РІШЕННЯ

26 жовтня 2015 року Справа № 913/600/15

Провадження № 6/913/600/15

За позовом Публічного акціонерного товариства Страхова компанія Уніка,

м. Київ

до відповідача ОСОБА_1 підприємства Луганська обласна Фармація,

м. Сєвєродонецьк, Луганська область

про стягнення 23 624 грн. 68 коп.

Суддя Василенко Т.А.

Секретар судового засідання Жданова Е.А.

У засіданні брали участь:

від позивача представник не прибув

від відповідача - представник не прибув.

ВСТАНОВИВ:

ОБСТАВИНИ СПРАВИ: позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача в порядку регресу шкоди, заподіяної дорожньо транспортною пригодою в сумі 23 624 грн. 68 коп.

Позивачем до суду надано клопотання про долучення додаткових доказів справі № 6743 від 13.10.2015. Вказане клопотання та додані до нього документи судом долучені до матеріалів справи.

Також за клопотанням позивач зазначає, що 24.03.2004 в м. Луганську по вул. Буденного вул. Гагаріна, відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_3, який працює в КП «ЛО Фармація».

Зіткнення відбулося в результаті порушення водієм ОСОБА_3 ОСОБА_4 дорожнього руху. Зазначена обставин підтверджується постановою Лутугинського районного суду Луганської області по справі № 416/1018/14-п від 15.04.2004.

Цивільно-правова-відповідальність ОСОБА_3 була застрахована в ПАТ «Страхова компанія «ВУСО» згідно полісу АС/3148079, страхувальник КП «Луганська обласна «Фармація».

05.05.2014 ПрАТ «СК «Уніка» звернулося з заявою в порядку регресу до ПрАТ «СК «ВУСО». У відповідь на вказану заяву ПрАТ «СК «ВУВСО» сплатило відшкодування у розмірі 49 000,00 грн. Так, між страховими компаніями, 28.07.2014 укладено договір про проведення заліку взаємних однорідних вимог, за якими між сторонами договору зараховано 32 584,48 грн. ПрАТ «СК «ВУСО» 31.07.2015 сплатило різницю заборгованості у розмірі 16 419,52 грн. ПрАТ «СК Уніка».

Відповідач не скористався правом на участь повноважного представника в судових засіданнях, відзив на позовну заяву не надав, позов не заперечив.

В той же час, 22.09.2015 надав до суд лист з доданими до нього статутними документами підприємства за підписом в.о. генерального директора ОСОБА_5, за яким зокрема зазначено наступне.

У звязку із проведенням на території Луганської області АТО, зокрема в місті Луганську наказом від 04.08.2014 прийнято рішення про передислокацію апарату та підприємства до міста Сєвєродонецьк.

Колишній директор КП «Луганська обласна «Фармація» здійснював фінансування незаконних збройних формувань, у звязку з чим щодо нього відкрито кримінальне провадження № 0000165. Головний офіс підприємства розташований в м. Луганськ та був захоплений невідомими озброєними особами, у звязку з чим всі установчі документи, печатки, головний сервер та інше було втрачено для підприємства, у звязку з чим надати відомостей про знаходження на момент вчинення ДТП ОСОБА_6 в трудових правовідносинах з підприємством не має можливості.

Відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Тому, справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на наступне.

20.04.2012 між ТОВ «Порше Лізинг Україна» та ПрАТ «СК «Уніка» був укладений договір добровільного страхування автотранспорту № 245001/4098/0000371, відповідно до якого було застраховано автомобіль НОМЕР_1.

24.03.2014 в м. Луганськ відбулась дорожньо-транспортна пригода по вулиці Буденного вул. Гагаріна, за участю автомобіля НОМЕР_1. Під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_3, який працює в КП «ЛО Фармація».

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди був пошкоджений автомобіль НОМЕР_1.

Внаслідок ДТП, транспортному засобу «VOLKSWAGEN POLO» реєстраційний номерний знак НОМЕР_3, що належить страхувальнику були спричинені механічні пошкодження, у звязку з чим, страхувальник звернувся до страхової компанії з заявою щодо виплати страхового відшкодування, повязаного із дорожньо-транспортною пригодою, яка є страховим випадком відповідно до умов договору страхування.

Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 27/27-14 від 01.04.2014 складеного ФОП Балановим, вартість матеріального збитку, завданого власнику застрахованого автомобіля складає 73 121,49 грн.

Договором страхування передбачено франшизу у розмірі 0,5% від страхової суми, що становить 1 590,00 грн.

На підставі ОСОБА_7 № 00139497 від 08.04.14 та наказу № 00139497 від 09.04.2014 страхова компанія здійснила виплату страхового відшкодування на користь страхувальника в розмірі 72 624 грн. 68 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 012459 від 09.04.2014.

05.05.2014 з метою отримання суми страхового відшкодування здійсненого страхувальнику внаслідок ДТП, що сталося з причини водія автомобіля, що належить відповідачу, позивач звернувся до ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО», відповідно до полісу АС/3148079 якого застрахована цивільно-правова відповідальність водія КП «Луганська обласна «Фармація». У відповідь на вказану заяву, ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО», позивачу було сплачено відшкодування у розмірі 49 000,00 грн. Тобто страхова компанія виконала свої зобовязання в межах ліміту за полісом ОСЦПВ з урахуванням франшизи в сумі 100,00 грн.

Позивач, користуючись правом, передбаченим ст. ст. 993, 1166, 1191, 1194 ЦК України вважає, що відповідач повинен сплатити різницю між фактичним розміром шкоди, яка була заподіяна внаслідок ДТП та сумою, сплаченою страховою компанією, а саме в розмірі 23 624 грн. 68 коп.

Оскільки, відповідач в добровільному порядку шкоду в сумі 23 62,68 грн. , заподіяну діями його працівника, не сплатив, позивач звернувся до суду із даним позовом в порядку регресу відповідно до ст. 993,1187 ЦК України, ст. 27 Закону України «Про страхування».

Відповідач відзив на позов не надав, позовні вимоги не оспорив з підстав вказаних у відзиві та наведених вище.

Оцінивши матеріали справи та доводи сторін у їх сукупності, суд прийшов до наступного.

24.03.2014 в м. Луганську на вулицях Будьонного Гагаріна, 3 сталася дорожньо транспортна пригода за участю вантажного автомобіля НОМЕР_4 водій ОСОБА_3 та легкового автомобіля VOLKSWAGEN POLO номерний знак АА8687М водій ОСОБА_2.

Згідно договору добровільного комплексного страхування на транспорті від 20.04.2012 № 245001/4098/0000371, укладеного між ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» і ТОВ «Порше Лізинг Україна» був застрахований автомобіля VOLKSWAGEN POLO номерний знак АА8687М.

Згідно договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобі № АС/3148079, укладеного з Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ВУСО» була застрахована цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3, водія вантажного автомобіля НОМЕР_4, який належить КП «Луганська обласна «Фармація».

Відповідно до постанови Лутугинського районного суду Луганської області від 15.04.2014 встановлено, що зазначена дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення водієм ОСОБА_3 правил дорожнього руху, у звязку з чим, його було притягнуто до адміністративної відповідальності відповідно до ст. 124 КУпАП.

У звязку із ДТП ТОВ «Порше Лізинг Україна» звернулося із заявою про подію, що має ознаки страхового випадку від 04.04.2014 до ПрАТ «СК «Уніка».

Згідно висновку експертного товарознавчого дослідження № 27/27-14 від 01.04.2014 відновлювальний ремонт автомобіля VOLKSWAGEN POLO номерний знак АА8687М становить 73 121,49 грн.

Згідно страхового акту № 00139497 вказана дорожньо-транспортна пригода була визнана страховим випадком та зазначено, що страхувальнику повинно бути відшкодовано 72 624,68 грн.

Відповідно до платіжного дорученням № 012459 від 09.04.2014 страхувальнику було сплачено страхове відшкодування в сумі 72 624,68 грн.

05.05.2014 позивач у справі звернувся із заявами до ПрАТ СК «ВУСО» і КП Луганська обласна «Фармація» із заявою № 14057 на виплату страхового відшкодування в сумі 72 624,67 грн.

28.07.2014 між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Уніка» та Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ВУСО» було укладено договір про проведення заліку взаємних однорідних вимог за яким сторони дійшли згоди, заборгованість останньої перед позивачем складає 49 000,00 грн, та з дати підписання даного договору заборгованість сторін у розмірі 32 580,48 грн.. по відношенню одна до одної вважається зарахованою та припиненою (через страховий випадок між водіями ОСОБА_3 та ОСОБА_2А.). Крім цього, Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ВУСО» зобовязується різницю заборгованості у розмірі 16 419,52 грн. сплатити на рахунок позивача та згідно платіжного доручення № 9069 від 14.08.2014 сплатило.

Так, з урахуванням обставин справи та укладеного між страховими компаніями договору вбачається, що сума страхованого відшкодування яке підлягає стягненню в порядку регресу складає 23 624,68 грн.

Згідно ст. 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплат страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Як було вказано вище, матеріалами справи підтверджений факт ДТП та вини водія ОСОБА_3, що на час пригоди знаходився у трудових правовідносинах з КП «Луганська обласна «Фармація».

Також, наведеними вище обставинами та матеріалами справи підтверджено, що позивачем на користь страхувальника здійснено страхове відшкодування в сумі 23 624 грн. 68 коп., повязане із дорожньо-транспортною пригодою, винним в якій був працівник відповідача.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу.

Статтею 27 Закону України «Про ст. рахування» та статтею ((№ ЦК України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Таким чином, до позивача перейшло право зворотної вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Статтею 1172 ЦК України передбачено, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Статтею 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Отже, відповідно до вищенаведених вимог закону позивач після виплати страхового відшкодування отримав право зворотної вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду.

Із наведених вище норм діючого законодавств вбачається, що закон не містить підстав для відмови у задоволенні вимоги страховика, який виплатив страхове відшкодування згідно з договором майнового страхування, до особи, відповідної за завдані збитки, про відшкодування виплачених ним фактичних сум у межах, передбачених відповідним договором.

Виходячи з наведеного, позовні вимоги є доведеними та підлягають задоволенню, у звязку з чим з відповідача на користь позивача слід стягнути в порядку регресу шкоду в сумі 23 624 грн. 68 коп.

Відповідно до ст. 49 ГПК України витрати зі сплати судового збору слід покласти на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 49,75,82, 84, 85 ГПК України, суд

в и р і ш и в:

1.Позов задовольнити.

2.Стягнути з ОСОБА_1 підприємства «Луганська обласна «Фармація», Луганська область, м. Сєверодонецьк, вул. Науки, буд. 5, , на користь:

- Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка», м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 70 «а», , страхове відшкодування в порядку регресу в сумі 23 624 грн. 68 коп., витрати зі сплати судового збору в сумі 1 827 грн. 00 коп., видати наказ позивачу.

Відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 92 Господарського процесуального кодексу України рішення може бути оскаржено до апеляційної інстанції протягом десятиденного строку.

Дата виготовлення повного тексту та підписання рішення - 27.10.2015

Суддя Т.А.Василенко