ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" жовтня 2015 р. Справа № 925/1494/15

Господарський суд Черкаської області в складі: головуючого - судді Скиби Г.М., за участю секретаря судового засідання Кенкеч О.С., розглянув у відкритому судовому засіданні справу за позовом прокурора Камянського району Черкаської області в інтересах держави в особі Тимошівської сільської ради, Черкаська область, Камянський район, с. Тимошівка, вул. Лісова, 1

до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, Черкаська область, м. Камянка, вул. Гагаріна, 18

про зобовязання повернути земельну ділянку водного фонду,

за участю представників сторін:

прокурор: Линдюк В.С. прокурор прокуратури за посадою;

від позивача: участі не брав;

від відповідача: участі не брав.

Прокурор в інтересах держави в особі Тимошівської сільської ради звернувся в господарський суд Черкаської області з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про зобовязання останнього повернути земельну ділянку водного фонду власнику сільській раді у звязку з припиненням основного договору оренди.

Прокурор вимоги підтримав та просить їх задовольнити. Надав суду витребувані документи та пояснення.

Позивач свого представника в судове засідання не направив.

Відповідач свого представника в судове засідання не направив, вимоги не заперечив, відзиву не надав. Ухвала суду про порушення провадження вручена відповідачу 05.09.2015р., про що свідчить розписка в поштовому повідомленні (а.с. 34). Суд вважає, що відповідач мав достатньо часу для подання заперечень проти позову чи повідомлення суду про обєктивну неможливість прибути в засідання.

Суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній доказами та матеріалами на підставі положень ст. 75 ГПК України.

Судом зясовано та перевірено доказами такі взаємовідносини сторін:

Підприємець ОСОБА_2 отримав у строкове користування земельну ділянку водного фонду площею 5,2729 га (ставок №2) на території села Тимошівка на підставі договору оренди земельної ділянки від 06.11.2007р. Договір належним чином зареєстровано в Камянському відділі ДП «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах».

Відповідно до п. 8 договору строк дії договору - 10 років.

Мета використання ділянки комерційна діяльність з вирощування риби.

31.08.2010р. підприємець ОСОБА_2 уклав договір суборенди з приватним підприємцем ОСОБА_1 (відповідач у справі). Договір суборенди ділянки належно зареєстровано в Центрі ДЗК.

17.01.2011р. гр. ОСОБА_2 припинив свою підприємницьку діяльність, про що внесені відповідні записи в ЄДР юридичних та фізичних осіб-підприємців.

Спірні договір оренди землі від 06.11.2007р. та договір суборенди землі від 31.08.2010р. як одну з підстав припинення договору оренди землі зазначають ліквідацію юридичної особи орендаря.

Ці положення договорів перекликаються і з положеннями ст. 31 ЗК України про припинення договору оренди землі внаслідок ліквідації орендаря.

Ст. 8 ЗУ «Про оренду землі» передбачає припинення похідного договору суборенди земельної ділянки при припиненні основного договору оренди земельної ділянки.

Згідно положень ЗУ «Про оренду землі» (ст. 34) у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар має повернути орендодавцю земельну ділянку на умовах договору. Притримання ділянки орендарем для задоволення своїх вимог до орендодавця не допускається.

Всупереч приписам ст.ст. 31, 34 ЗУ «Про оренду землі», після припинення підприємництва ОСОБА_2, фізична особа підприємець ОСОБА_1 продовжує користуватися спірною земельною ділянкою водного фонду як суборендар.

Внаслідок такого порушення відповідачем чинного земельного законодавства України Орендодавець не може використовувати спірну земельну ділянку площею 5,2729 га м межах населеного пункту в с. Тимошівка.

Порушення прав позивача на використання спірної земельної ділянки стало причиною звернення прокурора в інтересах держави в особі позивача до суду для захисту порушеного права.

Інших доказів не подано. Сторони та учасники не заявляли клопотань про витребування додаткових доказів та не наполягають на необхідності приєднання інших доказів.

Оцінюючи зібрані у матеріалах справи докази, заслухавши пояснення прокурора, суд вважає, що позов підлягає до повного задоволення з таких мотивів та правових підстав:

Відповідно до статті 1 ГПК України зацікавлені особи звертаються до господарського суду за захистом свого порушеного права.

Згідно положень Пленуму ВГСУ від 23.03.2012р. №6 «Про судове рішення» при прийнятті рішення суд має врахувати майнові інтереси сторін, не надаючи переваги одному учаснику над іншим. Рішення має ґрунтуватися на повній та всебічній оцінці доказів у конкретній справі.

Сторони є самостійними юридичними особами та субєктами господарювання на ринку землі в України. Місце здійснення їх діяльності відповідає записам в реєстраційних документах згідно до положень ст. 93 ЦК України.

Рішенням Тимошівської сільської ради від 06.11.2017р. №12-4/V приватному підприємцю ОСОБА_2О надано в строкове користування земельну ділянку водного фонду площею 5,2729 га (ставок №2). Цільове призначення ділянки розведення риби. Любительське рибальство (а.с. 16).

06.11.2007р. між Тимошівською сільською радою та ФОП ОСОБА_2 укладено договір оренди земельної ділянки водного фонду площею 5,2729 га кадастровий номер :01:001:0021 (а.с. 11-13).

Рішенням від 31.08.2010р. №29-5/V Тимошівська сільська рада надала дозвіл ФОП ОСОБА_1 на укладення договору суборенди на земельну ділянку (а.с. 17).

31.08.2010р. між ФОП ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_1 укладено договір суборенди спірної земельної ділянки водного фонду площею 5,2729 га кадастровий номер :01:001:0021, розташованої в с. Тимошівка Камянського району (а.с. 18-20).

17.01.2011р. гр. ОСОБА_2 припинив господарську діяльність, про що внесені відомості в ЄДРПОУ (а.с. 28 зворот).

Ці юридично значимі дії впливають на відносини суборенди ФОП ОСОБА_1 земельної ділянки водного фонду кадастровий номер :01:001:0021.

Суд погоджується з доводами прокурора про припинення договору суборенди землі водного фонду від 31.08.2010р. (а.с. 18-21) у звязку з ліквідацією ФОП ОСОБА_2 Відповідач ФОП ОСОБА_1 не надав доказів укладення нового договору оренди земельної ділянки водного фонду чи заміни сторони у зобовязанні перед Тимошівською сільською радою.

Відповідач не заперечив вимоги прокурора, хоча був повідомлений про час і місце розгляду спору.

Використання землі в Україні врегульоване положеннями Конституції України, Земельним кодексом України, ЗУ «Про оренду землі», Податковим кодексом України в частині внесення оплати за користування землею тощо.

Відносини між позивачем та відповідачем після 17.01.2011р. слід розцінювати як відносини з використання земельних ділянок, що не грунтуються на вимогах закону, договору, та не врегульовано вимогами гл. 58 ЦК України, ЗУ «Про оренду землі», «Про плату за землю», положеннями Земельного кодексу України, положеннями Податкового кодексу України в частині правомочності передачі ділянки в оренду.

Ст. 152 ЗК України передбачає право власника чи землекористувача вимагати усунення будь-яких його порушень прав на землю, навіть коли ці порушення не повязані з позбавленням права володіння земельною ділянкою.

Згідно з ч. 1 ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Статтею 125 Земельного кодексу України встановлено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Відповідно до ст. 126 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті. Право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державним актом на право постійного користування земельною ділянкою. Право оренди земельної ділянки посвідчується договором оренди землі, зареєстрованим відповідно до закону.

В даному випадку суд розцінює дії відповідача як використання ділянки комунальної власності без правовстановлюючих документів. Власник землі сільська рада предявив вимог до відповідача про повернення земельної ділянки.

Згідно з п. 3.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 травня 2011р. №6 «Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин» відповідно до вимог чинного законодавства обов'язковою умовою фактичного використання земельної ділянки є наявність у особи, що її використовує, правовстановлюючих документів на цю земельну ділянку, а відсутність таких документів може свідчити про самовільне зайняття земельної ділянки.

Разом з тим, у вирішенні питання про застосування відповідальності за самовільне зайняття земельної ділянки господарським судам необхідно враховувати, що саме по собі встановлення судом наявності фактичного користування земельною ділянкою без документів, що посвідчують права на неї, не є достатньою підставою для кваліфікації такого використання земельної ділянки як самовільного її зайняття. Господарським судам у вирішенні таких спорів необхідно досліджувати, чи передбачено спеціальним законом отримання правовстановлюючих документів на земельну ділянку для розміщення певних об'єктів, причини відсутності таких документів у особи, що використовує земельну ділянку, наявність у особи права на отримання земельної ділянки у власність чи в користування, вжиття нею заходів до оформлення права на земельну ділянку тощо.

Судом встановлено, що між сторонами відсутній письмовий строковий оплатний двосторонній реальний чи консенсуальний договір на користування спірною земельною ділянкою площею 5,2729 ГА на території с. Тимошівка Камянського району Черкаської області.

На вимоги суду відповідачем не подано доказів оформлення проектної документації на використання спірної земельної ділянки водного фонду площею 5,2729 ГА (ставок №2) кадастровий номер :01:001:0021.

Відповідно до ст.ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Обовязок доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого субєктивного права.

Суд враховує, що певні обставини можуть доводитись тільки певними доказами. Прокурор та позивач обґрунтовано та підставно звернулися в господарський суд з позовом до ФОП ОСОБА_1 та використали належний спосіб захисту свого порушеного права титульного користувача та володільця на безперешкодне та безпечне цільове використання земельної ділянки водного фонду площею 5,2729 га (ставок №2). Позовні вимоги підлягають до задоволення з покладенням судових витрат на відповідача повністю.

Згідно ст. 49 ГПК України належить стягнути з Відповідача в дохід державного бюджету 1 218 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст. 49, 82, 84, 85 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Зобовязати відповідача: фізичну особу-підприємця ОСОБА_1, ідентифікаційний номер фізичної особи-платника податків НОМЕР_1, Черкаська область, м. Камянка, вул. Гагаріна, 18, номер рахунку в банках невідомий

повернути позивачу Тимошівській сільській раді Камянського району, , Черкаська область, Камянський район, с. Тимошівка, вул. Лісова, 1, номер рахунку в банку невідомий

земельну ділянку водного фонду загальною площею 5,2729 га (ставок №2), що розташована в межах с. Тимошівка, кадастровий номер :01:001:0021

Стягнути з відповідача: фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, ідентифікаційний номер фізичної особи-платника податків НОМЕР_1, Черкаська область, м. Камянка, вул. Гагаріна, 18, номер рахунку в банках невідомий

в доход державного бюджету через відповідний орган державної податкової служби на користь УДКС України у м. Черкаси, МФО 854018, код 38031150, рахунок №3002, код бюджетної класифікації 22030001

1218 грн. судового збору за немайновою вимогою.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня прийняття рішення. Сторони у справі протягом цього строку мають право подати апеляційну скаргу до апеляційного суду на вказане рішення через Господарський суд Черкаської області.

Повне рішення складено 26.10.2015р.

Суддя Г.М. Скиба