ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" жовтня 2015 р. Справа № 922/1729/15

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Істоміна О.А., суддя Барбашова С.В. , суддя Білецька А.М.

при секретарі Кохан Ю.В.

за участю представників:

позивача ОСОБА_1 (дов. № 4497 від 23.12.2014)

відповідача ОСОБА_2 (дов. б/н від 05.10.2015)

3-ї особи (1) не зявився

3-ї особи (2) ОСОБА_3, за довіреністю б/н від 13.01.2015

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу ТОВ "Інвестиційна компанія БЕСТСЕЛЛЕР", м. Харків (вх. №4279 Х/3) на рішення господарського суду Харківської області від 03.08.15 у справі № 922/1729/15

за позовом ПАТ "Укрсиббанк", м. Харків

до ТОВ "Інвестиційна компанія БЕСТСЕЛЛЕР", м. Харків

3-і особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_4, м. Харків

ТОВ "Інтитут Харківпроект", м. Харків

про стягнення 4 887 930,97 доларів США, що еквівалентно 105 349 263,37 грн.

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням господарського суду Харківської області від 03.08.2015 у справі № 922/1729/15 (головуючий суддя Чистякова І.О., суддя Добреля Н.С., суддя Пономаренко Т.О.) позов задоволено повністю. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестиційна компанія "Бестселлер" на користь Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" заборгованість в сумі 4 887 930 (чотири мільйони вісімсот вісімдесят сім тисяч дев`ятсот тридцять) доларів США 97 центів, що в гривневому еквіваленті за офіційним курсом НБУ станом на 11.03.2015р. становить 105 349 263 (сто п`ять мільйонів триста сорок дев`ять тисяч двісті шістдесят три) грн. 37 коп.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестиційна компанія "Бестселлер" (61145, м.Харків, вул.Космічна, б.21, к.310, ) на користь Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" (61001, м. Харків, пр-т Московський, 60, ) судовий збір у сумі 73 080 грн.

Відповідач звернувся до господарського суду з апеляційною скаргою на рішення господарського суду Харківської області від 03.08.2015 у справі № 922/1729/15, в якій просить оскаржуване рішення скасувати в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестиційна компанія "Бестселлер" на користь Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" заборгованості за договором про надання кредитної лінії № 78-06-мв/840-хркц від 21.09.2006 року в розмірі 1 038 701 доларів США 46 центів, що станом на 11.03.2015 за офіційним курсом НБУ становить 22 387 066,09 грн. Прийняти в цій частині нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог. В іншій частині рішення залишити без змін.

В обґрунтування викладених вимог відповідач зазначає про те, що суд першої інстанції порушив норми матеріального права, а саме ст.ст. 261, 264 ЦК України та задовольнив вимоги, які були заявлені позивачем за межами позовної давності, При цьому, відповідач вважає, що вимоги позивача щодо стягнення заборгованості по черговим платежам, яка виникла до 23.03.2012 є такими, що заявлені після спливу позовної давності, про застосування якої було заявлено відповідачем під час розгляду справи в суді першої інстанції. Крім того, на думку відповідача, судом першої інстанції безпідставно відмовлено в задоволенні клопотання ТОВ "Інтитут Харківпроект" про призначення судової економічної експертизи та заяви ТОВ "Інвестиційна компанія "Бестселлер" щодо додаткових питань на розгляд експертів, які стосувалися розміру заборгованості по черговим платежам з повернення кредиту та нарахованих відсотків.

Позивач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому з наведеними відповідачем доводами не погоджується, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, оскаржуване рішення без змін. Позивач посилається на те, що строк позовної давності в даному випадку не сплинув, оскільки відповідач вчинив дії, якими фактично визнав свій борг за кредитом.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 06.10.2015 розгляд справи відкладено на 15.10.2015.

В судовому засіданні 15.10.2015 представник позивача заявив клопотання про продовження строку вирішення спору за межами строків, визначених ст. 69 ГПК України, на 15 днів, та відкласти розгляд справи.

Колегія суддів зазначене клопотання задовольнила та оголосила в судовому засіданні перерву до 22.10.2015.

21.10.2015 відповідач надав до суду заяву про уточнення апеляційної скарги, в якій зокрема зазначив про те, що вимоги позивача про стягнення заборгованості по сплаті чергового платежу по тілу кредиту за березень 2012 року заявлені позивачем в межах встановленого законодавством строку позовної давності, адже строк виконання даного зобовязання сплив 22 березня 2012 року. Таким чином, відповідач вважає, що сума вимог позивача, до яких має застосовуватись позовна давність, підлягає зменшенню на 46 199,81 доларів США, тобто сума вимог позивача заявлених після спливу позовної давності становить 922 501,65 доларів США. З врахуванням викладеного, позивач просить скасувати рішення господарського суду Харківської області в частині стягнення з відповідача заборгованості за договором про надання кредитної лінії № 78-026-мв/840-хркц від 21.09.2006 в розмірі 922 501,65 доларів США, що станом на 11.03.2015 за офіційним курсом НБУ становить 21 391 288,81 грн. В іншій частині відповідач просить рішення залишити без змін.

Перевіривши, в межах вимог, передбачених статтею 101 Господарського процесуального кодексу України, повноту встановлення обставин справи і докази по справі на їх підтвердження та їх юридичну оцінку судом першої інстанції, заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів встановила наступне.

Як свідчать матеріали справи, 21 вересня 2006 року між позивачем (надалі Банк) та відповідачем (надалі Позичальник) був укладений кредитний договір про надання мультивалютної кредитної лінії № 7-06-мв/840-хркц (надалі Кредитний договір).

Відповідно до п.1.1. Кредитного договору Банк зобов`язується надавати Позичальнику, а Позичальник зобов`язується прийняти, належним чином використовувати і повернути Банку кредит у валютах, вказаних в цьому договорі, у формі поновлювальної кредитної лінії з лімітом кредитної лінії, встановленим в базовій валюті, що дорівнює 2 000 000,00 (два мільйона) доларів США 00 центів у порядку і на умовах, зазначених у даному договорі. Вказана сума ліміту дорівнює еквіваленту 10 100 000,00 (десять мільйонів сто тисяч) гривень, 00 копійок по курсу НБУ на день укладання цього договору.

За період з 04 жовтня 2006 року по 22 жовтня 2013 року між сторонами було укладено 23 Додаткові угоди до Кредитного договору, а саме: № 1 від 04.10.2006 року, № 2 від 25.10.2006 року, № 3 від 27.10.2006 року, № 4 від 08.12.2006 року, № 5 від 21.03.2007 року, № 6 від 06.04.2007 року, № 7 від 16.04.2007 року, № 8 від 29.11.2007 року, № 9 від 05.01.2009 року, № 10 від 04.06.2009 року, № 11 від 10.06.2009 року, № 12 від 01.07.2009 року, № 13 від 06.07.2009 року, № 14 від 20.08.2009 року, № 15 від 25.08.2009 року, № 16 від 27.10.2009 року, № 17 від 02.11.2009 року, № 18 від 05.11.2009 року, № 19 від 01.02.2010 року, № 20 від 04.02.2010 року, №21 від 23.06.2010 року, № 22 від 29.06.2010 року та № 23 від 22.10.2013 року.

Ліміт кредитування встановлюється згідно додатку № 1 до цього договору.

Кредитування Позичальника здійснюється шляхом надання окремих частин кредитних коштів (траншів) в будь-якій валюті, що передбачена цим договором. Ліміт кредитної лінії розраховується в базовій валюті незалежно від валюти траншів, що видаватимуться. Валютою кредиту (траншу) можуть бути: долар США (USD) та/або гривня України (UAH), та/або швейцарські франки (CHF). Базовою валютою по даному договору є долар США. Під базовою валютою розуміється валюта, в яку перераховуються суми наданих і/або запитаних до отримання кредитів (траншів) в різних валютах даного договору, для розрахунку ліміту кредитної лінії. Загальна сума кредитів за всіма позичковими рахунками розраховується шляхом складання сум виданих кредитів в кожній з валют даного Договору, помножених на курс гривні НБУ до такої валюти, та поділений на курс гривні НБУ до базової валюти на день надання заявки на видачу кредиту. Загальна сума кредитів за всіма траншами (частинами) кредитів не може перевищувати встановленого п.1.1. даного Договору ліміту кредитної лінії незалежно від виду валюти наданих кредитів."

Згідно п.1.2.2. Кредитного договору в редакції Додаткової угоди № 5 від 21.03.2007 року позичальник зобов`язаний у будь-якому випадку повернути кредит у повному обсязі в термін, не пізніше 21 вересня 2016 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту, встановлений на підставі додаткової угоди сторін або до вказаного терміну (достроково) відповідно до умов розділу 11 цього договору на підставі будь-якого з п.п. 2.3., 2.5., 5.3., 5.5., 5.6., 5.9., 5.10., 5.11., 7.4., 9.2. цього договору. Кредит вважається повернутим в момент зарахування грошової суми в повному обсязі на відповідний рахунок Банку. Повернення кредиту повинно бути здійснено в тій самій валюті в якій було отримано відповідний транш. Позичальник повинен повернути основну суму кредиту на рахунки: № 2801 в доларах США в Банку; № 2800 в українській гривні в Банку; № 2802 в швейцарських франках в Банку.

Відповідно до п.1.3.1. Кредитного договору в редакції Додаткової угоди № 6 від 06.04.2007 року за використання кредитних коштів за цим договором встановлюється процентна ставка в розмірі 12,5% (дванадцять цілих п`ять десятих) процентів річних за кредитами в доларах США; 16,5 % (шістнадцять цілих п`ять десятих) процентів річних за кредитами в українській гривні та 8,99 % (вісім цілих дев`яносто дев`ять сотих) процентів річних за кредитами в швейцарських франках, якщо не встановлена інша ставка згідно умов цього договору. Не раніше ніж через 1 місяць з дня укладання цього договору може бути встановлений новий розмір процентної ставки в порядку, визначеному в п.9.2. цього договору. В такому ж порядку може бути встановлений новий розмір процентної ставки у випадку невиконання Позичальником умов п. 4.8. цього договору.

Також, Додатковою угодою № 6 від 06.04.2007 року до Кредитного договору сторони внесли зміни в п.1.3.2. Кредитного договору, який виклали у наступній редакції: За користування кредитними коштами понад встановлений термін процентна ставка встановлюється в розмірі:

- 18,75 % (вісімнадцять цілих сімдесят п`ять сотих) процентів річних за кредитами в доларах США;

- 24,75 % (двадцять чотири цілих сімдесят п`ять сотих) процентів річних за кредитами в українській гривні;

-13,49 % (тринадцять цілих сорок дев`ять сотих) процентів річних за кредитами в швейцарських франках.

Такий розмір процентної ставки застосовується до простроченої заборгованості клієнта по основній сумі боргу.

Згідно Додаткової угоди № 9 від 05.01.2009 року до Кредитного договору сторони домовились викласти Графік встановлення ліміту кредитування (Додаток №1 до Кредитного договору) в редакції Додатку № 1 до цієї Додаткової угоди (арк.. справи 25-27). Відповідно до Графіку встановлення ліміту кредитування, який є додатком до Додаткової угоди № 9 від 05.01.2009 року до Кредитного договору, позичальник зобов`язується додержуватись встановленого ліміту кредитування у відповідності з наведеним у цьому додатку графіку. Також, сторони домовились, що будь-яка сума заборгованості за кредитом, що перевищує розмір максимально допустимої заборгованості за сумою неповерненого кредиту, який (розмір) встановлений на відповідну дату, зазначену в п.2. вказаного графіку, вважається простроченою сумою боргу.

Позичальник зобов`язується повертати суму кредиту та сплачувати проценти, комісії, штрафи та інші платежі згідно умов Договору.

Нарахування процентів за Договором здійснюється щомісяця, в останній робочий день поточного місяця, методом факт/360 відповідно до вимог нормативно-правових актів Національного банку України та чинного законодавства України.

Позичальник зобов`язується сплачувати проценти за Договором у строк з 01 по 10 число (включно) кожного місяця, наступного за тим, за який були нараховані Банком такі проценти.

22 жовтня 2013 року сторони уклали Додаткову угоду № 23 до Кредитного договору, відповідно до якої внесли зміни в п.1.6. Кредитного договору та виклали його в наступній редакції: Цим сторони погодили наступну черговість погашення Позичальником своїх грошових зобов`язань за даним договором:

1. Прострочена заборгованість по основному боргу;

2. Строкова заборгованість по основному боргу;

3. Строкова заборгованість по процентам;

4. Прострочена заборгованість по процентам;

5. Прострочена заборгованість по комісіям;

6. Строкова заборгованість по комісіям;

7. Заборгованість по пеням та штрафам.

У випадку перерахування грошових коштів на погашення кредиту та/або процентів у порушення вищевказаної черговості з вини Позичальника, Банк вправі самостійно перерозподілити кошти Позичальника, що надійшли, у відповідності з черговістю, викладеною в цьому пункті, шляхом проведення відповідних бухгалтерських проводок по відповідних рахунках.

Відповідно до умов Кредитного договору в редакції Додаткової угоди № 23 від 22.10.2013 року у забезпечення виконання зобов`язань Позичальника за даним договором Банком прийнято:

- іпотеку нежитлових приміщень підвалу 1-го-:5-го поверхів, загальною площею 7148,5 кв.м. в літ."А-9"; нежитлових будівель літ. "Б-3" площею 613,6 кв.м., літ."В-1" площею 605,1 кв.м., літ. "Г-1" площею 43,8 кв.м., які розташовані за адресою: м.Харків, пр.Леніна, буд.38 та належать Товариству з обмеженою відповідальністю "Інститут Харківпроект" (3-я особа), згідно Договору іпотеки від 06.04.2007 р., укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Інститут Харківпроект" та Банком;

- поруку Громадянина України ОСОБА_4;

- поруку Товариства з обмеженою відповідальністю "Інститут Харківпроект" (3-я особа)

- поруку Товариства з обмеженою відповідальністю "УРБАН, ЛТД".

Як вбачається з матеріалів справи відповідач, який є Позичальником згідно з Кредитним договором та з урахуванням додаткових угод до нього отримав в Банку кредит у формі поновлювальної кредитної лінії з лімітом кредитної лінії, встановленим в базовій валюті, що дорівнює 5 000 000,00 (п`ять мільйонів) доларів США 00 центів та підтверджується копіями меморіальних ордерів № 01 від 22.09.2006 р., 28.09.2006 р., 05.10.2006 р., 11.10.2006 р., 26.10.2006 р., 27.10.2006 р. (арк. спр. 51), проте порушував терміни повернення кредиту та терміни сплати плати за кредит.

Згідно п.5.5. Кредитного договору сторони передбачили, що у випадку порушення Позичальником термінів повернення кредиту (основної суми та/або термінів сплати плати за кредит строком більш ніж на 5 календарних днів, та/або у випадку порушення умов договору застави вказаних в р.2 даного договору Банк має право змінити термін погашення кредиту та плати за кредит за цим договором в порядку визначеному в розділі 11 цього договору.

Крім того, у п.7.3. Кредитного договору сторони також передбачили, що відповідно до вимог ст. 611 ЦК України при порушенні Позичальником вимог п.2.3., 5.3., 5.5., 5.6., 5.9., 5.10., 5.11., 7.4., 9.2., цього договору Банк має право самостійно змінити термін повернення кредиту за цим договором в порядку, встановленому розділом 11 цього договору.

Відповідно до п.11.1. Кредитного договору сторони передбачили, що відповідно до ст.ст. 525, 611 ЦК України сторони погодили, що у випадку застосування будь-якого з п.2.3., 5.3., 5.5., 5.6., 5.9., 5.10., 5.11., 7.4., 9.2., цього договору та/або настання обставин, що передбачені вищевказаними пунктами Банк має право визнати термін повернення кредиту таким, що настав, згідно з п.1.2.2. цього договору. При цьому, термін повернення кредиту вважається таким, що настав, а кредит - обов`язковим до повернення з моменту отримання Позичальником відповідної письмової вимоги Банку. В цьому випадку Позичальник зобов`язується достроково повернути отриманий кредит та плати за кредит у встановлений заново термін в повному обсязі. В будь-якому випадку, новий строк повернення кредиту та плати за кредит згідно вимоги Банку не може перевищувати 14 календарних днів з дати відправлення Банком вказаної вимоги Позичальнику.

Враховуючи те, що відповідач перестав виконувати щомісячні зобов'язання з погашення кредиту та процентів за користування кредитом, у зв'язку із чим станом на 10 квітня 2012 року у відповідача виникла прострочена заборгованість, зокрема по сплаті основного боргу - 390 155,12 доларів США та процентів - 725 359,22 доларів США.

Позивач 13.04.2012 направив відповідачу вимогу за вих. 33-15/9098 від 12.04.2012 р. про дострокове повернення отриманого кредиту та плату за кредит, яка була отримана відповідачем 17.04.2012.

Проте, відповідач свої зобов`язання по поверненню кредиту та сплати процентів за користування кредитом не виконав. Разом з цим, 24.10.2013 відповідно до умов договору поруки № 257094 від 23.10.2013 року поручитель - ТОВ "УРБАН, ЛТД" виконав свої зобов`язання за договором поруки та сплатив позивачу 275 893,41 дол.США в рахунок погашення простроченої заборгованості за кредитом.

Як вбачається з розрахунку позивача та наданих до матеріалів справи документів станом на 11.03.2015 прострочена сума боргу за кредитом становить 2 609 051,36 доларів США та заборгованість по процентам за користування кредитом - 2 278 879,61 доларів США, що загалом складає 4 887 930 (чотири мільйони вісімсот вісімдесят сім тисяч дев`ятсот тридцять) доларів США 97 центів та в гривневому еквіваленті за офіційним курсом НБУ станом на 11.03.2015р. становить 105 349 263 (сто п`ять мільйонів триста сорок дев`ять тисяч двісті шістдесят три) грн. 37 коп.

Відповідно до п. 9.9. Кредитного договору про надання мультивалютної кредитної лінії №7-06-мв/840хркц сторони домовились про те, що Банк самостійно веде облік і здійснює розрахунки заборгованості Позичальника відповідно до вимог НБУ та умов Договору. У випадку наявності суперечок між сторонами в якості письмових доказів невиконання зобов'язань Позичальника, що мають пріоритетне значення, приймаються виписки про стан рахунків, первинні документи (платіжні доручення Позичальника), дані балансу, надані Банком і т.д., якщо Позичальник не доведе недійсність Банком документів або не надасть інших доказів виконання зобов'язань.

Розмір заборгованості позивач підтверджує довідкою за підписом керівника Банку та головного бухгалтера, випискою банку за вказаним Кредитним договором за період з 21.09.2006 по 25.06.2015.

Зазначені обставини стали підставою звернення позивача до господарського суду з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестиційна компанія "Бестселлер" на користь Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" заборгованість в сумі 4 887 930 (чотири мільйони вісімсот вісімдесят сім тисяч дев`ятсот тридцять) доларів США 97 центів, що в гривневому еквіваленті за офіційним курсом НБУ станом на 11.03.2015р. становить 105 349 263 (сто п`ять мільйонів триста сорок дев`ять тисяч двісті шістдесят три) грн. 37 коп.

Під час розгляду справи відповідач звернувся до суду з заявою про застосування позовної давності у відповідності до ч. 4 ст. 267 ЦК України.

Вирішуючи даний господарський спір, суд першої інстанції, зважаючи на встановлений факт порушення відповідачем своїх зобовязань за кредитним договором, дійшов висновку про наявність у позивача права вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до положень ст. 1048, ч.1 та ч.3 ст. 1049 Цивільного кодексу України, ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України

Таким чином, застосувавши наслідки прострочення позичальником повернення позики відповідно до статті 1050 ЦК України, а також беручи до уваги, що позивач скориставшись своїм правом на односторонню зміну умов зобов'язання, яке встановлене у п. 5.5., 7.3. Кредитного договору відповідно до п.11.1, п.11.2 цього договору направив 13.04.2012 р. відповідачу відповідну вимогу за вих. № 33-15/9098 від 12.04.2012 р., якою фактично змінено термін повернення кредиту та термін плати за кредит, дійшов висновку про те, що

відповідач відповідно до п.11.1 Кредитного договору зобов`язаний був погасити заборгованість, яка зазначена у вимозі не пізніше 27 квітня 2012 року.

За таких обставин, суд першої інстанції вважав, що на момент подання позову до суду, а це - 18 березня 2015 р. згідно штампу на конверті, в якому надійшла позовна заява, встановлений загальний строк позовної даності - три роки не сплив, а тому заява про застосування строку позовної давності не підлягає задоволенню.

З огляду на викладене місцевий господарський суд прийшов до висновку, що вимоги позивача, які засновані на договірних відносинах між сторонами, є обґрунтованими, а відтак підлягають задоволенню.

Проте, колегія суддів не може погодитись з висновками суду першої інстанції.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Так, між сторонами у справі виникли правовідносини за договором про надання мультивалютної кредитної лінії № 78-06-мв/840-хркц від 21.09.2006 з урахуванням укладених до нього додаткових угод.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу України, якщо інше не встановлено параграфом 2 і не випливає із суті кредитного договору (ст. 1054 Цивільного кодексу України).

За приписами ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором (ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 1049 Цивільного кодексу України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на банківський рахунок позикодавця (ч. 3 ст. 1049 Цивільного кодексу України).

Згідно з ч. 2. ст. 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно з нормою статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

З матеріалів справи вбачається, що сторони встановили як строк дії договору - до повного погашення суми кредиту та плати за кредит (пункт 9.5 кредитного договору), кінцевий строк повернення кредиту - до 21 вересня 2016 року (пункти 1.2.2. кредитного договору в редакції додаткової угоди № 5), так і строки виконання зобов'язань зі щомісячним погашенням платежів - щомісяця до 21 числа включно кожного календарного місяця для основної заборгованості (Додаток №1 кредитного договору в редакції Додаткових угод № 5 та № 9) і для процентів за користування кредитом (пункт 1.3.5. Кредитного договору).

Матеріали справи свідчать про те, що відповідач перестав виконувати щомісячні зобов'язання з погашення кредиту та процентів за користування кредитом, у зв'язку із чим станом на 10 квітня 2012 року у відповідача виникла прострочена заборгованість, зокрема по сплаті основного боргу - 390 155,12 доларів США та процентів - 725 359,22 доларів США.

Позивач 13.04.2012 направив відповідачу вимогу за вих. 33-15/9098 від 12.04.2012 про дострокове повернення отриманого кредиту та плату за кредит, яка була отримана відповідачем 17.04.2012.

Відповідно до Довідки-розрахунку заборгованості по процентам за користування кредитом, яку надав Банк (сторінка 6 Довідки), в період з 22.03.2012 р. по 19.04.2012 р. (включно) позивач нараховував на прострочену заборгованість зі сплати тіла кредиту в розмірі 390 155,12 доларів США, підвищену ставку процентів в розмірі 18,75 відсотків річних, яка в свою чергу застосовується виключно до заборгованості строк якої настав. Таким чином, позивач вимогою за вих. № 33-15/9098 від 12.04.2012 р. змінив термін повернення кредиту, в частині зобов'язань ТОВ «ІК «Бестселлер» строк виконання яких на момент пред'явлення вимоги не настав та вимагав достроково виконати ці зобовязання.

В той же час, позивач не змінював строк повернення вже простроченої на той час заборгованості, про що свідчить сам текст вимоги та довідка-розрахунку заборгованості по процентам за користування кредитом з яких вбачається, що позивач вже після направлення вимоги вважав, що строк виконання заборгованості в розмірі 1 115 514,34 доларів США вже настав, та в квітні 2012 року продовжував окремо обліковувати дану заборгованість як прострочену, а також нараховував на цю заборгованість підвищені ставки процентів.

Згідно пунктів 5.5. та 7.3. кредитного договору Банк має право у встановлених випадках змінити термін повернення кредиту та достроково стягнути з позичальника суму кредиту та плати за кредит в порядку, визначеному розділом 11 Договору.

Розділ 11 договору регламентує порядок дострокового повернення кредиту, що вбачається із його змісту та назви. Зокрема, п. 11.1. вказує, що Банк має право у визначених випадках визнати термін повернення кредиту таким що настав, а Позичальник зобов'язаний достроково повернути отриманий кредит та плату за кредит.

У вимозі за вих. 33-15/9098 від 12.04.2012 позивач зазначає, що діє на підставі ст. 1050 ЦК України.

Разом з цим, статтею 1050 ЦК України передбачено, що в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Зважаючи на положення ст.ст. 530, 531 ЦК України, дострокове виконання зобов'язання полягає у виконанні зобов'язання строк виконання якого за договором ще не настав.

В той же час, відповідно до тексту даної вимоги позивача, станом на 10.04.2012, останній обліковує на своїх рахунках прострочену заборгованість(тобто строк сплати якої вже настав) кредитним договором в розмірі 1115 514,34 доларів США. Крім того, на вказану прострочену заборгованість нараховані штрафні санкції у вигляді пені в розмірі 562 099,75 грн.

Як зазначалось вище, згідно з умовами кредитного договору (пункт 1.3.5., додаток №1 кредитного договору в редакції додаткових угод № 5 та № 9, п. 2.6. кредитного договору в редакції додаткової угоди № 7) позичальник зобов'язаний здійснювати повернення кредиту частинами (щомісячними платежами) у розмірі та в строки, визначені договором, і щомісяця сплачувати проценти за користування кредитом, а також сплатити пеню за порушення строків повернення кредиту та процентів за користування ним.

Строк виконання кожного щомісячного зобов'язання згідно із частиною третьою статті 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок (стаття 253 ЦК України).

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п'ята статті 261 ЦК України).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252-255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України).

Оскільки умовами договору передбачені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а отже і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Така правова позиція, зокрема відповідає правовій позиції Верховного суду України, що викладена у постанові Верховного Суду України по справі №6-20цс14 від 19.03.2014 р. та у постанові Верховного Суду України по справі № 6-116цс13 від 06.11.2013 р.

Також наведене обґрунтування відповідає правовій позиції Вищого господарського суду України, що викладена у постанові Вищого господарського суду України по справі № 5015/2087/12 від 07.03.2013 р. та у постанові Вищого господарського суду України по справі № 5015/2089/12 від 12.12.2012 р.

Матеріали справи свідчать про те, що ТОВ «ІК «Бестселлер» перестало починаючи з серпня 2010 року виконувати щомісячні зобов'язання з погашення тіла кредиту, а з березня 2010 погашення процентів за користування кредитом, у зв'язку із чим станом на 21 березня 2012 року у відповідача утворилась заборгованість за кредитним договором в розмірі 1 038 701,46 доларів США (зі сплати тіла кредиту в розмірі 343 955,31 доларів США; зі сплати зі сплати процентів 694 746,15 доларів США).

Враховуючи, що за умовами договору погашення кредиту повинно здійснюватись позичальником частинами до 21 числа кожного місяця, а процентів -кожного 05 числа (включно) кожного календарного місяця, наступного за звітним, у рахунок якого вносяться кошти, то початок перебігу позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником кожного із цих зобов'язань.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся з даним позовом до господарського суду 18 березня 2015 року згідно штампу на конверті, в якому надійшла позовна заява.

Таким чином, вимоги позивача про стягнення заборгованості по сплаті чергового платежу по тілу кредиту за березень 2012 року заявлені позивачем в межах встановленого законодавством строку позовної давності, адже строк виконання даного зобов'язання сплив 22 березня 2012. Розмір чергового платежу за тілом кредиту за березень 2012 року становить 46 199,81 доларів США.

Отже, сума вимог позивача, до яких має застосовуватись позовна давність становить 992 501,65 доларів США.

Зазначена сума заборгованості в розмірі 992 501,65 доларів США, яка виникла до 01 березня 2012 року та рахувалась на цю дату простроченою, складається зокрема з наступного:

Заборгованість по сплаті кредиту за період з серпня 2011 р. по лютий 2012 р. в розмірі 297 755,50 доларів США (20 556,64 долари США - заборгованість за серпень 2011 р., 46 199,81 долари США - заборгованість за кожен місяць в період з вересня 2011 по лютий 2012 р.).

Заборгованість по сплаті процентів за користування за період з березня 2010 р. по лютий 2012 р. в розмірі 694 746,15 доларів США (відповідно до наданої ПАТ «УкрСиббанк» «Довідка-розрахунок заборгованості по процентам за користування кредитом ТОВ «ІК Бестселлер» на 11.03.2015 р. за Кредитним договором про надання мультивалютної кредитної лінії № 78-0б-мв/840-хркц від 21.09.2006 р.»).

Враховуючи викладене, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 992 501,65 доларів США, що станом на 11.03.2015 р. за офіційним курсом НБУ становить 21 391 288,81 грн. є такими, що заявлені після спливу позовної давності.

Цивільний кодекс України передбачає лише один єдиний правовий механізм зміни моменту початку перебігу позовної давності це - переривання строку позовної давності. Частина 3 ст. 264 ЦК України зокрема зазначає - після переривання перебіг позовної давності починається заново.

В той же час, ст. 264 ЦК України визначає лише два випадки коли можливе переривання строку позовної давності та відповідно зміна моменту початку перебігу строку позовної давності, а саме: вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку; у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.

Посилання позивача на переривання строку позовної давності внаслідок укладання додаткової угоди № 23 від 22.10.2013 р. є безпідставним, адже дана угода не містить обставин про визнання ТОВ «ІК «Бестселлер» боргу за строковими (щомісячними) платежами, фактично окремими грошовими зобов'язаннями, що існував станом на 21.03.2012. Договір поруки № 257094 від 22.10.2013 р. також не може вважатись дією ТОВ «ІК «Бестселлер» про визнання боргу за строковими (щомісячними) платежами, фактично окремими грошовими зобов'язаннями, що існував станом на 21.03.2012 р., адже даний договір є окремим правочином (дією), який вчинено іншою, відмінною від Позичальника юридичною особою.

Отже, обставини, на які посилається позивач, не свідчать про перериваня строку позовної давності, а тому не можуть можуть вважатися підставою для застосування положень ст. 264 ЦК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача 992 501,65 доларів США, що станом на 11.03.2015 р. за офіційним курсом НБУ становить 21 391 288,81 грн., в звязку зі спливом позовної давності.

Разом з цим колегія суддів звертає увагу, що відповідачем в наданому до суду контр розрахунку було допущено арифметичну помилку, а саме невірно визначено суму заборгованості в розмірі 922 501,65 доларів США, до якої має застосовуватись позовна давність.

Так, у своїй апеляційній скарзі ТОВ «ІК «Бестселлер» просить частково скасувати рішення суду першої інстанції в частині стягнення з ТОВ «ІК «Бестселлер» заборгованості за договором про надання кредитної лінії № 78-06-мв/840-хркц від 21.09.2006 року з розмірі 1 038 701 (один мільйон тридцять вісім тисяч сімсот один) доларів США 46 центів, що станом на 11.03.2015 р. за офіційним курсом НБУ становить 22 387 066 (двадцять два мільйони триста вісімдесят сім тисяч шістдесят шість) гривень 09 копійок. В подальшому, в наданих до суду поясненнях вх. 14444 від 21.10.2015 відповідач визнає, що з врахуванням чергового платежу за тілом кредиту за березень 2012 року, сума заборгованості, до якої має застосовуватись позовна давність повинна вираховуватись з суми 1038701,46 грн. 46199,81 грн., що становить 992 501,46 грн. Проте, відповідач допустив арифметичну помилку, вказавши суму 922 501,65 грн. В звязку з викладеним, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Що стосується наведених відповідачем доводів про призначення судової економічної експертизи та заяви ТОВ "Інвестиційна компанія "Бестселлер" щодо додаткових питань на розгляд експертів, які стосувалися розміру заборгованості по черговим платежам з повернення кредиту та нарахованих відсотків, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правомірно відмовив в задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Інститут Харківпроект" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестиційна компанія "Бестселлер" про призначення судової економічної експертизи як безпідставне, виходячи з наступного.

Згідно ч.1 ст. 41 ГПК України для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу.

Відповідно до статті 1 Закону України Про судову експертизу судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об'єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні, зокрема, суду.

У п. 2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №4 від 23.03.2012 р. "Про деякі питання практики призначення судової експертизи", господарським судам України надані роз'яснення, що судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. Якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку в разі необхідності може бути здійснено господарським судом з призначенням відповідної судової експертизи.

Відповідно до п. 9.9. кредитного договору про надання мультивалютної кредитної лінії №7-06-мв/840хркц сторони домовились про те, що Банк самостійно веде облік і здійснює розрахунки заборгованості Позичальника відповідно до вимог НБУ та умов Договору. У випадку наявності суперечок між сторонами в якості письмових доказів невиконання зобов'язань Позичальника, що мають пріоритетне значення, приймаються виписки про стан рахунків, первинні документи (платіжні доручення Позичальника), дані балансу, надані Банком і т.д., якщо Позичальник не доведе недійсність Банком документів або не надасть інших доказів виконання зобов'язань.

Однак, відповідачем необґрунтовано наявність у справі взаємно суперечливих доказів та наявності дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, неможливості замінити висновок експерта іншими засобами доказування.

Отже, поставлені відповідачем питання є можливим встановити суду самостійно при вирішенні даного господарського спору, тоді як відповідно до ст. 33 ГПК України саме на сторони покладається обовязок доводити певні обставини.

На підставі викладеного та керуючись статтями 33, 43, 99, 101, пунктом 2 статті 103, пунктами 1, 4 частини 1 статті 104, статтею 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ТОВ "Інвестиційна компанія БЕСТСЕЛЛЕР", м. Харків задовольнити частково.

Рішення господарського суду Харківської області від 03.08.2015 у справі № 922/1729/15 в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестиційна компанія "Бестселлер" на користь Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" заборгованість в сумі 992 501 (девятсот девяносто дві тисячі пятсот одна) доларів США 65 центів, що в гривневому еквіваленті за офіційним курсом НБУ станом на 11.03.2015р. становить 21 391 288 (двадцять один мільйон триста дев`яносто одна тисяча двісті вісімдесят вісім) 81 коп. скасувати та в цій частині прийняти нове рішення, яким в позові відмовити.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" (61001, м. Харків, пр-т Московський, 60, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестиційна компанія "Бестселлер" (61145, м.Харків, вул.Космічна, б.21, к.310, ) витрати по сплаті судового збору за розгляд апеляційної скарги в сумі 36 540,00 грн.

Постанова набирає чинності з дня її проголошення і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом 20-ти днів.

Повний текст постанови складено та підписано 23 жовтня 2015 року.

Головуючий суддя Істоміна О.А.

Суддя Барбашова С.В.

Суддя Білецька А.М.