ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" жовтня 2015 р.Справа № 916/1624/15-г
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Лавриненко Л.В.

суддів: Пироговського В.Т., Жекова В.І.

при секретарі судового засідання Мельник Ю.М.

розглянувши матеріали апеляційної скарги заступника прокурора Одеської області

на рішення Господарського суду Одеської області від 23.06.2015 р.

у справі № 916/1624/15-г

за позовом прокурора Одеської області в інтересах держави в особі Одеської міської ради

до відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю ОПЕРА м. Одеса

про витребування майна з незаконного чужого володіння,

за участю:

прокурора: Тунік В.М.

представників сторін:

від Одеської міської ради: ОСОБА_2 за довір.

від ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю ОПЕРА м. Одеса: ОСОБА_3 за довір.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 16.07.2015 р. по справі № 916/1624/15-г прийнята до провадження та призначена до розгляду апеляційна скарга заступника прокурора Одеської області на рішення Господарського суду Одеської області від 23.06.2015 р. по справі № 916/1624/15-г.

Ухвалою від 16.09.2015 р. суд апеляційної інстанції за клопотанням представника ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "ОПЕРА" м. Одеса в порядку ст. 69 ГПК України продовжив строк розгляду апеляційної скарги на п`ятнадцять календарних днів.

У зв`язку з перебуванням судді Філінюка І. Г. у відпустці з 30.09.2015 р. по 02.10.2015 р. розпорядженням в. о. керівника апарату Одеського апеляційного господарського суду від 29.09.2015 р. № 600 призначено повторний автоматичний розподіл справи № 916/1624/15-г.

Відповідно до протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 29.09.2015 р. до складу колегії введено суддю Жекова В. І.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 23.06.2015 р. по справі № 916/1624/15-г прокурору Одеської області відмовлено у задоволенні позову до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "ОПЕРА" м. Одеса про витребування майна з чужого незаконного володіння.

Відмовляючи прокурору Одеської області у задоволенні позову, місцевий господарський суд послався на принцип непорушності права власності, закріплений в ст. 41 Конституції України, ст. ст. 316 та 321 ЦК України, та зазначив про те, що ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "ОПЕРА" м. Одеса придбало спірні об`єкти у ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "АРТ" м. Одеса на підставі нотаріально посвідчених договорів від 12.11.2010 р., зареєстрованих в реєстрі за № 1609 та № 1614.

В свою чергу, ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "АРТ" м. Одеса набуло право власності на нежитлові приміщення 1-го поверху площею 143,8 кв. м. та нежитлові приміщення 1-го та 2-го поверхів № 810 площею 590 кв. м. на підставі укладеного з Одеською міською радою договору купівлі продажу від 12.08.2010 р. Вказаний договір був чинним на час відчуження ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "АРТ" м. Одеса спірних об`єктів відповідачу. З огляду на це, місцевий господарський суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "ОПЕРА" м. Одеса правомірно отримало спірне майно від ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "АРТ" м. Одеса і є його законним власником.

Той факт, що договір міни, укладений між Одеською міською радою та ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "АРТ" м. Одеса шляхом підписання удаваних правочинів: договору дарування від 12.08.2010 р. та договору купівлі продажу від 12.08.2010 р., визнаний в судовому порядку недійсним через чотири роки після його укладення не може розглядатися як правова підстава для витребування спірного майна від ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "ОПЕРА" м. Одеса, оскільки відповідач набув право власності на це майно на законних підставах. Іншого прокурором не доведено.

Не погодившись з рішенням Господарського суду Одеської області від 23.06.2015 р. по справі № 916/1624/15-г, заступник прокурора Одеської області оскаржив його до Одеського апеляційного господарського суду.

В апеляційній скарзі заступник прокурора Одеської області просить оскаржене судове рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити та витребувати у ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "ОПЕРА" м. Одеса на користь територіальної громади м. Одеси, в особі Одеської міської ради, нежилі приміщення першого поверху, загальною площею 143,8 кв. м., та нежитлові приміщення першого та другого поверхів № 810, загальною площею 590,2 кв. м., розташовані по вул. Рішельєвській (вул. Леніна), 4, в м. Одесі.

В обґрунтування заявлених вимог заступник прокурора посилається на ст. ст. ст. ст. 203, 215, 316, 328, 388 ЦК України, постанову Пленуму Вищого Господарського суду України "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" від 29.05.2013 р. № 11, постанову Пленуму ВССУ "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" від 07.02.2014 р. № 5, а також на постанову Вищого господарського суду України від 16.10.2014 р. по справі № 916/2554/13, якою визнано недійсним п. 13 рішення Одеської міської ради "Про перелік обєктів комунальної власності територіальної громади м. Одеси, що підлягають приватизації та відчуженню у 2010 році, та внесення змін до рішень Одеської міської ради" від 14.04.2010 р. № 5649-V, а також визнано недійсним договір міни, укладений між Одеською міською радою та ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "АРТ" м. Одеса шляхом підписання удаваних правочинів: договору дарування від 12.08.2010 р. та договору купівлі продажу 23 обєктів комунальної власності територіальної громади м. Одеси.

Наведена постанова містить висновок про те, що повернення спірного майна до комунальної власності має бути здійснено власником, яким є територіальна громада м. Одеси та в інтересах якої звернувся прокурор, шляхом подання до суду віндикаційного позову (позову про витребування майна).

В апеляційній скарзі заступник прокурора Одеської області не погоджується також з висновком місцевого господарського суду про сплив строку позовної давності і наполягає на тому, що правові підстави для витребування спірного майна у добросовісних набувачів (в т.ч. у ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "ОПЕРА" м. Одеса), відповідно до положень ст. ст. 203, 215, 216, 388 ЦК України, виникли лише після винесення Вищим господарським судом України постанови від 16.10.2014 р. по справі № 916/2545/13.

Представник ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "ОПЕРА" м. Одеса проти доводів апеляційної скарги заперечив і просив рішення Господарського суду Одеської області від 23.06.2015 р. по справі № 916/1624/15-г залишити без змін, а апеляційну скаргу заступника прокурора Одеської області без задоволення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доводи та заперечення учасників судового процесу, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга заступника прокурора Одеської області не підлягає задоволенню за наступними підставами.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Як вбачається з матеріалів справи, пунктом 13 рішення Одеської міської ради "Про перелік об'єктів комунальної власності територіальної громади м. Одеси, що підлягають приватизації та відчуженню у 2010 році, та внесення змін до рішень Одеської міської ради" від 14.04.2010 р. № 5649-V Представництву по управлінню комунальної власністю Одеської міської ради доручено:

1) укласти з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "АРТ" м. Одеса договір дарування, з метою прийняття у власність адміністративної будівлі загальною площею 6 756,7 кв. м., розташованої за адресою: м. Одеса, вул. Верстатобудівна, 12;

2) укласти з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "АРТ" м. Одеса договір купівлі продажу об'єктів комунальної власності територіальної громади, в тому числі нежитлові приміщення 1-го поверху площею 143,8 кв. м. та нежитлові приміщення 1-го та 2-го поверхів № 810 площею 590,2 кв. м., розташовані по вул. Рішельєвській (вул. Леніна), 4, в м. Одесі.

12.08.2010 р. між Одеською міською радою та ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "АРТ" м. Одеса укладено договір купівлі продажу всіх об'єктів нерухомого майна, перелічених у п. 13 рішення Одеської міської ради "Про перелік об'єктів комунальної власності територіальної громади м. Одеси, що підлягають приватизації та відчуженню у 2010 році, та внесення змін до рішень Одеської міської ради" від 14.04.2010 р. № 5649-V, в тому числі нежитлових приміщень 1-го поверху площею 143,8 кв. м. та нежитлових приміщень 1-го та 2-го поверхів № 810 площею 590,2 кв. м., розташованих по вул. Рішельєвській (вул. Леніна), 4, в м. Одесі.

Постановою Вищого господарського суду України від 16.10.2014 р. по справі № 916/2545/13 визнано недійсним п. 13 рішення Одеської міської ради "Про перелік об'єктів комунальної власності територіальної громади м. Одеси, що підлягають приватизації та відчуженню у 2010 році, та внесення змін до рішень Одеської міської ради" від 14.04.2010 р. № 5649-V та договір міни, укладений між Одеською міською радою та ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "АРТ" м. Одеса шляхом підписання удаваних правочинів: договору дарування від 12.08.2010 р., а також договору купівлі продажу двадцяти трьох об'єктів комунальної власності територіальної громади м. Одеси від 12.08.2010 р.

Посилаючись на цю обставину, а також на положення ч. 1 ст. 203, ст. 215, ст. ч. 1 ст. 216, ст. 388 ЦК України, заступник прокурора наполягає на необхідності скасування рішення місцевого господарського суду від 23.06.2015 р. по цій справі та задоволенні позову у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно:

1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння;

2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння;

3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Наведеною нормою чітко передбачені умови, за наявності яких майно може бути витребуване власником від добросовісного набувача.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "ОПЕРА" м. Одеса набуло право власності на спірні об'єкти на підставі укладених з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "АРТ" м. Одеса договорів купівлі продажу від 12.11.2010 р., зареєстрованих в реєстрі за № 1614 та № 1609.

На час укладення вказаних правочинів ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "АРТ" м. Одеса було власником спірних об'єктів, тому відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України володіло, користувалось та розпоряджалось цим майном на власний розсуд.

З огляду на ці обставини, ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "ОПЕРА" м. Одеса є добросовісним набувачем спірного майна, і це не заперечується, а ні прокурором Одеської області в позові, а ні його заступником в апеляційній скарзі.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що відчуження спірних об'єктів на користь ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "АРТ" м. Одеса здійснено Одеською міською радою поза волею власника, враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про місцеве самоврядування" від 21.05.1997 р. № 280/97-ВР (зі змінами та доповненнями) місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади - жителів села чи добровільного об'єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста - самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України.

Місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст.

Частиною першою ст. 10 цього Закону передбачено, що сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Відповідно до п. 5, п. 6 та п. 8 Закону органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правоможності щодо володіння, користування та розпорядження об'єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об'єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об'єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду.

Доцільність, порядок та умови відчуження об'єктів права комунальної власності визначаються відповідною радою. Доходи від відчуження об'єктів права комунальної власності зараховуються до відповідних місцевих бюджетів і спрямовуються на фінансування заходів, передбачених бюджетами розвитку.

Право комунальної власності територіальної громади захищається законом на рівних умовах з правами власності інших суб'єктів. Об'єкти права комунальної власності не можуть бути вилучені у територіальних громад і передані іншим суб'єктам права власності без згоди безпосередньо територіальної громади або відповідного рішення ради чи уповноваженого нею органу, за винятком випадків, передбачених законом.

Як вбачається з матеріалів справи, первісне відчуження спірних об'єктів комунальної власності відбулось на підставі рішення Одеської міської ради в межах повноважень, наданих їй Законом, щодо розпорядження комунальною власністю. При цьому порушення органом місцевого самоврядування порядку відчуження майна, яке перебуває у комунальній власності, встановленого Законом України "Про приватизацію державного майна" від 04.03.1992 р. № 2163-XII (зі змінами та доповненнями), не створює умов для витребування спірного майна у ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "ОПЕРА" м. Одеса у зв'язку з наявністю волі Одеської міської ради на вчинення відповідної дії, вираженої у п. 13 рішення "Про перелік об'єктів комунальної власності територіальної громади м. Одеси, що підлягають приватизації та відчуженню у 2010 році, та внесення змін до рішень Одеської міської ради" від 14.04.2010 р. № 5649-V, в подальшому скасованому Вищим господарським судом України.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 ЦК України якщо законом встановлені правові наслідки недобросовісного або нерозумного здійснення особою свого права, вважається, що поведінка особи є добросовісною та розумною, якщо інше не встановлено судом.

З огляду на приписи наведеної норми, добросовісність набувача презюмується, тобто незаконний набувач вважається добросовісним, поки протилежне не буде встановлено в судовому порядку.

Наявні в матеріалах справи документи не містять доказів про протиправне заволодіння ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "ОПЕРА" м. Одеса спірним майном або про його обізнаність про порушення Одеською міською радою порядку відчуження об'єктів комунальної власності під час укладення договору купівлі продажу від 12.08.2010 р., що свідчить про добросовісність ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "ОПЕРА" м. Одеса.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 р. № 3477-IV (зі змінами та доповненнями) суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Терміни "Конвенція" та "Суд" у розумінні ст. 1 цього Закону вживаються у значенні:

- "Конвенція" - Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України;

- "Суд" - Європейський суд з прав людини.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом, і загальними принципами міжнародного права.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини "Стретч проти Сполученого Королівства" від 24.06.2003 р. майном у значенні ст. 1 Протоколу 1 до Конвенції вважається законне та обґрунтоване очікування набути майно або майнове право за договором, укладеним з органом публічної влади. Наявність порушень з боку органу публічної влади при укладенні договору щодо майна не може бути підставою для позбавлення цього майна іншої особи, яка жодних порушень не вчинила.

У цій справі Європейський суд з прав людини дійшов висновку, що оскільки особу позбавили права на його майно лише з тих підстав, що порушення були вчинені з боку публічного органу, а не громадянина, в такому випадку мало місце "непропорційне втручання у право заявника на мирне володіння своїм майном та, відповідно, відбулось порушення ст. 1 Першого протоколу Конвенції".

З огляду на викладені обставини, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що місцевий господарський суд за результатами розгляду справи по суті дійшов правильного висновку щодо відсутності правових підстав для задоволення позову прокурора Одеської області.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 85, 91, 101 105 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Рішення Господарського суду Одеської області від 23.06.2015 р. по справі № 916/1624/15-г залишити без змін, апеляційну скаргу заступника прокурора Одеської області без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Повний текст постанови складено та підписано 02.11.2015 р.

Головуючий суддя: Л. В. Лавриненко

Судді: В.Т. Пироговський

ОСОБА_4