РІШЕННЯ

26 жовтня 2015 року Справа № 913/874/15

Провадження №15/913/874/15

За позовом Комунального спеціалізованого теплозабезпечуючого підприємства Рубіжнетеплокомуненерго Рубіжанської міської ради, м.Рубіжне Луганської області

до Колективного підприємства Будівельне управління №3, м.Рубіжне Луганської області

про стягнення 27547 грн 97 коп.

Суддя Смола С.В.

Секретар судового засідання Ткаченко Д.І.

У засіданні брали участь:

від позивача ОСОБА_1 представник за довіреністю, довіреність №260 від 23.02.2015;

від відповідача не прибув.

СУТЬ СПОРУ:

Комунальне спеціалізоване теплозабезпечуюче підприємство Рубіжнетеплокомуненерго Рубіжанської міської ради звернулося до господарського суду Луганської області з позовом до Колективного підприємства Будівельне управління №3 про стягнення заборгованості за договором про постачання теплової енергії №135 від 01.12.2013 в сумі 11411 грн 63 коп., пені в сумі 11411 грн 63 коп., 3% річних у сумі 307 грн 85 грн., інфляційних втрат у сумі 4416 грн 86 коп.

Ухвалою господарського суду Луганської області від 30.09.2015 було порушено провадження у справі та її розгляд призначений на 13.10.2015.

Ухвалою господарського суду Луганської області від 13.10.2015 розгляд справи відкладений на 26.10.2015.

Поясненням №1501 від 22.10.2015 позивач зазначив, що за умовами договору №135 від 01.12.2013 про постачання теплової енергії передбачено, що розрахунок за спожиту теплову енергію повинен бути здійснений не пізніше 10-го числа місяця, наступного за розрахунковим; що умовами договору не передбачено обовязковість надання рахунків на оплату; що відповідач жодного разу не звертався з проханням повідомити йому про обсяг фактичного споживання або інші відомості.

Відповідач не скористався своїм правом, передбаченим ст.22 Господарського процесуального кодексу України, не забезпечив участі повноважного представника у судовому засіданні, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Згідно до п.п. 3.9.1, 3.9.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК. За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством звязку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. У випадку незявлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Згідно інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, отриманої на сайті https://usr.minjust.gov.ua, місцезнаходженням відповідача є: вул.Леніна, б.36-Б, м.Рубіжне Луганської області, 93000. На вказану адресу господарський суд і надсилав поштову кореспонденцію.

Відповідно до п.3.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції місцезнаходження юридичної особи або місце проживання фізичної особи-підприємця визначається на підставі відомостей, внесених до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (ст.17 Закону України Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців).

Згідно з ст.18 Закону України Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 15.05.2003 №755-IV якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін.

Також відповідач не надав суду відзив на позовну заяву, не забезпечив явку представника у судове засідання, не надання відзиву на позовну заяву та не прибуття у судове засідання не перешкоджає розгляду спору по суті.

Згідно положень ст.75 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

У судовому засіданні 29.10.2015 оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

01.12.2013 між Комунальним спеціалізованим теплозабезпечуючим підприємством Рубіжнетеплокомуненерго Рубіжанської міської ради (позивач, енергопостачальна організація) та Колективним підприємством Будівельне управління №3 (відповідач, споживач) був укладений договір №135 про постачання теплової енергії, за умовами якого енергопостачальна організація бере на себе зобовязання: постачати при наявності технічної можливості споживачу теплову енергію через приєднану мережу для опалення будівлі споживача: м.Рубіжне, вул.Леніна, 36-Б (п.1.1 договору), а споживач зобовязується оплачувати поставлену теплову енергію за встановленими тарифами (цінами) в терміни, передбачені цим договором. Вартість теплової енергії на момент укладення договору складає 957 грн 53 коп. за одну гігакалорію (п.1.2 договору).

В п.2.4 договору сторони передбачили, що дата зняття споживачем показань приладів обліку (за наявності) та подання звіту енергопостачальній організації останній день розрахункового календарного місяця.

Відповідно до пп.3.2.14 п.3.2 договору споживач зобовязується щомісяця, не пізніше пятого числа місяця, наступного за розрахунковим надати енергопостачальній організації підписаний керівником споживача та скріплений печаткою акт про обсяг спожитої теплової енергії в розрахунковому періоді. В разі неподання або відмови від підписання акту про обсяг спожитої теплової енергії, такий акт складається енергопостачальною організацією самостійно та вважається дійсним, якщо він підписаний представником енергопостачальної організації. Відсутність обгрунтованих письмових заперечень споживача протягом 20 днів з моменту закінчення розрахункового періоду вважається належною згодою з інформацією, наведеною в акті, складеному енергопостачальною. Організацією. Споживач також зобовязаний щороку, до 10 січня здійснювати звірення розрахунків станом на 1 січня за спожиту теплову енергію, для чого споживач повинен прибути/направити повноважного представника для підписання акту звірення до енергопостачальної організації, незявлення повноважного представника для здійснення звірення розрахунків та підписання акта за відсутності письмових заперечень до 30 січня вважається, що споживач визнає всю суму заборгованості за відомостями енергопостачальної організації. Підписання акту звірення розрахунків (щорічного або за інші періоди) також вважається сторонами фактичним визнанням всієї суми боргу.

Також у відповідності до пп.3.2.15 п.3.2 договору споживач зобовязується повідомити в останній день розрахункового місяця енергопостачальну організацію про фактичне споживання теплової енергії в розрахунковий період (повідомити показання приладів обліку). Акт про зняття показників з розрахункових приладів обліку підписується повноважним представником споживача, скріплюється печаткою споживача та надається енергопостачальній організації не пізніше наступного робочого дня.

Згідно з п.6.1 договору розрахунки за спожиту теплову енергію здійснюються не пізніше 10-го числа місяця, наступного за розрахунковим. Споживач в розрахунковому документі зобовязаний чітко зазначати призначення платежу (розрахунковий період, за який здійснюється оплата (місяць та рік) № та дату договору). Часткова оплата вважається визнанням споживачем всього боргу за договором. За наявності заборгованості у споживача за будь-яким договором енергопостачальна організація, незалежно від зазначеного в платіжному дорученні призначення платежу, зараховує кошти, що надійшли від споживача в рахунок погашення боргу за найдавніший період за будь-яким договором, якщо інше не буде погоджено сторонами письмово щодо кожного платежу. Черговість погашення вимог по грошовим зобовязанням визначається енергопостачальною організацією відповідно до ст.534 Цивільного кодексу України незалежно від зазначеного в платіжному документі призначенні.

Вартість теплової енергії може змінюватись енергопостачальною організацією в односторонньому порядку у випадку встановлення (затвердження) нового тарифу на теплову енергію (п.6.2 договору).

Розрахунковим періодом є календарний місяць (п.6.3 договору).

Відповідно до п.7.1 договору споживач, який прострочив виконання грошового зобовязання, зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. За невиконання або неналежне виконання сторонами зобовязань за договором винна сторона відшкодовує іншій завдані збитки та неустойку в повному розмірі. Пеня нараховується за весь період прострочення. Споживач несе відповідальність за порушення зобовязань незалежно від наявності вини (умислу або необережності).

В пп.7.3.3 п.7.3 договору сторони передбачили, що споживач несе відповідальність за несвоєчасне виконання розрахунків за теплову енергію шляхом сплати пені в розмірі 1% від належної до сплати суми за кожний день прострочення. Пеня нараховується за весь період прострочення.

Згідно з п.10.1 договору цей договір набуває чинності з 01.12.2013 та діє до 01.12.2014.

Термін дії договору вважається продовженим (переукладеним) на наступний календарний рік, якщо не пізніше, ніж за 30 днів до закінчення строку його дії про припинення або зміну умов цього договору не буде письмово заявлено однією із сторін. В разі відсутності заперечень споживач визнається таким, що визнав в момент переукладення договору всю суму боргу за спожиту теплову енергію, наявну за відомостями енергопостачальної організації за всі попередні розрахункові періоди (п.10.4 договору).

Відповідно до п.10.5 договору до зобовязань щодо розрахунку за надані послуги, сплати неустойки, штрафів, збитків сторонами застосовується строк позовної давності в пять років. Припинення дії договору не звільняє споживача від обовязку повної сплати спожитої теплової енергії та штрафних санкцій.

У відповідності до п.10.4 договору з огляду на відсутність заяв сторін про припинення договору його дія була пролонгована на наступний період з 01.12.2014 по 01.12.2015.

На виконання умов договору №135 від 01.12.2013 позивач в період з грудня 2013 року по квітень 2015 року включно поставив відповідачу теплову енергію на суму 11411 грн 63 коп., яку останній своєчасно не оплатив, що стало підставою для звернення позивача з даним позовом до суду.

Як зазначив позивач, вартість 1 Гкал теплової енергії, що поставлялась відповідачу становила:

- з 01.10.2011 - 957 грн 53 коп. згідно постанови НКРРКП України №56 від 30.09.2011;

- з 01.01.2014 - 766 грн 98 коп. згідно постанови НКРРКП України №432 від 31.12.2013;

- з 01.07.2014 - 1218 грн 54 коп. згідно постанови НКРРКП України №702 від 13.06.2014;

- з 01.12.2014 - 1452 грн 88 коп. згідно постанови НКРРКП України №494 від 28.11.2014;

- з 01.03.2015 - 2060 грн 46 коп. згідно постанови НКРРКП України №385 від 27.02.2015;

- з 01.04.2015 - 1780 грн 99 коп. згідно постанови НКРРКП України №986 від 31.03.2015.

Опалювальний сезон 2013-2014 років було розпочато на підставі розпорядження міського голови №136 від 01.10.2013 Про початок опалювального сезону 2013-2014 років з 03.10.2013.

Завершено опалювальний сезон 2013-2014 років на підставі розпорядження міського голови №35 від 04.04.2014 Про закінчення опалювального сезону 2013-2014 років з 12.04.2014.

Опалювальний сезон 2014-2015 років було розпочато на підставі розпорядження міського голови №12 від 23.10.2014 Про початок опалювального сезону 2014-2015 років з 23.10.2014.

Завершено опалювальний сезон 2014-2015 років на підставі розпорядження міського голови №37 від 08.04.2015 Про завершення опалювального сезону 2014-2015 років 3 10.04.2015.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України, субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Частиною 1 ст.173 Господарського кодексу України передбачено, що господарським визнається зобовязання, що виникає між субєктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один субєкт (зобовязана сторона, у тому числі боржник) зобовязаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого субєкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший субєкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобовязаної сторони виконання її обовязку.

Згідно ст.11 Цивільного кодексу України підставою виникнення цивільних прав і обовязків (зобовязань) є, зокрема, договір.

Статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ст.629 Цивільного кодексу України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Згідно ст.526 Цивільного кодексу України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 Цивільного кодексу України).

Згідно ч.1, ч.2 ст.275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобовязаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Відпуск енергії без оформлення договору енергопостачання не допускається.

Статтями 24, 25 Закону України Про теплопостачання передбачена обовязковість укладення договору на постачання теплової енергії між енергоспостачальником і споживачем.

Відповідно до ч.6 ст.19 Закону України Про теплопостачання передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Приписами ст.530 Цивільного кодексу України, зокрема, встановлено, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В п.6.1 договору сторони встановили, що розрахунки за спожиту теплову енергію здійснюються не пізніше 10-го числа місяця, наступного за розрахунковим. Споживач в розрахунковому документі зобовязаний чітко зазначати призначення платежу (розрахунковий період, за який здійснюється оплата (місяць та рік) № та дату договору).

Крім того, відповідачу були виставлені відповідні рахунки (а.с.27-32), які отримані представниками відповідача (а.с.52-61).

Факт надання послуги до приміщення відповідача підтверджується актами про обсяги спожитої теплової енергії (а.с.33-38) та актами на включення (відключення), обстеження опалення (а.с.15, 16).

Порушенням зобовязання, у відповідності до ст.610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання, тобто неналежне виконання.

Таким чином, позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за надані послуги за договором №135 від 01.12.2013 за період з грудня 2013 року по квітень 2015 року в сумі 11411 грн 63 коп. суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно зі ст.611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Що стосується вимоги позивача про стягнення з відповідача пені за період з 11.01.2014 по 31.08.2015 у сумі 11411 грн 63 коп. суд зазначає наступне.

Стаття 216 Господарського кодексу України передбачає відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим кодексом, іншими законами і договором.

Згідно п.1 ст.230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання.

Відповідно до ч.1 ст.546 Цивільного кодексу України виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Частиною 1 ст.549 Цивільного кодексу України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання.

Частиною 3 вказаної статті визначено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч.1 ст.223 Господарського кодексу України при реалізації в судовому порядку відповідальності за правопорушення у сфері господарювання застосовуються загальний та скорочені строки позовної давності, передбачені Цивільним кодексом України, якщо інші строки не встановлено цим Кодексом.

Відповідно до ст.257 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Частиною 6 ст.232 Господарського кодексу України встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконано.

В пп.7.3.3 п.7.3 договору сторони передбачили, що споживач несе відповідальність за несвоєчасне виконання розрахунків за теплову енергію шляхом сплати пені в розмірі 1% від належної до сплати суми за кожний день прострочення. Пеня нараховується за весь період прострочення.

Згідно з ч.5 ст.261 Цивільного кодексу України за зобовязаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Статтею 253 Цивільного кодексу України передбачено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок.

Частиною 5 ст.254 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Відповідно до ст.1 Закону України Про відповідальність субєктів підприємницької діяльності за несвоєчасне внесення плати за спожиті комунальні послуги та утримання прибудинкових територій від 20.05.1999 N 686-XIV субєкти підприємницької діяльності, які використовують нежилі будинки і приміщення, належні їм на праві власності або орендовані ними на підставі договору, для провадження цієї діяльності за несвоєчасні розрахунки за спожиті комунальні послуги сплачують пеню в розмірі 1% від суми простроченого платежу за кожний день прострочення, якщо інший розмір не встановлено угодою сторін, але не більше 100% загальної суми боргу.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені, наведений в позовній заяві (а.с.6), суд дійшов висновку про те, що Комунальним спеціалізованим теплозабезпечуючим підприємством Рубіжнетеплокомуненерго Рубіжанської міської ради невірно визначено початок періоду прострочення за рахунками за лютий 2014 року, за грудень 2014 року, за квітень 2015 року, оскільки 10.03.2014, 10.01.2015, 10.05.2015 були вихідними днями, але загальна сума заборгованості 11411 грн 63 коп. є обґрунтованою.

З огляду на викладене вимога позивача про стягнення з відповідача пені за період з 11.01.2014 по 31.08.2015 у сумі 11411 грн 63 коп. підлягає задоволенню повністю.

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачена відповідальність за порушення грошового зобовязання. Так, за цією нормою Цивільного кодексу України боржник, що прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом.

Вимога позивача про стягнення з відповідача 3% річних за період з 11.01.2014 по 31.08.2015 в сумі 307 грн 85 коп. підлягає задоволенню повністю в межах заявлених позовних вимог. Водночас, господарський суд вважає за необхідне зазначити, що розрахунок позивача є невірним та навести власний розрахунок 3% річних.

Розрахунковий період (місяць, рік)Строк оплатиСума заборгованості в грн.Період нарахування Кількість днів простроченняРозмір відсотків, %Сума відсотків
Грудень 2013 рокудо 11.01.20141809,7311.01.2014-31.08.,95
Січень 2014 рокудо 11.02.20141096,7811.02.2014-31.08.,11
Лютий 2014 рокудо 12.03.2014705,6212.03.2015-31.08.,20
Березень 2014 рокудо 11.04.2014406,5011.04.2015-31.08.,97
Жовтень 2014 рокудо 11.11.2014170,6011.11.2014-31.08.201529434,12
Листопад 2014 рокудо 11.12.20141035,7611.12.2014-31.08.,47
Грудень 2014 рокудо 13.01.20151481,9413.01.2015-31.08.,14
Січень 2015 рокудо 11.02.20151540,0511.02.2015-31.08.,57
Лютий 2015 рокудо 11.03.20151322,1211.03.2015-31.08.,91
Березень 2015 рокудо 11.04.20151504,1411.04.2015-15.08.,68
Квітень 2015 рокудо 13.05.2015338,3913.05.2015-31.08.201511133,09
Разом:308,21

Відповідно до абз.3 пп.3.2 п.3 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 №14 Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

З огляду на викладене, вимога позивача про стягнення з відповідача інфляційних втрат за період з лютого 2014 року по серпень 2015 року (включно) в сумі 4416 грн 86 коп. підлягає задоволенню частково в сумі 4412 грн 13 коп., оскільки позивачем в розрахунку інфляційних втрат зазначено про їх нарахування на рахунок за квітень 2015 року на суму заборгованості в розмірі 338 грн 39 коп., але фактично в наведеному розрахунку не враховано, що сукупний індекс інфляції за період червень 2015 року - серпень 2015 року становить 98,6%, з огляду на що сума інфляційних має негативний результат. Інфляційні втрати за вказаним рахунком складають: - 04 грн 73 коп.

Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Судовий збір покладається на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог, згідно ст.44, 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст.44, 49, 75, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов Комунального спеціалізованого теплозабезпечуючого підприємства Рубіжнетеплокомуненерго Рубіжанської міської ради до Колективного підприємства Будівельне управління №3 задовольнити частково.

2. Стягнути з Колективного підприємства Будівельне управління №3, вул.Леніна, б.36-Б, м.Рубіжне Луганської області, ідентифікаційний код 24845334, на користь Комунального спеціалізованого теплозабезпечуючого підприємства Рубіжнетеплокомуненерго Рубіжанської міської ради, вул.Іванова, б.157, м.Рубіжне Луганської області, ідентифікаційний код 33515421, заборгованість за поставлену теплову енергію в сумі 11411 грн 63 коп., пеню в сумі 11411 грн 63 коп., 3% річних у сумі 307 грн 85 коп., інфляційні втрати в сумі 4412 грн 13 коп., судовий збір у сумі 1217 грн 79 коп., про що видати наказ після набрання рішенням законної сили.

3. В решті позову відмовити.

Відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 02.11.2015.

Суддя С.В. Смола