ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" жовтня 2015 р.Справа № 916/4567/14
Колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду у складі:

Головуючого судді: В.В. Лашина

Суддів: С.В. Таран

В.Б. Туренко

При секретарі Р.О. Кияшко

За участю представників сторін:

Від ФОП ОСОБА_2 - ОСОБА_3

Від ТОВ "Маша і Мєдвєдь" - Роман В.С.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Товариства з обмеженою відповідальністю "Маша і Мєдвєдь"

на рішення господарського суду Одеської області

від 10 березня 2015 року

по справі №916/4567/14

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Маша і Мєдвєдь"

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

про стягнення 73080грн.

ВСТАНОВИЛА:

13 листопада 2014 року товариство з обмеженою відповідальністю «Маша і Мєдвєдь» ( в подальшому за текстом - ТОВ «Маша і Мєдвєдь») звернулося до господарського суду Одеської області з позовною заявою до фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 (далі - ФОП ОСОБА_2.) про стягнення 73080 грн. компенсації за порушення виключних авторських прав, що було здійснено шляхом продажу товарів, на яких було розміщено зображення персонажів мультиплікаційного серіалу «Маша і Мєдвєдь».

Рішенням господарського суду Одеської області від 10.03.2015 р. (суддя Степанова Л.В.) у задоволені позовних вимог було відмовлено. Водночас, на користь ТОВ «Маша і Мєдвєдь» було стягнуто 1827 грн. судового збору.

Не погоджуючись з цим рішенням, ТОВ «Маша і Мєдвєдь» в апеляційній скарзі, з урахуванням уточнень, поданих 15.09.2015 р., просить його частково скасувати та постановити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в розмірі 12180 грн., посилаючись на порушення місцевим господарським норм матеріального права та на неповне з'ясування обставин, що мають значення для правильного вирішення спору, оскільки скаржником доведено та господарським судом встановлено належність позивачу авторського права та права на його захист, а також факт використання відповідачем об'єктів інтелектуальної власності. При цьому ТОВ «Маша і Мєдвєдь» стверджує, що відсутність в матеріалах справи доказів розміру завданих збитків не відміняє наявного порушення виключних майнових авторських прав та не звільняє відповідача від відповідальності.

У судовому засіданні 27.10.2015 року представником ФОП ОСОБА_2 заявлено клопотання про припинення провадження у справі, яке обґрунтоване тим, що 23.07.2015 року Одеським апеляційним господарським судом було переглянуто рішення господарського суду Одеської області від 11.02.2015 по справі №916/1582/14 за позовом ТОВ «Маша і Мєдвєдь» до ФОП ОСОБА_2 про стягнення 73080,00 грн, а отже господарським судом уже розглянуто аналогічний спір, між тими ж сторонами і з тих же підстав.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення присутніх представників сторін, дослідивши матеріали справи та перевіривши правильність застосування господарським судом норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає апеляційну скаргу підлягаючою задоволенню, з огляду на таке.

Частиною першою статті 11 Цивільного кодексу України встановлено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

При цьому, згідно до ч. 1, 2 статті 13 названого Кодексу цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині.

У разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частиною другою цієї статті, суд може зобов'язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом (ч. 6 ст. 13 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Право на судовий захист прав інтелектуальної власності є конституційним правом кожної особи (стаття 55 Конституції України).

Стаття 8 Закону України «Про авторське право і суміжні права» встановлює, що об'єктами авторського права є твори у галузі науки, літератури і мистецтва, в тому числі аудіовізуальні твори.

Згідно до статті 1 Закону України «Про авторське право і суміжні права» аудіовізуальний твір - це твір, що фіксується на певному матеріальному носії (кіноплівці, магнітній плівці чи магнітному диску, компакт-диску тощо) у вигляді серії послідовних кадрів (зображень) чи аналогових або дискретних сигналів, які відображають (закодовують) рухомі зображення (як із звуковим супроводом, так і без нього), і сприйняття якого є можливим виключно за допомогою того чи іншого виду екрана (кіноекрана, телевізійного екрана тощо), на якому рухомі зображення візуально відображаються за допомогою певних технічних засобів. Видами аудіовізуального твору є кінофільми, телефільми, відеофільми, діафільми, слайд-фільми тощо, які можуть бути ігровими, анімаційними (мультиплікаційними), неігровими чи іншими.

Статтею 9 згаданого Закону передбачено, що частина твору, яка може використовуватись самостійно, у тому числі й оригінальна назва твору, розглядається як твір і охороняється відповідно до цього закону.

Також названим Законом у статті першої визначено, що контрафактний примірник твору, фонограми, відеограми - примірник твору, фонограми чи відеограми, відтворений, опублікований і (або) розповсюджуваний з порушенням авторського права і (або) суміжних прав, у тому числі примірники захищених в Україні творів, фонограм і відеограм, що ввозяться на митну територію України без згоди автора чи іншого суб'єкта авторського права і (або) суміжних прав, зокрема з країн, в яких ці твори, фонограми і відеограми ніколи не охоронялися або перестали охоронятися.

У відповідності до статті 443 Цивільного кодексу України використання твору здійснюється лише за згодою автора, крім випадків правомірного використання твору без такої згоди, встановлених цим Кодексом та іншим законом.

Статтею 440 названого Кодексу та частиною третьою статті 15 Закону України «Про авторське право і суміжні права» передбачено, що майновими правами інтелектуальної власності на твір є: право на використання твору; виключне право дозволяти використання твору; право перешкоджати неправомірному використанню твору, в тому числі забороняти таке використання; інші майнові права інтелектуальної власності, встановлені законом.

Частиною другою статті 32 Закону України «Про авторське право і суміжні права» передбачено, що використання твору будь-якою особою допускається виключно на основі авторського договору, за винятком випадків правомірного використання, передбачених статтями 21 - 25 цього Закону.

За захистом свого авторського права і (або) суміжних прав суб'єкти авторського права та суміжних прав мають право звертатися в установленому порядку до суду та інших органів відповідно до їх компетенції (ч. 1 ст. 52 Закону України «Про авторське право і суміжні права»).

Як вбачається з матеріалів справи, 08 червня 2010 р. між ТОВ Студія «Анімаккорд» (первинний власник аудіовізуального твору мультиплікаційного серіалу «Маша і Мєдвєдь») та ТОВ «Маша і Мєдвєдь» був укладений договір № 010601-МиМ про відчуження виключного права на аудіовізуальний твір, відповідно до п.1.1 якого ТОВ «Маша і Мєдвєдь» набуває виключного права на аудіовізуальний твір серіал «Маша і Мєдвєдь», основні ідентифікаційні характеристики якого передбачені додатками, які є невід'ємними частинами договору.

Пунктом 2 додатку № 1 до договору № 010601-МиМ від 08.06.2010 р. визначено, що одночасно з передачею права на аудіовізуальний твір передаються в повному обсязі виключні права на всі юридично значущі охоронювані елементи аудіовізуального твору, незалежно від того чи поіменовані вказані елементи безпосередньо в таких додатках до договорів.

Представником позивача було зафіксоване те, що в магазині «ІНФОРМАЦІЯ_1» за адресою: АДРЕСА_1, що належить ФОП ОСОБА_2 здійснюється незаконне розповсюдження цукерок під назвою «Цукерки - годинник «Маша і Медведь» із зображенням персонажу «Маша», який є самостійною складовою частиною аудіовізуального твору мультиплікаційного серіалу «Маша и Мєдвєдь» без відповідного дозволу позивача. Це підтверджується фіскальним чеком від 26.03.2014 р., в якому наявні інформація про суб'єкта підприємницької діяльності, назву та адреса магазину, де відбулося розповсюдження контрафактної продукції, ціна товару, а також відомості про придбаний товар із зазначенням дати й часу його продажу.

Відмовляючи у задоволені позовних вимог, місцевий господарський суд, встановивши порушення авторських прав позивача, з огляду на малозначимість порушення, дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача компенсації у розмірі 73080 грн. за порушення ним авторських прав позивача шляхом продажу однієї одиниці товару - цукерок вартістю 2,30 грн., не відповідають критеріям справедливості, добросовісності та розумності.

Аналізуючи матеріали справи, судова колегія погодитися із висновками суду першої інстанції не може та вважає їх зробленими при неповно з'ясованих обставинах справи.

У відповідності до правової позиції, яка відображена у п. 29 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 р. № 12 з огляду на приписи статті 33 ГПК України щодо обов'язку доказування і подання доказів господарському суду у вирішенні питання про те, якій стороні належить доводити обставини, що мають значення для справи про захист авторського права чи суміжних прав, слід враховувати таке: 1) позивач повинен довести належність йому авторського права та/або суміжних прав чи права на їх захист, а також факт використання об'єктів даних прав відповідачем, а в разі заявлення вимог про відшкодування шкоди - розмір шкоди і причинно-наслідковий зв'язок між завданою шкодою та діями відповідача. У випадках коли права автора засвідчено свідоцтвом, виданим в установленому порядку уповноваженим органом, власник майнових прав інтелектуальної власності на твір, які було передано на зазначений у свідоцтві твір, звільняється від доведення належності йому відповідних прав; у таких випадках обов'язок доведення належності цих прав іншій особі, ніж та, що зазначена у свідоцтві, покладається на відповідача; 2) відповідач має довести додержання ним вимог ЦК України і Закону України «Про авторське право і суміжні права» при використанні ним твору та/або об'єкту суміжних прав; в іншому разі фізична або юридична особа визнається порушником авторського права та/або суміжних прав, і для неї настають наслідки, передбачені цими законодавчими актами. Крім того, відповідач повинен спростувати визначену цивільним законодавством презумпцію винного заподіяння шкоди (статті 614, 1166 ЦК України).

Факт незаконного продажу товарів із зображеннями «Маша» та «Мєдвєдь» правильно встановлений судом першої інстанції, підтверджений матеріалами справи та не спростований відповідачем.

Відповідно до статей 16, 432 ЦК України одним із способів захисту прав є стягнення збитків (матеріальної шкоди) за порушення прав на об'єкти права інтелектуальної власності, а також компенсації за порушення авторського права і суміжних прав.

Згідно з пунктом «г» частини першої статті 52 Закону України «Про авторське право і суміжні права» суб'єкт авторського права і (або) суміжних прав вправі подавати позови про відшкодування збитків (матеріальної шкоди), включаючи упущену вигоду, або стягнення доходу, отриманого порушником внаслідок порушення ним авторського права і (або) суміжних прав, або виплату компенсацій.

У відповідності до п. «г» ч. 2 ст. 52 суд має право постановити рішення, зокрема, про виплату компенсації, що визначається судом, у розмірі від 10 до 50000 мінімальних заробітних плат, замість відшкодування збитків або стягнення доходу.

Наведена норма права говорить про те, що компенсація підлягає виплаті у разі доведення факту порушення майнових прав суб'єкта авторського права та/або суміжних прав, а не розміру заподіяних збитків. Вона не містить будь-яких приписів щодо малозначимості правопорушення чи інших чинників, які б давали правові підстави для звільнення від відповідальності за порушення авторських прав.

Аналогічна правова позиція відображена у п. 42 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.06.2010 р. № 5.

Кожен окремий факт протиправного використання об'єктів авторського та/або суміжних прав, в тому числі неодноразове використання одного й того самого об'єкта, становить самостійне порушення і може бути підставою для застосування відповідальності у вигляді стягнення компенсації (п. 51.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 р. № 12)

Якщо ж між сторонами йде спір щодо визначення розміру такої компенсації, то саме в такому випадку слід виходити з конкретних обставин справи, у тому числі розміру заподіяних збитків, і загальних засад цивільного законодавства, встановлених статтею 3 ЦК України, зокрема, справедливості, добросовісності та розумності.

Враховуючи викладене, судова колегія вважає, що позовні вимоги слід задовольнити частково, виходячи з встановленого факту порушення прав позивача 1 х 10 мінімальних заробітних плат, що становить 12 180 грн. При цьому, як вже зазначалося вище, Законом не передбачено встановлення нижчого розміру компенсації. На задоволені саме такої суми наполягає й позивач в апеляційній скарзі.

Судова колегія враховує і те, що особа, яка розповсюджує примірники, в яких відображено об'єкти авторського права та/або суміжних прав без дозволу суб'єкта такого права, несе відповідальність за порушення законодавства про авторське право і суміжні фя ітретіми особами (п. 27 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 р. № 12, п. 44 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.06.2010 р. № 5).

Клопотання представника ФОП ОСОБА_2 про припинення провадження у справі задоволенню не підлягає, оскільки в даній справі предметом розгляду є уже повторне порушення ФОП ОСОБА_2 авторських прав ТОВ «Маша і Мєдвєдь» , а відповідно до п. 51.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 р. № 12 кожен окремий факт протиправного використання об'єктів авторського та/або суміжних прав, в тому числі неодноразове використання одного й того самого об'єкта, становить самостійне порушення і може бути підставою для застосування відповідальності у вигляді стягнення компенсації.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення господарського суду Одеської області не відповідає обставинам справи, а тому підлягає частковому скасуванню, а позовні вимоги ТОВ «Маша і Мєдвєдь» належить задовольнити частково.

Керуючись статтями 44, 49, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Маша і Мєдвєдь» задовольнити, а рішення господарського суду Одеської області від 10.03.2015 р. по справі № 916/4567/14 - скасувати частково.

Позов задовольнити частково.

Стягнути з фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 (АДРЕСА_2, ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Маша і Мєдвєдь» (РФ, м. Москва, вул. Годовікова, 9 буд.3, іпн/кпп /771701001) 12 180 грн. компенсації за порушення авторських прав, а також 913,50 грн. судового збору за апеляційний розгляд справи.

В решті рішення господарського суду залишити без змін.

Накази доручити видати господарському суду Одеської області.

Головуючий суддя В.В. Лашин

Суддя С.В. Таран

Суддя В.Б.Туренко