РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.10.2015Справа №910/18595/15

За позовомВишгородського міського комунального підприємства «Водоканал»
доФізичної особи-підприємця ОСОБА_1
простягнення 7 987,24 грн.
Суддя Босий В.П.

Представники сторін:

від позивача:Овсієнко М.Ю.
від відповідача:не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Вишгородське міське комунальне підприємство «Водоканал» (надалі - «Підприємство») звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (надалі - «Підприємець») про стягнення 7 987,24 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем неналежним чином виконуються зобов'язання з оплати наданих послуг за договором на послуги водопостачання та водовідведення №361 від 08.04.2009 р., у зв'язку з чим позивачем заявлено вимогу про стягнення з нього заборгованості у розмірі 7 828,29 грн. та штрафу у розмірі 158,95 грн. за безпідставну відмову оплатити рахунки.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 22.07.2015 р. порушено провадження у справі та призначено її до розгляду на 19.08.2015 р.

Розпорядженням керівника апарату господарського суду міста Києва №04-23/1232 від 18.08.2015 р. призначено повторний автоматичний розподіл справи у зв'язку з перебуванням судді Літвінової М.Є. на лікарняному.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.08.2015 р. справу №910/18595/15 передано для розгляду судді Босому В.П.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 19.08.2015 р. справу прийнято до провадження суддею Босим В.П. та призначено до розгляду на 02.09.2015 р.

Судове засіданні 02.09.2015 р. не відбулося, у зв'язку з чим ухвалою господарського суду міста Києва від 07.09.2015 р. розгляд справи призначено на 28.09.2015 р.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 28.09.2015 р. розгляд справи відкладено на 26.10.2015 р. у зв'язку із неявкою представника відповідача та неподанням витребуваних доказів.

Представник позивача в судове засідання з'явилася, на виконання вимог ухвал суду надала додаткові документи та пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримала у повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, вимоги ухвали суду не виконав, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, що підтверджується відмітками на звороті ухвали суду.

Місцезнаходження відповідача за адресою: 04209, АДРЕСА_1, на яку було відправлено ухвалу суду, підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, який міститься на офіційному веб-порталі Міністерства юстиції України, матеріалами справи та вказано в позові.

Згідно із абз. 3 п. 3.9.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач повідомлений про час та місце судового розгляду належним чином, а матеріали справи містять достатні докази для її розгляду по суті.

Оскільки про час та місце судового засідання відповідач був належним чином повідомлений, на підставі статті 75 Господарського процесуального кодексу України справа може бути розглянута за наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

У судових засіданнях складались протоколи згідно статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

08.04.2009 р. між Підприємством (постачальник) та Підприємцем (абонент) був укладений договір на послуги водопостачання та водовідведення №361 (надалі - «Договір»), відповідно до п. 1.1 якого постачальник зобов'язується надавати абонентові послуги водопостачання та приймання каналізаційних стоків за адресою: АДРЕСА_2, абонент зобов'язується сплачувати за вищевказані послуги, належно експлуатувати водопровідні та каналізаційні мережі, пристрої та прилади на них, які перебувають у нього на балансі, згідно цього договору, Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства житлово-комунального господарства України №190 від 27.06.2008 р. (Правила), Правил приймання стічних вод підприємств у комунальні та відомчі системи міст і селищ України та Правил технічної експлуатації систем водопостачання та водовідведення, Правил приймання стічних вод у систему каналізації м. Вишгород.

За змістом п. 2.1.1 Договору кількість води, що подається постачальником та використовується абонентом, визначається за показниками лічильників, зареєстрованих постачальником. Зняття показників водолічильників здійснюється, як правило, щомісячно представником постачальника спільно з представником абонента. Показання лічильників можуть бути прийняті постачальником для розрахунків у письмовому вигляді.

Згідно з п. 2.2.1 Договору абонент в термін з 20 по 25 число поточного місяця надає постачальнику звіт про кількість використаної оди та відведених стоків або даних знятих представником постачальника з приладів обліку абонента. На основі поданого звіту про кількість використаної води та відведених стоків або даних знятих представником постачальника з приладів обліку абонента, абоненту виписується рахунок на оплату. Оплата платіжних документів здійснюється абонентом самостійно в 3-денний термін з дня отримання рахунку, але не пізніше 28 числа звітного місяця.

Позивач вказує, що за період з 20.07.2010 р. по 02.06.2015 р. у відповідача виникла заборгованість за надані згідно Договору послуги з водопостачання та водовідведення у розмірі 7 828,29 грн., що підтверджується актами звірки на водопостачання та водовідведення та актами здачі-приймання робіт (надання послуг), підписаними сторонами.

Спір виник у справі у зв'язку із неналежним, на думку позивача, виконанням відповідачем грошового зобов'язання за Договором по оплаті наданих послуги з водопостачання та водовідведення.

Виходячи зі змісту укладеного між сторонами договору, останній за своєю природою є договором надання послуг, за умовами якого одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (ст. 901 Цивільного кодексу України).

Згідно ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно із пунктом 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За змістом п. 2.2.1 Договору оплата платіжних документів здійснюється абонентом самостійно в 3-денний термін з дня отримання рахунку, але не пізніше 28 числа звітного місяця.

Отже, з урахуванням положень ст. 530 Цивільного кодексу України та враховуючи п. 2.2.1 Договору, відповідач повинен був розрахуватись за надані позивачем послуги не пізніше 28 числа звітного місяця.

Факт отримання відповідачем рахунків-фактур за надані послуги та актів здачі-приймання робіт (надання послуг) підтверджується підписом відповідача на вказаних доказах.

Відтак, строк виконання грошового зобов'язання відповідача по оплаті наданих позивачем згідно Договору послуг на момент розгляду справи настав.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно із статтями 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст. 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Матеріалами справи підтверджується наявність у відповідача грошового зобов'язання по сплаті на користь позивача грошових коштів 7 828,29 грн. за надані згідно Договору послуги. Відповідачем вказана заборгованість не спростована, доказів її погашення не надано.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Підприємцем обставин, з якими чинне законодавство пов'язує можливість звільнення його від відповідальності за порушення зобов'язання, не наведено.

За таких обставин, позовні вимоги про стягнення з Підприємця на користь Підприємства заборгованості у розмірі 7 828,29 грн. є правомірними та обґрунтованими.

Частиною 3 ст. 267 Цивільного кодексу України передбачено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Відповідачем заяви про застосування судом строку позовної давності ні усно, ні письмово не подано, а тому правові підстави для застосування судом положень статті 267 Цивільного кодексу України відсутні.

Крім того, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача штрафу у розмірі 158,95 грн. за безпідставну відмову від оплати рахунку.

Судом встановлено, що відповідач у встановлений строк свого обов'язку по перерахуванню коштів не виконав, допустивши прострочення виконання грошового зобов'язання, тому дії відповідача є порушенням зобов'язання (ст. 610 Цивільного кодексу України), і він вважається таким, що прострочив (ст. 612 Цивільного кодексу України), відповідно є підстави для застосування встановленої законом відповідальності.

Стаття 611 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, якими зокрема є сплата неустойки.

У відповідності до ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

За змістом ст.ст. 546, 549 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, різновидом якої є штраф та пеня.

Частиною 2 ст. 549 Цивільного кодексу України встановлено, що штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Відповідно до п. 4.6 Договору за безпідставну відмову оплатити рахунок, абонент сплачує постачальнику штраф у розмірі 5% від суми, яку відмовився сплатити. Сплата штрафу не звільняє абонента від обов'язку оплатити рахунок постачальника.

Враховуючи, що судом встановлено факт несплати відповідачем наданих згідно Договору послуг по рахунку за червень 2015 року, то правомірним є стягнення з відповідача штрафу у розмірі 158,95 грн. (3 179,04 грн.*5%).

За таких обставин суд приходить до висновку про необхідність повного задоволення позовних вимог та стягнення з Підприємця на користь Підприємства заборгованості у розмірі 7 828,29 грн. та штрафу у розмірі 158,95 грн.

Відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд.

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Вишгородського міського комунального підприємства «Водоканал» задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (04209, АДРЕСА_1; ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Вишгородського міського комунального підприємства «Водоканал» (07300, Київська обл., м. Вишгород, вул. Набережна, 8-А; ідентифікаційний код 03346615) заборгованість у розмірі 7 828 (сім тисяч вісімсот двадцять вісім) грн. 29 коп., штраф у розмірі 158 (сто п'ятдесят вісім) грн. 95 коп. та судовий збір у розмірі 1 827 (одна тисяча вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп. Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складений 29.10.2015 р.

Суддя В.П. Босий