РІШЕННЯ

26 жовтня 2015 року Справа № 913/680/15

Провадження №16/913/680/15

За позовом ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю ДТЕК Ровенькиантрацит, м. Сєвєродонецьк Луганської області

до відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Виробничо-торгівельна фірма Універсал, м. Луганськ

про внесення змін до договору поставки

Суддя Шеліхіна Р.М.,

Секретар судового засідання-помічник судді Павлова А.О.,

від позивача:представник не прибув;

від відповідача: ОСОБА_2, директор,

в с т а н о в и в:

Обставини справи: ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю ДТЕК Ровенькиантрацит (далі - ТОВ ДТЕК Ровенькиантрацит, позивач) звернулося до господарського суду Луганської області з позовом від 20.08.2015 до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Виробничо-торгівельна фірма Універсал (далі ТОВ Виробничо-торгівельна фірма Універсал, відповідач), в якому просить суд внести зміни до пункту 5.3 договору поставки від 01.04.2014 № 1703-ДС/П-2014 в частині відстрочення виконання зобовязання щодо оплати отриманої продукції до закінчення проведення антитерористичної операції.

Позивач, посилаючись на норми статті 188, Господарського кодексу України (далі ГК України), статей 651, 652 Цивільного кодексу України ( далі ЦК України), статей 10, 11 Закону України Про боротьбу з тероризмом», на Закон України Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції , обґрунтовує позовні вимоги неможливістю зі своєї сторони виконання п.5.3. договору поставки від 01.04.2014 № 1703-ДС/П-2014 в частині зобовязання оплати отриманої продукції у звязку з істотною зміною обставин.

ТОВ Універсал (відповідачем) був надісланий відзив на позовну заяву від 16.09.2015, в якому він повністю відхиляє вимоги позивача. Відповідач вважає подання даного позову затягуванням розгляду справи № 913/537/15, що знаходиться у провадженні господарського суду Луганської області за позовом ТОВ Універсал до ТОВ ДТЕК РОВЕНЬКИАНТРАЦИТ про стягнення заборгованості за договорами, одним з яких є договір від 01.04.2014 № 1703-ДС/П-2014, внесення змін до якого є предметом даного позову. Крім того, відповідач у відзиві наводить норми права, якими встановлено обовязок сторін належним чином і у відповідності до умов виконувати укладений договір. По суті спору відповідач доводів не привів.

Представником позивача було надане пояснення на відзив від 05.10.2015, в якому він зазначає, що фактичне місцезнаходження активів ТОВ ДТЕК РОВЕНЬКИАНТРАЦИТ у м. Ровеньки Луганської області. У звязку з істотною зміною обставин, як вважає позивач, без внесення змін до договору порушуються співвідношення майнових інтересів сторін.

У судове засідання 26 жовтня 2015 року прибув відповідач. Відповідно до вимог ст.75 ГПК України справу розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Між повіреним ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю ДТЕК Ровенькиантрацит» (довіритель, позивач) - ТОВ «ДТЕК «Сервіс» (повірений) - та ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Виробничо-торгівельна фірма Універсал» (відповідач), від імені і за рахунок ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю ДТЕК Ровенькиантрацит» (позивача), укладено договір поставки від 01.04.2014 року №1703-ДС/П-2014 на постачання відповідачем (постачальником) товару позивачу (покупцю). Умовами договору, п.5.3, встановлено обовязок позивача (покупця) оплатити товар протягом 5 робочих днів, починаючи з 60 (шістдесятого) календарного дня з дня поставки партії товару.

За своєю правовою природою даний договір є договором поставки і відповідає нормам правового інституту «поставки» - ст..ст.265-267 ГК України.

На виконання умов укладеного договору відповідач поставив, а позивач отримав товар продукти харчування протягом липня 2014 року на суму 290791,58грн. Відтак, договір поставки виконаний відповідачем повністю. Позивач не оплатив отриманий товар, тобто не виконав умов укладеного договору поставки.

Позивач, як покупець за договором, який не виконав свого зобовязання по оплаті товару, звернувся з даним позовом до суду і просить суд внести зміни у вказаний договір поставки, якими відстрочити строк оплати товару до закінчення проведення антитерористичної операції в Луганській області.

Позов обґрунтовано приписами ч.1 ст.651 ЦК України, ч.2 ст.652 ЦК України, оскільки проведення в Луганській області антитерористичної операції істотно погіршили умови ведення господарської діяльності в регіоні, і виконання позивачем обовязків по оплаті товару за вказаним договором порушує співвідношення майнових інтересів сторін.

Позивач - ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю ДТЕК Ровенькиантрацит з майновими активами у м. Ровенках Луганської області та відповідач ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Виробничо-торгівельна фірма Універсал з майновими активами в м. Луганську знаходяться, по твердженням позивача, в різних економічно-соціальних умовах.

Відповідач відзивом проти позову заперечив, посилаючись на небажання позивача оплатити отриманий у липні 2014 року по вказаному договору поставки товар.

Враховуючи вищевикладене, повно, всебічно і обєктивно дослідивши матеріали та обставини справи, вислухав представників сторін, оцінивши надані ними докази своїх вимог і заперечень до суті спору, їх належність, допустимість, достовірність кожного окремо і у сукупності без надання жодному доказу пріоритету або вищої сили суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню за таких підстав.

З матеріалів позову вбачається, що позивач намагається зобовязати відповідача укласти з позивачем додаткову угоду до договору поставки і просить суд постановити про це рішення, вважаючи свої права порушеними. Такі позовні вимоги явно суперечать фактичним обставинам правовідносин сторін та діючому законодавству, в тому числі і ст..55 Конституції України, ст.188 ГК України та ст.ст.11,16 ЦК України.

Предметом позову є матеріально-правова вимога, яка випливає із спірного правовідношення і з приводу якого суд повинен винести рішення по справі. Отже, зважаючи на правила ст. 11,16,22,509 Цивільного кодексу України (далі за текстом ЦК України) та правила правового інституту поставки і правила виконання судових рішень, вимога про зобовязання відповідача укласти з позивачем додаткову угоду до договору поставки, якою відстрочити оплату отриманого товару до невизначеного часу, заявлена без дотримання правил закону - ст.55 Конституції України, ч.4 ст.652 ЦК України.

Згідно ст.3 ЦК України загальною засадою цивільного законодавства є свобода договору.

Статтею 6 ЦК України встановлено, що сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Частиною 3 ст.203 ЦК України визначено - волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Частина 4 ст.652 ЦК України допускає зміну договору за рішенням суду, але у виняткових випадках коли розірвання договору суперечить суспільним інтересам або розірвання договору потягне для сторін шкоду, яка значно перевищуватиме затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом.

Таким чином, логіка законодавства зведена до того, що укладання, зміна та розірвання договорів проводиться тільки сторонами правовідносин, тільки по їх вільному і тільки в рамках закону. Вище наведений імператив ч.4 ст.652 ЦК України встановлює окремі виключні випадки, коли договір змінює суд власним рішенням в цілях захисту порушеного права позивача у разі задоволення позову. Оцінюючи матеріали даної справи і правовідносини сторін спору, суд дійшов висновку про відсутність законних підстав для внесення змін в договір рішенням суду.

Крім того, слід вказати. Господарським кодексом України (ст.188) встановлено порядок внесення змін у договір та вказано, що зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду (ст.188 ГК України).

В матеріалах справи відсутні докази того, що позивач звертався до відповідача з пропозицією про внесення змін в договір поставки. Тобто, позивачем не дотримано встановлений законом порядок для внесення змін в договір.

Для внесення змін в договір на підставі настання форс-мажорних обставини також відсутні підстави, оскільки доказів про настання таких обставин позивач не надав.

Таким чином, позовні вимоги слід визнати необґрунтованими.

Відповідно до правил ст.49 ГПК України судові витрати слід покласти на позивача.

.

На підставі викладеного, ст.188 ГК України, ст.ст.11,16 ЦК України, керуючись ст.ст.22,33,34,43,49,75,82,84,85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В :

1. Відмовити у позові.

2. Судові витрати покласти на позивача.

Рішення підписане 02.11.2015.

Суддя Р. Шеліхіна