КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" жовтня 2015 р. Справа№ 910/20704/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Чорної Л.В.

суддів: Агрикової О.В.

Смірнової Л.Г.

при секретарі судового засідання Громак В.О.

за участю представників сторін: від позивача - Павловський О.М.,

від відповідача 1. - Чугунов М.В.,

від відповідача 2. - Куликов Ю.Ю.

розглянувши апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Бон-Ексім»

на рішення господарського суду міста Києва від 24.06.2015р.

по справі № 910/20704/14 (суддя - Любченко М.О.)

за позовом публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк»

до 1. товариства з обмеженою відповідальністю «Бон-Ексім»

2. публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Фінансова ініціатива»

про стягнення 56 204 448,25грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста Києва від 24.06.2015р., враховуючи заяву про збільшення розміру позовних вимог, позов задоволено частково. Стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю «Бон-Ексім» на користь публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» заборгованість з повернення кредитних коштів в сумі 39 500 000,00 грн., заборгованість зі сплати процентів за користування кредитними коштами в розмірі 7 713 107,99 грн., пеню за прострочення слати кредиту в сумі 218 354,75 грн., пеню за прострочення сплати процентів в розмірі 265 243,05 грн., 3% річних за непогашення кредиту в сумі 28 475,17 грн., 3% річних за несплату процентів в розмірі 89 701,35 грн., інфляційні втрати на тіло кредиту в сумі 295 751,39 грн., інфляційні втрати на проценти за користування кредитом в розмірі 855 567,57 грн., пеню за порушення п.7.4 кредитного договору в розмірі 1 264 000,00 грн., штраф в сумі 5 970 059,50 грн. та судовий збір в сумі 73 074,56 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, товариство з обмеженою відповідальністю «Бон-Ексім» звернулось до Київського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду міста Києва від 24.06.2015р. у справі № 910/20704/14 скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 14.08.2015р. апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Бон-Ексім» прийнято до провадження.

Розпорядженням секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду від 02.09.2015р. у зв'язку із перебуванням судді Пашкіної С.А. у відпустці змінено склад колегії суддів, для розгляду даної справи сформовано колегію у складі: головуючий суддя Чорна Л.В., судді Кропивна Л.В., Смірнова Л.Г.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 02.09.2015р. апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Бон-Ексім» на рішення господарського суду міста Києва від 24.06.2015р. по справі №910/20704/14 прийнято до провадження у визначеному складі.

Розпорядженням Заступника Голови Київського апеляційного господарського суду від 21.10.2015р., враховуючи перебування судді Кропивної Л.В. у відпустці, для розгляду даної справи сформовано колегію у складі: головуючий суддя Чорна Л.В., судді Агрикова О.В., Смірнова Л.Г.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 21.10.2015р. апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Бон-Ексім» на рішення господарського суду міста Києва від 24.06.2015р. по справі №910/20704/14 прийнято до провадження у визначеному складі.

За клопотанням ТОВ «Бон-Ексім» судове засідання здійснювалось із повним фіксуванням процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Фінансова ініціатива» заперечує проти апеляційної скарги, з підстав викладених у письмових запереченнях та просить Київський апеляційний господарський суд рішення господарського суду міста Києва від 24.06.2015р. у справі №910/20704/14 в частині відмови у задоволенні позовних вимоги ПАТ «Брокбізнесбанк» до ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива» є повністю законним і обґрунтованими, і таким, що не підлягає до скасуванню.

Публічне акціонерне товариство «Брокбізнесбанк» заперечує проти апеляційної скарги та просить залишити рішення господарського суду міста Києва від 24.06.2015р. без змін.

Відповідно до ст. 99 Господарського процесуального кодексу України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 2 ст. 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи та заперечення сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, апеляційний господарський суд встановив наступне.

08.08.2005р. між акціонерним банком «Брокбізнесбанк» (банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Бон-Ексім» (позичальник) було укладено кредитний договір №83-05, за умовами якого банк відкриває позичальнику відкличну кредитну лінію в сумі 13 000 000 грн. строком з 08.08.2005р. по 06.08.2010р. із сплатою 16% річних для поповнення обігових коштів. /а.с. 10, т.1/.

Згідно з додатковою угодою №7 від 19.05.2006р., починаючи з 19.05.2006р. ліміт відкличної кредитної лінії встановлюється в сумі 14 500 000,00 грн. строком до 06.08.2010р. із сплатою 16% річних. /а.с. 26, т.1/.

Починаючи з 15.06.2006р., ліміт відкличної лінії збільшено до 26 500 000,00 грн. строком до 06.08.2010р. із сплатою 16% річних (п.1 додаткової угоди №8 від 15.06.2006р.). /а.с. 28, т.1/.

У додатковій угоді №12 від 18.07.2006р. сторонами погоджено збільшення з 18.07.2006р. ліміту кредитної лінії до 36 500 000,00 грн. строком до 06.08.2010р. зі сплатою 16% річних. /а.с. 39, т.1/.

Починаючи з 03.08.2006р., ліміт відкличної кредитної лінії встановлено в сумі 39 500 000,00 грн. строком до 06.08.2010р. зі сплатою 16% річних (додаткова угода №15 від 03.08.2006р.). /а.с. 45, т.1/.

За умовами п.6.1 договору №83-05 від 08.08.2005р. спірний правочин набуває чинності з моменту проведення грошових коштів з позичкового рахунку позичальника на рахунок, вказаний ним.

Численними додатковими угодами сторонами було досягнуто згоди стосовно зміни строку дії договору. Зокрема, додатковою угодою №23 від 02.06.2011р. дію договору №83-05 від 08.08.2005р. було продовжено до 01.04.2018р. /а.с. 58, т.1/.

Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

03.06.2011р. між публічним акціонерним товариством «Брокбізнесбанк» (кредитор) та публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Фінансова ініціатива» (поручитель) було укладено договір поруки №83-05П, за умовами якого відповідач 2 зобов'язався відповідати перед позивачем за належне виконання відповідачем 1 своїх обов'язків за договором №83-05 від 08.08.2005р. /а.с. 59, т.1/.

16.07.2009р. між публічним акціонерним товариством «Брокбізнесбанк» (іпотекодержатель) та товариством з обмеженою відповідальністю «Бон-Ексім» (іпотекодавець) укладено договір іпотеки, згідно п.1.1. (в редакції договору від 03.06.2011р. про внесення змін) іпотекодавець з метою забезпечення основного зобов'язання, в тому числі, за договором №83-05 від 08.08.2005р. передає в іпотеку, а іпотекодержатель приймає в іпотеку комплекс нежитлових будівель та споруд загальною площею 9412,50 кв.м, що знаходиться за адресою: Чернігівська область, Бахмач, вул.Петровського, буд.64. Вказаний правочин посвідчено приватним нотаріусом Київскього міського нотаріального округу Єлісєєвою О.А. та зареєстровано в реєстрі за №1358. /а.с. 61, 66, т.1/.

04.08.2011р. між публічним акціонерним товариством «Брокбізнесбанк» (іпотекодержатель) та товариством з обмеженою відповідальністю «Бон-Ексім» (іпотекодавець) укладено договір іпотеки, за умовами якого іпотекодавець з метою забезпечення основного зобов'язання, в тому числі, за договором №83-05 від 08.08.2005р. передає в іпотеку, а іпотекодержатель приймає в іпотеку комплекс будівель загальною площею 32352,4 кв.м., що знаходиться за адресою: Хмельницька область, м. Кам'янець-Подільський, вул. Харченка Маршала, 2. Вказаний правочин посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Єлісєєвою О.А. та зареєстровано в реєстрі за №1736. /а.с. 67, т.1/.

Відповідно до ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до ст. 553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель зобов'язується перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Згідно додаткової угоди №15 від 03.08.2006р. кінцевий ліміт відкличної кредитної лінії на рівні 39 500 000,00 грн. /а.с. 45, т.1/.

Згідно п. 2.2 кредитного договору №83-05 від 08.08.2005р. після надходження письмових заяв від позичальника про надання коштів в межах кредитної лінії, банк і позичальник укладають додаткові угоди про надання коштів в розрізі кредитної лінії (окремо по кожній сумі, що має надаватись). Після підписання такої додаткової угоди банк протягом 5 банківських днів перераховує позичальнику кошти за реквізитами, що наведені у заяві.

З метою погодження надання окремих траншів в межах кредитної лінії сторонами було укладено додаткові угоди №1 від 08.08.2005р. про надання коштів в сумі 3 000 000,00 грн., №2 від 13.09.2005р. про надання траншу в розмірі 5 200 000,00 грн., №3 від 08.12.2005р. про перерахування кредитних коштів в сумі 2 300 000,00 грн., №4 від 16.12.2005р. про надання коштів в сумі 1 000 000,00 грн., №5 від 29.12.2005р. про перерахування 500 000,00 грн., №6 від 16.01.2006р. про надання кредитного траншу в сумі 1 000 000 грн., №7 від 19.05.2006р. про надання частини кредитної лінії в сумі 1 500 000 грн., №8 від 15.06.2006р. про перерахування траншу в сумі 4 000 000,00 грн., №9 від 26.06.2006р. про надання траншу в сумі 4 000 000,00 грн., №9/1 від 06.07.2006р. про надання коштів в сумі 1 500 000,00 грн., №10 від 11.07.2006р. про надання грошових коштів в сумі 1 500 000,00 грн., №11 від 14.07.2006р. про перерахування коштів в сумі 1 000 000,00 грн., №12 від 18.07.2006р. про надання кредитних коштів в сумі 4 000 000,00 грн., №13 від 21.07.2006р. про надання кредитного траншу в сумі 3 000 000,00 грн., №14 від 28.07.2006р. про надання частини відкличної кредитної лінії в сумі 2 000 000,00 грн., №15 від 03.08.2006р. про перерахування кредитних коштів в сумі 3 000 000,00 грн., №16 від 15.08.2006р. про надання коштів в сумі 1 000 000,00 грн.

На виконання умов договору №83-05 від 08.08.2005р. ПАТ «Брокбізнесбанк» перерахувало ТОВ «Бон-Ексім» грошові кошти на загальну суму 39 500 000,00 грн., що підтверджується відповідними платіжними дорученнями та банківськими виписками. /а.с. 14, 16, 18, 20, 22, 24, 27, 29, 31, 34, 36, 38, 40, 42, 44, 46, 48, т.1/.

Згідно пункту 2.1. договору №83-05 від 08.08.2005р., з 08.08.2005р. по 06.08.2010р. позивач за користування кредитом сплачує 16% річних.

Додатковою угодою №7 від 19.05.2006р. сторони погодили, що починаючи з 19.05.2006р., ліміт відкличної кредитної лінії встановлюється в сумі 14 500 000,00 грн. строком до 06.08.2010р. із сплатою 16% річних.

Починаючи з 15.06.2006р., ліміт відкличної лінії збільшено до 26 500 000,00 грн. строком до 06.08.2010р. із сплатою 16% річних (п.1 додаткової угоди №8 від 15.06.2006р.).

У додатковій угоді №12 від 18.07.2006р. сторонами погоджено збільшення з 18.07.2006р. ліміту кредитної лінії до 36 500 000 грн. строком до 06.08.2010р. зі сплатою 16% річних.

Починаючи з 03.08.2006р., ліміт відкличної кредитної лінії встановлено в сумі 39 500 000 грн. строком до 06.08.2010р. зі сплатою 16% річних (додаткова угода №15 від 03.08.2006р.).

У додатковій угоді №18 від 20.05.2008р. сторонами досягнуто згоди щодо збільшення з 23.05.2008р. процентної ставки по кредиту до 22% річних.

Додатковою угодою №19 від 27.10.2008р. контрагентами було збільшено з 27.10.2008р. розмір процентів за користування кредитом до 26% річних.

25.05.2009р. позивачем та відповідачем 1 було укладено додаткову угоду №20/1 до договору №83-05 від 08.08.2005р., в якій погоджено, що у період з 27.04.2009р. по 26.09.2009р. проценти за користування кредитом нараховуються за ставкою 26% річних, з яких 13% сплачується у валюті кредиту щомісячно до 7 числа місяця, наступного за місяцем, в якому нараховані проценти, а 13% сплачується за наступним графіком: до 07.11.2009р. сплачується 436 123,29 грн.; до 07.12.2009р. сплачується 422 054,79 грн.; до 07.01.2010р. сплачується 436 123,29 грн.; до 07.01.2010р. сплачується 436 123,29 грн. та до 07.03.2010р. перераховується 422 054,79 грн. Пунктом 2 наведеної додаткової угоди визначено, що з 27.09.2009р. проценти нараховуються за ставкою 26% річних та сплачуються в повному обсязі щомісячно до останнього числа місяця, наступного за місяцем, в якому нараховані проценти.

У додатковій угоді №21 від 10.12.2009р. сторонами погоджено, що в період з 27.04.2009р. по 26.06.2010р. проценти за користування кредитом нараховуються за ставкою 26% річних, з яких 13% сплачується у валюті кредиту щомісячно до 7 числа місяця, наступного за місяцем, в якому нараховані проценти, а 13% сплачується з 27.06.2010р. по 15.12.2010р. за графіком: до 07.07.2010р. перераховується 1 842 972,60 грн., до 07.08.2010р. сплачується 1 871 109,59 грн., до 07.09.2010р. сплачується 1 871 109,59 грн., до 07.10.2010р. перераховується 1 842 972,60 грн., до 07.11.2010р. сплачується 1 871 109,60 грн. та до 15.12.2010р. сплачується 1 533 465,76 грн. З 27.06.2010 р. проценти нараховуються за ставкою 26% річних та сплачуються в повному обсязі щомісячно до останнього числа місяця, наступного за місяцем, в якому нараховані проценти. У додатку №1 до додаткової угоди №21 від 10.12.2009р. контрагентами погоджено періоди нарахування та суму процентів за користування в межах договору №83-05 від 08.08.2005р. відкличною кредитною лінією. /а.с. 54, т.1/.

Згідно додаткової угоди № 23 від 02.06.2011р. процентна ставка по кредиту з 27.05.2011р. складає 14% річних. /а.с 58, т.1/.

Починаючи з 27.05.2011р. по 26.05.2013р. позичальник сплачує половину нарахованих процентів щомісяця до 7 числа місяця, наступного за місяцем, в якому нараховані проценти. Проценти, що будуть нараховані з 27.05.2013р., позичальник сплачує в повному обсязі щомісяця до 7 числа місяця, наступного за місяцем, в якому нараховані проценти. Несплачена різниця нарахованих процентів за період з 27.05.2011р. по 26.05.2013р. сплачується щомісяця рівними частинами до останнього робочого дня місяця, починаючи з червня 2013р. по грудень 2016р.

Згідно п. 5 додаткової угоди №23 від 02.06.2011р. заборгованість за простроченими процентами, яка виникла з 27.05.2011р. в сумі 18 754 575,40 грн., сплачується по графіку: до 07.06.2011р. сплачується сума 4 244 036,85 грн., інша частина в сумі 14 510 538,55 грн. сплачується рівними частинами щомісяця (23 місяці по 604 605,77 грн. та останній місяць 604 605,84 грн.) до останнього робочого дня, починаючи з липня 2011р. по червень 2013р.

У разі порушення умов додаткової угоди №23 від 02.06.2011р. щодо обов'язку позичальника укласти новий іпотечний договір та невнесення змін до відсоткової ставки по кредитному договору, відсоткова ставка за користування кредитом встановлюється у розмірі 26%.

За користування кредитними коштами протягом дії договору №83-05 від 08.08.2005р. банком було нараховано відсотки (станом на 23.09.2014р.) на загальну суму 61 732 886,47 грн.

Доказів погашення заборгованості по процентам, матеріали справи не містять.

В процесі розгляду справи судом першої інстанції, за клопотанням відповідача 2, було призначено судову експертизу.

На вирішення судовому експерту було поставлено, в тому числі, таке питання: в якому розмірі документально підтверджується заборгованість Товариства з обмеженою відповідальністю «Бон-Ексім» зі сплати процентів за користування кредитними коштами, які отримано на підставі кредитного договору №83-05 від 08.08.2005р. станом на 23.09.2014р. (включно) та на момент проведення судової експертизи?

За результатами проведення судової експертизи експертами Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Борисенко О.Б та Андріїшиним С.І. складено висновок №17787/14-45/7654/15-45 від 30.04.2015р., з якого вбачається, що заборгованість відповідача 1 зі сплати процентів за користування кредитом становить 7 692 869,24грн. При цьому, експертами зазначено, що різниця між сумою, що нарахована банком та визначена в процесі проведення судової експертизи, обумовлена неврахуванням кредитором оплати в сумі 20 238,75грн., що була здійснена відповідачем 09.12.2011р. з посиланням на погашення заборгованості зі сплати процентів за договором №14-09-980-К від 16.07.2009р.

Відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 42 Господарського процесуального кодексу України висновок судового експерта для господарського суду не є обов'язковим і оцінюється господарським судом за правилами, встановленими статтею 43 цього Кодексу.

Відхилення господарським судом висновку судового експерта повинно бути мотивованим у рішенні.

Суд першої інстанції відхиляючи висновок експерта, виходив з наступного.

Відповідно до Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» форми розрахункових документів, документів на переказ готівки для банків, а також міжбанківських розрахункових документів установлюються нормативно-правовими актами Національного банку України. Форми документів на переказ, що використовуються в платіжних системах для ініціювання переказу, установлюються правилами платіжних систем. Обов'язкові реквізити електронних та паперових документів на переказ, особливості їх оформлення, оброблення та захисту встановлюються нормативно-правовими актами Національного банку України. При використанні документа на переказ готівки ініціювання переказу вважається завершеним з моменту прийняття до виконання банком або іншою установою - учасником платіжної системи документа на переказ готівки разом із сумою коштів у готівковій формі. Прийняття документа на переказ готівки до виконання засвідчується підписом уповноваженої особи банку або іншої установи - учасника платіжної системи чи відповідним чином оформленою квитанцією.

Відповідно до п.1.4 Постанови №174 від 01.06.2012р. Правління Національного банку України «Про затвердження Інструкції про ведення касових операцій банками в України» безготівкові розрахунки - це перерахування певної суми коштів з рахунків платників на рахунки отримувачів коштів, а також перерахування банками за дорученням підприємств і фізичних осіб коштів, унесених ними готівкою в касу банку, на рахунки отримувачів коштів. Ці розрахунки проводяться банком на підставі розрахункових документів на паперових носіях чи в електронному вигляді.

Відповідно до п.1.3 Постанови №174 від 01.06.2012р. Правління Національного банку України «Про затвердження Інструкції про ведення касових операцій банками в України» касові документи мають містити такі обов'язкові реквізити: найменування банку, який здійснює касову операцію, дату здійснення операції, зазначення платника та отримувача, суму касової операції, призначення платежу, підписи платника або отримувача та працівників банку, уповноважених здійснювати касову операцію. Крім того, як зазначено в п.2.9 вказаної вище Постанови, банк (філія, відділення) зобов'язаний видати клієнту після завершення приймання готівки квитанцію (другий примірник прибуткового касового ордера) або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі. Квитанція або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити найменування банку (філії, відділення), який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції або напис чи штамп «вечірня» чи «післяопераційний час»), а також підпис працівника банку (філії, відділення), який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку (філії, відділення).

Відповідно до постанови №22 від 21.01.2004р. Національного банку України «Про затвердження Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті» банк має право здійснити переказ кожної суми за окремими розрахунковими документами з обов'язковим зазначенням у реквізиті «Призначення платежу» інформації, зазначеної платником у реквізитах «Платник» та «Призначення платежу» документа на переказ готівки. У платіжних дорученнях, меморіальних ордерах та платіжних вимогах-дорученнях вказаний реквізит заповнюється з урахуванням вимог, встановлених главою 3 даної інструкції. Одночасно, відповідно до п.3.8. вказаної Інструкції Національного банку України реквізит «Призначення платежу» платіжного доручення заповнюється платником так, щоб надавати повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється перерахування коштів отримувачу. Повноту інформації визначає платник з урахуванням вимог законодавства України. Платник відповідає за дані, що зазначені в реквізиті платіжного доручення «Призначення платежу». Банк перевіряє заповнення цього реквізиту на відповідність вимогам, викладеним у цій главі, лише за зовнішніми ознаками.

Таким чином, оплати з посиланням на договір №14-09-980-К від 16.07.2009р. до даних правовідносин застосовані бути не можуть, що і призвело до винесення експертом висновку з помилками.

Наведений позивачем розрахунок процентів за користування кредитними коштами в межах договору №83-05 від 08.08.2005р. є арифметично вірним та обґрунтованим.

Згідно п.4.1 договору №83-05 від 08.08.2005р. позичальник повертає банку грошові кошти на умовах укладеного між сторонами правочину.

У додатковій угоді №23 від 02.06.2011р. сторонами визначено, що повернення основної суми кредиту в розмірі 39 500 000 грн. починається з квітня 2014р. рівними частинами щомісяця до останнього робочого дня місяця включно (47 місяців по 822 916,67 грн.) та останній місяць 822 916,51 грн.

Одночасно, пунктом 7.3 укладеного між позивачем та відповідачем 1 правочину передбачено, що банк має право на дострокове повернення всієї суми кредиту та сплати процентів при невиконанні позичальником умов договору в частині ненадання щоквартального звіту позичальника, різкого погіршення результатів фінансово-господарської діяльності позичальника, ненадання інформації про зміну своєї адреси, телефонів та банківських рахунків, за наявності інших обставин, що свідчать про те, що кредит явно не буде повернутий. Вимога про дострокове повернення кредиту та сплату процентів складається у письмовій формі.

Листом - претензією №9468/046 від 08.09.2014р. позивач вимагав від відповідача 1 дострокового повернення тіла кредиту в сумі 39 500 000,00 грн. та сплату процентів за користування кредитом в повному обсязі. /а.с 75, т.1/.

Доказів повернення тіла кредиту матеріали справи не містять.

Відповідачем 2 в процесі розгляду справи судом першої інстанції заявлялось клопотання про застосування до спірних відносин строків позовної давності.

Відповідно до ст. 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відмовляючи у задоволенні заяви про застосування спливу строку позовної давності, суд першої інстанції виходив з того, що обов'язок з повернення повної суми заборгованості за кредитним договором №83-05 від 08.08.2005р. в розмірі 39 500 000,00 грн. виник у відповідача 1 лише після отримання від позивача вимоги №9468/046 від 08.09.2014р. про дострокове погашення кредитної заборгованості, тобто, у даному випадку трирічний термін позовної давності не сплив.

Щодо перебігу строків позовної давності за вимогами про стягнення процентів за користування кредитними коштами, то як свідчать матеріали справи, відповідачем 1 неодноразово вчинялись дії, направлені на підтвердження наявності своєї заборгованості з внесення плати за користування кредитними коштами. Зокрема, представленими до матеріалів справи банківськими виписками з рахунку ТОВ «Бон-Ексім» підтверджується, що позичальником протягом всього часу користування кредитними коштами в межах строків позовної давності, починаючи з 2005р., вносились часткові оплати процентів за користування кредитними коштами.

25.05.2009р. позивачем та відповідачем 1 було укладено додаткову угоду №20/1 до договору №83-05 від 08.08.2005р., в якій погоджено, що у період з 27.04.2009р. по 26.09.2009р. проценти за користування кредитом нараховуються за ставкою 26% річних, з яких 13% сплачується у валюті кредиту щомісячно до 7 числа місяця, наступного за місяцем, в якому нараховані проценти, а 13% сплачується за наступним графіком: до 07.11.2009р. сплачується 436 123,29 грн.; до 07.12.2009р. сплачується 422 054,79 грн.; до 07.01.2010р. сплачується 436 123,29 грн.; до 07.01.2010р. сплачується 436 123,29 грн. та до 07.03.2010р. перераховується 422 054,79 грн. Пунтком 2 наведеної додаткової угоди визначено, що з 27.09.2009р. проценти нараховуються за ставкою 26% річних та сплачуються в повному обсязі щомісячно до повного числа місяця, наступного за місяцем, в якому нараховані проценти.

У додатковій угоді №21 від 10.12.2009р. контрагентами погоджено, що в період з 27.04.2009р. по 26.06.2010р. проценти за користування кредитом нараховуються за ставкою 26% річних, з яких 13% сплачується у валюті кредиту щомісячно до 7 числа місяця, наступного за місяцем, в якому нараховані проценти, а 13% сплачується з 27.06.2010р. по 15.12.2010р. за графіком: до 07.07.2010р. перераховується 1 842 972,60 грн., до 07.08.2010р. сплачується 1 871 109,59 грн., до 07.09.2010р. сплачується 1 871 109,59 грн., до 07.10.2010р. перераховується 1 842 972,60 грн., до 07.11.2010р. сплачується 1 871 109,60 грн. та до 15.12.2010р. сплачується 1 533 465,76 грн. З 27.06.2010 р. проценти нараховуються за ставкою 26% річних та сплачуються в повному обсязі щомісячно до повного числа місяця, наступного за місяцем, в якому нараховані проценти. У додатку №1 до додаткової угоди №21 від 10.12.2009р. контрагентами погоджено періоди нарахування та суму процентів за користування в межах договору №83-05 від 08.08.2005р.відкличною кредитною лінією.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про те, що внаслідок укладання наведених додаткових угод та визнання в останніх позичальником своєї заборгованості зі сплати процентів за користування кредитом фактично було перервано перебіг позовної давності.

Додатковою угодою №21 від 10.12.2009р. сторонами взагалі було змінено порядок та строки погашення заборгованості за процентами, а обов'язок з остаточного погашення виник у відповідача 1 саме на підставі вимоги банку №9468/046 від 08.09.2014р. про дострокове погашення кредитної заборгованості.

Таким чином, строк позовної давності по заборгованості зі сплати процентів за користування кредитними коштами в розмірі 7 713 107,99 грн. не сплив.

Відповідно до ч.1 ст.611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ч.1 ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 Цивільного кодексу України).

За статтею 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Відповідно до ст. 3 зазначеного Закону розмір пені, визначений у договорі не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Пунктом 7.1 договору №83-05 від 08.08.2005р. встановлено, що у випадку несвоєчасного погашення заборгованості за кредитом або сплати процентів за користування кредитними коштами позичальник сплачує банку пеню в розмірі 0,1% від суми непогашеної заборгованості за кожен день прострочення.

Згідно п. 7.4. договору №83-05 від 08.08.2005р. сторонами передбачено, що банк має право стягувати пеню в розмірі 0,2% від суми кредиту у разі неподання до банку щоквартальної фінансової звітності (форми №1, №2) та неподання до банку щомісячно довідок з банків, в яких у позичальника відкриті рахунки і (або) існує кредитна заборгованість, про фактичні обороти і стан заборгованості (по сумі кредиту, відсоткам, пені).

Щодо солідарного стягнення з відповідача 2, то слід зазначити наступне.

Відповідно до статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до статті 553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель зобов'язується перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. (ст.554 Цивільного кодексу України).

У разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо (ч.1 ст.543 Цивільного кодексу України).

До поручителя, який виконав зобов'язання, забезпечене порукою, переходять усі права кредитора у цьому зобов'язанні, у тому числі й ті, що забезпечували його виконання (ст.556 Цивільного кодексу України).

З матеріалів справи вбачається, що у ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива» ведемо тимчасову адміністрацію, а відповідно до вимог Закону України «Про систему гарантування вкладів» вимоги банку до відповідача 2 не задовольняються.

Крім того, заявлено до стягнення 5 970 059,50 грн. штрафу згідно п. 8.1. договору іпотеки.

Згідно п. 8.1. договору іпотеки у разі невиконання іпотекодавцем своїх обов'язків зі страхування предметів іпотеки іпотекодержатель має право стягнути штраф у розмірі 5% від вартості предмета іпотеки.

Враховуючи порушення умов договору іпотеки, до стягнення підлягає штраф у розмірі 5 970 059,50грн.

За таких обставин, до стягнення з ТОВ «Бон-Ексім» підлягає заборгованості з повернення кредитних коштів в сумі 39 500 000,00 грн., заборгованості зі сплати процентів за користування кредитними коштами в розмірі 7 713 107,99 грн., пені за прострочення слати кредиту в сумі 218 354,75 грн., пені за прострочення сплати процентів в розмірі 265 243,05 грн., 3% річних за непогашення кредиту в сумі 28 475,17 грн., 3% річних за несплату процентів в розмірі 93 195,79 грн., інфляційних втрат на тіло кредиту в сумі 295 751,39 грн., інфляційних втрат на проценти за користування кредитом в розмірі 856 260,61 грн. та пені за порушення п.7.4 кредитного договору в розмірі 1 264 000,00 грн., штрафу в сумі 5 970 059,50 грн.

Дослідивши матеріали справи, Київський апеляційний господарський суд доходить до висновку, що господарським судом першої інстанції правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, повно з'ясовано та доведено обставини, що мають значення для справи, зроблені висновки відповідають дійсним обставинам справи.

Доводи наведені в апеляційній скарзі Київським апеляційним господарським судом до уваги не приймаються з огляду на те, що вони є необґрунтованими та такими, що спростовуються матеріалами справи.

За наведених у даній постанові обставин, Київський апеляційний господарський суд доходить до висновку, що відсутні підстави для зміни чи скасування рішення господарського суду міста Києва від 24.06.2015р. у справі №910/20704/14.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 99, 101 - 105 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення господарського суду міста Києва від 24.06.2015р. у справі №910/20704/14 залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

2. Матеріали справи №910/20704/14 повернути до господарського суду міста Києва.

3. Копію постанови надіслати сторонам у справі.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня її прийняття.

Головуючий суддя Л.В. Чорна

Судді О.В. Агрикова

Л.Г. Смірнова