Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "20" жовтня 2015 р. Справа № 906/1319/15

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Вельмакіної Т.М.

за участю представників сторін:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: не з'явився,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (с.Левків, Житомирський район, Житомирська область)

до ООО "Дарли (DARLEY Sp.z.o.o.) (Польща, м. Варшава)

про стягнення 2446,75 євро (60263,45 грн. за курсом НБУ станом на 21.08.2015)

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 2446,75 євро (60263,45 грн. за курсом НБУ станом на 21.08.2015) з яких: 2208,26 євро заборгованості за отриманий товар та 238,49 євро пені.

Позивач свого представника в судове засідання не направив. Згідно клопотання, яке 20.10.2015 надійшло на адресу суду, просить розглянути справу без участі його представника та зазначає, що станом на 20.10.2015 заборгованість відповідача становить 1043,00 євро основного боргу та 238,49 євро пені.

Відповідач вимоги ухвали суду не виконав, не скористався своїм правом надання письмового відзиву на позовну заяву, правом на ознайомлення з матеріалами справи та правом на участь у судовому засіданні: повноважного представника в судове засідання не направив, про причини його неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся вчасно та належним чином.

Суд також враховує, що на час проведення судового засідання 20.10.2015 від відповідача не надходило клопотань про відкладення розгляду справи, у яких би зазначалося про існування перешкод для вирішення спору в даному судовому засіданні.

Оскільки явка представника відповідача в судове засідання не визнана обов'язковою, а надання письмового відзиву, відповідно до вимог ст.59 ГПК України, є правом відповідача, а не його обов'язком, суд вважає, що неявка представника відповідача та неподання ним відзиву не перешкоджатиме розгляду справи за наявними в ній матеріалами, відповідно до ст.75 ГПК України. До того ж, встановлений ст. 69 ГПК України 2-х місячний строк вирішення спору спливає 28.10.2015 і клопотання про його продовження сторонами не подано, що унеможливлює повторне відкладення розгляду справи.

Дослідивши надані до справи документи, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

27.03.2015 між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (продавець/позивач) та ООО "Дарли (DARLEY Sp.z.o.o.) (покупець/відповідач) укладено контракт №3/2015 (далі - Контракт, а.с. 9-10), згідно п. 1 якого продавець продає, а покупець купує, на умовах і в обсягах, вказаних в специфікаціях до даного контракту, пиломатеріали хвойних порід (сосна) (далі - по тексту - товар).

Також сторонами підписано доповнення до контракту від 27.03.2015 (а.с. 12).

Відповідно до п. 11.3. Контракту даний контракт вступає в силу з моменту підписання і діє до 30 грудня 2015, з правом завчасної поставки і пролонгування контакту згідно об'єму і строку, а в частині взаєморозрахунків до повного виконання сторонами своїх зобов'язань.

Згідно п. 2.1. Контракту, по даному контракту постачається товар, вид якого, кількість, асортимент, довжина, діаметр визначаються сторонами у відповідних специфікаціях до даного Контракту, які є його невід'ємними частинами.

Валюта контракту євро. Валюта платежу євро (п. 3.2. Договору).

Умовами п. 8.1. Контракту сторони зобов'язуються вирішувати спори і розбіжності, які можуть виникнути між ними в зв'язку або які випливають із виконання даного контракту, шляхом переговорів. Якщо сторони не дійдуть згоди, то спори розглядаються в господарських судах України згідно матеріального і процесуального законодавства України.

На виконання умов Контракту сторонами підписано специфікацію №1 від 27.03.2015 (а.с. 13).

Позивач вказує, що ним виставлено відповідачу інвойс на суму 2208,26 євро та згідно товарно-транспортної накладної (CMR) №327372 відповідачу був поставлений товар на таку ж суму, що вбачається з митної декларації від 08.05.2015.

20.07.2015 позивачем направлено на адресу відповідача претензію про сплату 2208,26 євро. (а.с. 15-16).

Оскільки відповідач договірні зобов'язання не виконав, позивач звернувся з даним позовом до суду.

За неналежне виконання зобов'язань, на підставі п.7.7. Контракту, позивачем нараховано до стягнення з відповідача 238,49 євро пені.

Відповідач позов за підставами пред'явлення та предметом не оспорив, доказів проведення повних розрахунків з позивачем не надав.

Оцінивши в сукупності матеріали справи, проаналізувавши вимоги чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, врахувавши пояснення представника позивача, господарський суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог, враховуючи наступне.

Згідно ст.11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

За ст.ст. 6, 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Як вбачається з матеріалів справи, позовні вимоги ґрунтуються на укладеному сторонами контракті №3/2015 від 27.03.2015 з доповненням (а.с. 9-11).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Так, товарно-транспортною накладною (CMR) №327372 (а.с. 14) та митною декларацією (а.с. 20) підтверджено факт поставки позивачем та отримання відповідачем товару на суму 2208,26 євро.

В процесі розгляду справи відповідачем сплачено на рахунок позивача 1165,26 євро, що підтверджується платіжним дорученням в іноземній валюті (а.с. 27).

З огляду на викладене, провадження у справі в частині стягнення 1165,26 євро основного боргу підлягає припиненню на підставі п.1-1 ч.1 ст. 80 ГПК України, у зв'язку з відсутністю предмета спору.

Тобто, на момент вирішення спору, відповідач не провів розрахунки за отриманий товар на загальну суму 1043,00 євро.

За змістом положень ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару (ст. 692 ЦК України).

Згідно зі ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Так, умовами п. 4.2. Контракту сторони узгодили, що покупець здійснює 100 % передоплату партії товару згідно виставленого інвойсу.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем виставлено відповідачу інвойс №7 від 05.05.2015 (а.с. 12).

Відповідно до ст. 693 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до ст. 530 цього Кодексу. У разі невиконання покупцем обов'язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення ст. 538 цього Кодексу.

Згідно ст. 538 ЦК України, виконання свого обов'язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов'язку, є зустрічним виконанням зобов'язання. При зустрічному виконанні зобов'язання сторони повинні виконувати свої обов'язки одночасно, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства, не випливає із суті зобов'язання або звичаїв ділового обороту. ...Якщо зустрічне виконання обов'язку здійснено однією із сторін, незважаючи на невиконання другою стороною свого обов'язку, друга сторона повинна виконати свій обов'язок.

Оскільки продавець скористався своїм законним правом у зустрічному зобов'язанні, то на підставі ст. 538 ЦК України, у відповідача виник обов'язок проведення розрахунків, що також узгоджується з приписами ст. 692 ЦК України.

Аналогічна правова позиція викладена в Інформаційному листі Вищого господарського суду України від 27.01.2015 №01-06/114/15 та постанові Вищого господарського суду України від 07.10.2014 у справі №904/4451/13.

Отже, вимога позивача про стягнення з відповідача 1043,00 євро основного боргу є правомірною та такою, що підлягає задоволенню у повному обсязі.

Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Як передбачено ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Згідно п. 7.7. Контракту у разі порушення платником умов оплати товару, платник сплачує на користь продавця щоденно штраф у розмірі 0,1 % несплаченої суми.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України).

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 2 ст. 549 ЦК України).

Враховуючи викладене, передбачена контрактом штрафна санкція за своїм змістом (нарахування за кожен день прострочення) є пенею.

Перевіривши поданий позивачем розрахунок пені в розмірі 238,49 євро, суд дійшов висновку, що її заявлено до стягнення оґрунтовано, тому вимога в цій частині підлягає задоволенню. При перевірці вказаного розрахунку, судом здійснено розрахунок пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, згідно положень ЗУ "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", на прострочену заборгованість відповідача у гривневому еквіваленті та встановлено, що заявлений до стягнення позивачем розмір пені не перевищує нарахований з урахуванням цього Закону.

Відповідно до статей 33 та 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести належними та допустимими у справі доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ст. 32 ГПК, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність або відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги та заперечення сторін.

Відповідач доказів на спростування позовних вимог суду не надав. При цьому позивач довів суду обґрунтованість заявлених позовних вимог належними та допустимими доказами.

Отже, позов підлягає частковому задоволенню на суму 1043,00 євро основного боргу та 238,49 євро пені. Провадження у справі в частині стягнення 1165,26 євро основного боргу підлягає припиненню на підставі п.1-1 ч.1 ст. 80 ГПК України.

Судові витрати покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 32-34, 49, 75, 69, п.1-1 ч.1 ст. 80, ст.ст. 82-85 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з ООО "Дарли" (DARLEY Sp.z.o.o.) (00-549, р.Польща, м. Варшава, вул. Пенкна, 20, номер податкової ідентифікації 527-26-69-375, запис в судовий реєстр підприємців VІІ відділу районного господарського суду в м. Варшава №KRS REGON 145883547)

на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_2, ід. номер НОМЕР_1)

- 1043,00 євро основного боргу;

- 238,49 євро пені;

- 1827,00 грн. судового збору.

3. Припинити провадження у справі в частині стягнення 1165,26 євро основного боргу на підставі п.1-1 ч.1 ст. 80 ГПК України.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 26.10.15

Суддя Вельмакіна Т.М.

Друк:

1 - до справи;

2 - позивачу згідно заяви: АДРЕСА_1 (рек. з пов.);

3 - відповідачу (рек. з пов.).