; протягом тижня з моменту укладання Договору, позивач зобов'язаний надати відповідачу завірену копію договору оренди (найму) транспортного засобу, або іншого правочину, на підставі якого він має право надавати в користування іншим особам транспортний засіб; у випадку недостовірності вказаної гарантії та/або ненадання у встановлений строк завіреної копії договору оренди (найму) транспортного засобу, Договір стає недійсним з моменту направлення наймачем відповідного повідомлення наймодавцю, та плата за користування транспортним засобом не вчиняється.

Матеріали справи не містять повідомлень відповідача, в порядку пункту 1.2 Договору, про недотримання позивачем умов Договору в цій частині та встановлення недійсності Договору у зв'язку з цим.

Доказів надання позивачем відповідачеві договору оренди (найму) транспортного засобу, що укладений з власником майна, до матеріалів справи не додано, позивач стверджує, що його копію передано відповідачу в момент підписання Договору, а умовами, що погоджені між сторонами, не передбачено обов'язкового оформлення у будь-який спосіб такої передачі.

До матеріалів справи позивачем надано договір найму (оренди) транспортних засобів від 23.10.2014, що укладений ним з власником спірного транспортного засобу, відповідно до пункту 7.2. цього договору, позивачу надано право передавати транспортні засоби в піднайм (суборенду) будь-яким особам на його власний розсуд без згоди власника майна.

Відповідно до пункту 4.1. Договору, відповідачу фактично передане спірне майно, використання майна підтверджується також частковою оплатою відповідачем орендних платежів за Договором, відповідно до наявних у матеріалах справи банківських виписок.

Зважаючи на вказане, суд не бере до уваги твердження відповідача про невикористання ним спірного майна на підставі пункту 1.2 Договору, Договір чинний, майно фактично передано відповідачеві, доказів повернення майна, розірвання Договору чи встановлення його недійсності у судовому порядку чи у порядку, що погоджений сторонами у пункті 1.2 Договору, суду не надано.

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Одночасно, судом враховано, що сторони у Договорі визначили акти здачі-приймання виконаних робіт суттєвими елементами встановлених між ними правовідносин, а тому договір як джерело матеріального права при вирішенні спору підлягає застосуванню у повному обсязі згідно зі статтями 6, 11 Цивільного кодексу України.

Відповідно до пункту 3.2. Договору, розмір орендної плати за звітний тиждень встановлюється у відповідному акті прийому-передачі виконаних робіт (послуг), який підписується сторонами щотижня.

Позивачем надано до матеріалів справи копії актів здачі-приймання виконаних робіт (послуг) за Договором: від 31.10.2014 № 13 на суму 6952,80 грн., від 09.11.2014 № 14 на суму 18136,00 грн., від 19.11.2014 № 15 на суму 12020,00 грн., а їх оригінали оглянуті судом у судовому засіданні 06.10.2015 (згідно з відповідним протоколом).

Вказані акти погоджені обома сторонами, відповідачем зазначалось про підробку підпису уповноваженої особи відповідача та відбитку його печатки на цих актах, у зв'язку з чим, стверджувалось, що він має намір звернутись до господарського суду з клопотанням про призначення судової експертизи.

У постанові Верховного Суду України від 07.06.2005 у справі № 36/286 викладено позицію, що судам слід враховувати твердження сторони про підробку документу, перевіряти та досліджувати їх належним чином за для чого призначати відповідну судову експертизу.

Відповідно до пункту 3 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 № 4 «Про деякі питання практики призначення судової експертизи», на підставі пункту 5 статті 65 та пункту 1 частини 2 статті 79 Господарського процесуального кодексу України, судову експертизу може бути призначено судом як у порядку підготовки справи до розгляду, так і в процесі розгляду. Відповідно до частини другої статті 41 Господарського процесуального кодексу України, учасники судового процесу вправі пропонувати господарському суду питання, які мають бути роз'яснені експертом. Ці питання можуть бути запропоновані у позовній заяві, у відзиві або в окремому письмовому клопотанні сторони. Проте, остаточне коло питань судовому експерту визначається господарським судом.

Представнику відповідача у судовому засіданні 25.08.2015 судом роз'яснено, що, у разі, якщо ним буде заявлено клопотання про проведення судової експертизи, для погодження цього судом, необхідним є з'явлення у судове засідання уповноваженого представника відповідача, чий підпис заперечується та надання печатки підприємства - для отримання експериментальних зразків у судовому засіданні, а також надання документів, за схожий період, з вільними зразками відповідних підпису і відтиску печатки.

Однак, у судові засідання 29.09.2015 та 06.10.2015 представник відповідача не з'явився, відповідних письмових клопотань про призначення судової експертизи або належних доказів, на підтвердження своїх заперечень, через канцелярію суду не надав, проведення судової експертизи не забезпечив.

Відповідно до частини 1 статті 32 Господарського процесуального кодексу України господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору на підставі доказів у справі, зокрема, відповідно до частини 2 статті 32 Господарського процесуального кодексу України - на підставі письмових доказів та пояснень представників сторін. Згідно з частиною 1 статті 36 Господарського процесуального кодексу України письмовими доказами є документи і матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Статтею 34 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до пункту 2.3 постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» від 26.12.2011 № 18, якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі, на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом (частина перша статті 38 Господарського процесуального кодексу України), то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами, і в такому разі у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування судового рішення з мотивів неповного з'ясування місцевим господарським судом обставин справи.

Відповідно до статті 69 Господарського процесуального кодексу України, спір має бути вирішено господарським судом у строк не більше двох місяців від дня одержання позовної заяви. У виняткових випадках, за клопотанням сторони, з урахуванням особливостей розгляду спору, господарський суд ухвалою може продовжити строк розгляду спору, але не більш як на п'ятнадцять днів.

Проте, жодна із сторін клопотань про продовження строку розгляду спору суду не надала.

Оскільки заборгованість відповідача перед позивачем, в частині несвоєчасного внесення орендних платежів, на час прийняття рішення не сплачена, а розмір заборгованості відповідає фактичним обставинам справи, вимога позивача про стягнення з відповідача 37108,80 грн. заборгованості визнається судом та підлягає задоволенню.

Крім того, у зв'язку з простроченням відповідачем виконання грошового зобов'язання, позивач, на підставі статті 625 Цивільного кодексу України, заявляє до стягнення 16569,08 грн. інфляційних втрат та 741,15 грн. 3% річних.

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З метою всебічного, повного і об'єктивного розгляду обставин справи, суд здійснив перерахунок розміру інфляційних втрат та 3 % річних і з'ясував, що наданий позивачем розрахунок є арифметично вірним, відповідає обставинам справи, а тому, позовні вимоги про стягнення16569,08 грн. інфляційних втрат та 741,15 грн. 3 % річних підлягають задоволенню.

Враховуючи наведене вище, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

На підставі клопотання позивача, відповідно до статті 44 Господарського процесуального кодексу України, статті 7 Закону України «Про судовий збір», підлягає частковому поверненню позивачу з державного бюджету надмірно сплачений судовий збір у розмірі 486,39 грн.

Відшкодування решти судового збору, відповідно до частини 1 статті 49 Господарського процесуального кодексу України, при повному задоволенні позову, покладається відповідача.

Керуючись статтями 4, 22, 32, 33, 36, 43, 49, 75, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «БІОГАЗЕНЕРГО» 07200, Київська область, Іванківський район, смт Іванків, вул. Розважівська, 192, ідентифікаційний ) на користь Фізичної особи - підприємця Нижника Анатолія Петровича (08512, Київська область, Фастівський район, с. Дорогинка, вул. Грисюка, 46, ідентифікаційний код ЄДРПОУ ) 37108 (тридцять сім тисяч сто вісім) грн. 80 коп. заборгованості, 16569 (шістнадцять тисяч п'ятсот шістдесят дев'ять) грн. 08 коп. інфляційних втрат, 741 (сімсот сорок одна) грн. 15 коп. 3 % річних та 1827 (одна тисяча вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп. судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. Повернути Фізичній особі - підприємцю Нижнику Анатолію Петровичу (08512, Київська область, Фастівський район, с. Дорогинка, вул. Грисюка, 46, ідентифікаційний номер ЄДРПОУ ) з Державного бюджету України 486 (чотириста вісімдесят шість) грн. 39 коп. надмірно сплаченого судового збору, перерахованого згідно з квитанцією від 29.07.2015 № 64.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його належного оформлення і підписання та може бути оскаржено в апеляційному порядку.

Повне рішення складено 23.10.2015.

Суддя С.О. Саванчук