КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" жовтня 2015 р. Справа№ 910/14126/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Гончарова С.А.

суддів: Куксова В.В.

Шаптали Є.Ю.

секретар судового засідання Котовський С.О.

за участю представників:

від позивача: Давидова Д.О. - за належним чином оформленою довіреністю;

від відповідача: Дідківський В.С. - за належним чином оформленою довіреністю,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" в особі Філії "Центральне регіональне управління" Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит"

на рішення Господарського суду міста Києва від 23.06.2015 року

у справі № 910/14126/15 (суддя Сівакова В.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецшина Україна"

до відповідача Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит"

про стягнення 72952,49 дол. США,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Спецшина Україна" звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" про стягнення 72952,49 дол. США, з яких 71000,00 дол. США сума вкладу та 1952,49 дол. США відсотків за неналежне виконання взятих на себе останнім зобов'язань згідно договору банківського вкладу "Класичний" № 1810 від 26.06.2014 року.

Рішенням господарського суду міста Києва від 23.06.2015 року у справі № 910/14126/15 задоволено повністю позовні вимоги.

Не погодившись з вказаним рішенням, Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" в особі Філії "Центральне регіональне управління" Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення в частині стягнення заборгованості за відсотками у розмірі 1952,49 дол. США.

Відповідно до автоматичного розподілу справ між суддями, апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Гончаров С.А., судді Самсін Р.І. Скрипка І.М.

У зв'язку з перебуванням суддів Самсіна Р.І. та Скрипки І.М. у відпустці, розпорядженням секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду від 10.08.2015 року, для розгляду справи сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя: Гончаров С.А.; судді Сітайло Л.Г., Пономаренко Є.Ю.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 10.08.2015 року у складі колегії суддів: головуючий суддя Гончаров С.А., судді Сітайло Л.Г., Пономаренко Є.Ю., апеляційна скарга прийнята до розгляду, порушено апеляційне провадження у справі, розгляд справи призначено на 23.09.2015 року.

У зв'язку з перебуванням суддів суддів Сітайло Л.Г., Пономаренка Є.Ю. у відпустці, розпорядженням секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду від 23.09.2015 року, для розгляду справи сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Гончаров С.А.; судді Куксов В.В., Шаптала Є.Ю.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 23.09.2015 року розгляд зазначеної апеляційної скарги було відкладено на 22.10.2015 року.

Апеляційна скарга вмотивована тим, що скаржник не згодний з оскаржуваним рішенням в частині стягнення боргу за відсотками, та вважає його прийнятим на підставі не повністю досліджених доказів, з порушенням норм матеріального права при недотриманні норм процесуального права.

Апелянт вважає, що проценти за Договором банківського вкладу Класичний № 1810 були нараховані в повному обсязі, тому боргу за відсотками, відповідач перед позивачем немає.

Позивач, згідно з поданим до суду 23.09.2015 року відзивом, проти апеляційної скарги заперечує та просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" в особі Філії "Центральне регіональне управління" Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" - без задоволення.

Розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи та зібрані у ній докази, заслухавши пояснення учасників судового процесу, присутніх в судовому засіданні, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 99 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Місцевим господарським судом вірно встановлено та матеріалами справи підтверджується наступне.

26.06.2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Спецшина Україна" та Публічним акціонерним товариством "Банк "Фінанси та Кредит" в особі відділення № 11 Філії "Центральне регіональне управління" було укладено договір банківського вкладу "Класичний" № 1810.

Згідно п. 1.1. договору клієнт надає банку суму грошових коштів, надалі - вклад, у тимчасове користування на умовах терміновості, платності та зворотності, а банк виплачує клієнту таку суму та проценти, нараховані на неї.

Як зазначалось, позовними вимогами у даній справі є стягнення 72952,49 дол. США, з яких 71000,00 дол. США сума вкладу та 1952,49 дол. США відсотків за неналежне виконання взятих на себе останнім зобов'язань згідно договору банківського вкладу "Класичний" № 1810 від 26.06.2014 року.

Позовні вимоги вмотивовані неналежним виконанням відповідача в умов договору по закінченню строку розміщення вкладного траншу грошові кошти позивачу не були повернуті та проценти не сплачені.

Судова колегія, оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному і об'єктивному дослідженні в судовому засіданні з урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи їх взаємний зв'язок, погоджується з висновками, з яких виходив місцевий господарський суд при прийнятті оскаржуваного рішення з наступних підстав.

Нормами ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно абз. 2 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Відповідно ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Приписами п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтею 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору.

Виходячи з ст. 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно п. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Нормами ст. 1058 Цивільного кодексу України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Пунктом 1.2. договору вклад складається з вкладних траншів, що розміщені клієнтом згідно з умовами цього договору. Вкладний транш є сумою грошових коштів, що переказана клієнтом на вкладний рахунок в порядку та на умовах, передбачених цим договором та додатками, укладеними в рамках цього договору і які є його невід'ємною частиною, надалі - додатки.

Відповідно п. 1.3. договору цей договір діє до 25.06.2015. Внесення коштів на вкладний рахунок відбувається протягом строку дії цього договору.

Нормами п. 1.4. договору в додатках, які укладаються між сторонами на підставі цього договору, визначаються зокрема: 1.4.1. номер транзитного рахунку, який відкривається клієнту для розміщення вкладеного траншу; 1.4.2. сума коштів, які перераховуються на вкладений рахунок (сума вкладного траншу); 1.4.3. строк, на який розміщується вкладений транш. 1.4.4. процентна ставка, яка нараховується на вкладний транш. 1.4.5. термін виплати процентів.

Виходячи з п. 1.5. договору для обліку вкладу банк відкриває клієнту вкладений рахунок № 801 у Філії "Центральне РУ" АТ "Банк "Фінанси та Кредит".

Згідно п. 3.2. договору при настанні строку, вказаного в п. 1.3. цього договору, строк дії договору може бути продовжений за згодою сторін шляхом укладення відповідного договору.

Пунктом 3.3. договору вкладений транш або його частка повертається клієнту достроково тільки за згодою сторін. Дострокове повернення вкладного траншу або його частки тільки на вимогу клієнта не можливе.

Відповідно матеріалів справи, а саме додатком № 1810-1 від 26.06.2014 року сторони дійшли згоди, що клієнт розміщує кошти в розмірі 71000,00 дол. США на строк до 29.09.2014 року, на яку нараховуються проценти виходячи із ставки в розмірі 8%. Додатком № 1810-1/1 від 29.09.2014 року сторони встановили строк розміщення коштів до 29.12.2014 року, з розміром процентів виходячи із ставки - 8%. Додатком № 1810-1/2 від 29.12.2014 року сторони встановили строк розміщення коштів до 30.03.2015 року, з розміром процентів виходячи із ставки - 11%.

Колегія суддів встановила, що позивач звертався до Відділення № 11 Філії "Центральне регіональне управління" Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" з листом № 15 від 09.02.2015 року, в якому просив достроково розірвати договір та повернути вкладні кошти.

Відповідач листом № 907 від 13.03.2015 року надав відповідь про неможливість дострокового повернення вкладу, строк розміщення якого встановлений до 30.03.2015 та повідомив, що умови договору будуть виконані відповідачем у відповідності з його умовами.

Пунктом 4.2. договору після закінчення строків надання вкладених траншів, що обумовлюються сторонами в додатках та є невід'ємною частиною цього договору, банк зобов'язаний повернути суму вкладних траншів на умовах, зазначених у цьому договорі та у додатках до цього договору.

Відповідно ч. 1 ст. 1060 Цивільного кодексу України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

Приписами ч. 2 ст. 1060 Цивільного кодексу України визначено, що за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

Пунктом 3.1. договору при закінченні строку розміщення вкладного траншу повернення вкладного траншу здійснюється банком шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок клієнта, що вказаний в розділі 7 цього договору.

Проте, як встановлено матеріалами справи, відповідачем по закінченню встановленого строку розміщення вкладу не було здійснено перерахування коштів позивачу.

Нормами ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконання з настанням цієї події.

Стаття 610 Цивільного кодексу України визначає що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач взяті на себе зобов'язання за договором не виконав, зокрема повернення вкладного траншу шляхом перерахування на поточний рахунок не здійснив.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Відповідно ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Умовами п. 7 ст. 193 Господарського кодексу України не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як визначено абз. 1 п. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Колегія суддів дійшла висновку про наявність передбачених чинним законодавством правових підстав для стягнення з відповідача суми вкладу в загальному розмірі 71000,00 дол. США.

Нормами п. 1 ст. 1061 Цивільного кодексу України банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу.

Відповідно п. 6 ст. 1061 Цивільного кодексу України проценти на банківський вклад виплачуються вкладникові на його вимогу зі спливом кожного кварталу окремо від суми вкладу, а невитребувані у цей строк проценти збільшують суму вкладу, на яку нараховуються проценти, якщо інше не встановлено договором банківського вкладу. У разі повернення вкладу виплачуються усі нараховані до цього моменту проценти.

Пунктом 3 ст. 1058 Цивільного кодексу України до відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу.

Нормами ст. 1070 Цивільного кодексу України за користування грошовими коштами, що знаходяться на рахунку клієнта, банк сплачує проценти, сума яких зараховується на рахунок, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка або законом.

Сума процентів зараховується на рахунок клієнта у строки, встановлені договором, а якщо такі строки не встановлені договором, - зі спливом кожного кварталу.

Проценти, передбачені частиною першою цієї статті, сплачуються банком у розмірі, встановленому договором, а якщо відповідні умови не встановлені договором, - у розмірі, що звичайно сплачується банком за вкладом на вимогу.

Умовами ст. 536 Цивільного кодексу України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір таких процентів визначається договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідач не виплатив проценти за вкладом позивачу за січень, лютий та березень 2015 року, згідно з п. 3 Додатку № 180-1/2 на суму грошових коштів вказаних у п. 1 цього додатку, банком нараховуються проценти виходячи із процентної ставки у розмірі 11% річних. Таким чином заборгованість відповідача за не сплаченими річними відсотками на суму вкладу: 71000,00 доларів США * 11% : 12 = 650,83 доларів США за один місяць; за 3 місяці складає 650,83 * 3 = 1952,49 доларів США

Відповідно вищезазначеного та виходячи з матеріалів справи колегія суддів прийшла до висновку, що доводи апелянти стосовно процентів за користування коштами по вкладу, які були нараховані позивачу, на думку скаржника в повному обсязі - є необґрунтованими.

З огляду на викладене позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецшина Україна" є обґрунтованими та такими, що вірно задоволені судом першої інстанції.

За таких обставин, висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки відповідають дійсним обставинам справи і підтверджуються достовірними доказами, а тому рішення Господарського суду міста Києва від 23.06.2015 року у справі № 910/14126/15 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для його скасування не вбачається.

Разом з тим, доводи Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" в особі Філії "Центральне регіональне управління" Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит", викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків господарського суду першої інстанції.

З огляду на викладене, судова колегія приходить до висновку про те, що апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" в особі Філії "Центральне регіональне управління" Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" на рішення Господарського суду міста Києва від 23.06.2015 року у справі № 910/14126/15 є необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги у зв'язку з відмовою в її задоволенні на підставі ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 49, 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" в особі Філії "Центральне регіональне управління" Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" на рішення Господарського суду міста Києва від 23.06.2015 року у справі № 910/14126/15 - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 23.06.2015 року у справі № 910/14126/15 - залишити без змін.

3. Матеріали справи № 910/14126/15 повернути до суду першої інстанції.

Постанова може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя С.А. Гончаров

Судді В.В. Куксов

Є.Ю. Шаптала