ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

27.10.2015 Справа № 907/987/15

За позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_1

до товариства з обмеженою відповідальністю „Універсал", м. Мукачево

про стягнення суми 34477,30 грн. збитків.

Суддя господарського суду - В.В.Мокану

представники:

Позивача - Митровка Я.В., адвокат, договір від 04.09.2015 року

Відповідача - не брав участі

СУТЬ СПОРУ: фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1, АДРЕСА_1 заявлено позов до товариства з обмеженою відповідальністю „Універсал", м. Мукачево про стягнення суми 34477,30 грн. збитків.

Представник позивача підтримав позовні вимоги, які обґрунтовано посиланням на факт втрати відповідачем переданої йому на зберігання згідно договору зберігання від 21.12.2009 року черепиці керамічної рядової у кількості 4822 шт. вартістю 34477,30 грн.

Відповідач, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, явку уповноваженого представника для участі в судових засіданнях 23.09.2015, 07.10.2015, 27.10.2015 не забезпечив, витребуваних документів не подав, хоча, поданим через канцелярію суду клопотанням від 21.09.2015 просив відкласти розгляд справи на інший термін у зв'язку з неможливістю забезпечення явки уповноваженого представника в судове засідання та не здійснювати розгляд справи без участі представника відповідача.

За таких обставин справа розглянута в порядку ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними в ній матеріалами.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив:

По накладній № 2 від 21.12.2009 року фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 передано ТОВ „Універсал" на відповідальне зберігання черепицю керамічну рядову в кількості 13079 шт. по ціні 7,15 грн. на загальну суму 93514,94 грн.

Як вбачається з накладної № 2 від 21.12.2009 року вона містить умову про предмет домовленості (відповідальне зберігання - послугу, що надає зберігач, направлену на забезпечення схоронності майна), про об'єкт (визначені у ній речі -

черепицю керамічну рядову). Форма накладної письмова, відповідає ч. 1 ст. 937 ЦК України. Відсутність у накладній інформації про строк зберігання згідно ч. 2 ст. 938 ЦК України свідчить про те, що зберігач зобов'язаний зберігати майно до пред'явлення поклажодавцем вимоги про його повернення. Відсутність у накладній визначення плати за зберігання дає підстави вважати зберігання безоплатним, оскільки відповідач не надав доказів, що зберігання є його основною та єдиною метою діяльності, вказаною в його статуті.

продовження рішення господарського суду Закарпатської області від 27.10.2015 року у справі № 907/987/15

За наведених обставин, підписання сторонами спору накладної № 2 від 21.12.2009 року визнається судом належним оформленням договору зберігання.

Відповідно до ч. 1 ст. 936 Цивільного кодексу України за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов'язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності. Згідно ч. 1 ст. 937 Цивільного кодексу України договір зберігання укладається в письмовій формі. Письмова форма вважається дотриманою, якщо прийняття речі на зберігання посвідчене розпискою, квитанцією або іншим документом, підписаним зберігачем.

Частиною 2 ст. 938 Цивільного кодексу України визначено, що якщо строк зберігання у договорі зберігання не встановлений і не може бути визначений виходячи з його умов, зберігач зобов'язаний зберігати річ до пред'явлення поклажодавцем вимоги про її повернення.

Згідно частин 1 та 4 ст. 946 Цивільного кодексу України плата за зберігання та строк її внесення встановлюються договором зберігання. Установчим документом юридичної особи або договором може бути передбачено безоплатне зберігання речі.

Отже, позивачем доведено передачу відповідачу на відповідальне зберігання черепиці керамічної рядової в кількості 13079 шт. по ціні 7,15 грн. на загальну суму 93514,94 грн. Після часткового повернення позивачеві товару у кількості 8257 шт. на зберіганні у відповідача залишився товар (черепиця керамічна рядова) у кількості 4822 шт. загальною вартістю 34477,30 грн., що підтверджується актом звірки взаєморозрахунків між ФОП ОСОБА_1 та ТОВ „Універсал" від 01.06.2010 року.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 949 Цивільного кодексу України зберігач зобов'язаний повернути поклажодавцеві річ, яка була передана на зберігання, або відповідну кількість речей такого самого роду та такої самої якості. Річ має бути повернена поклажодавцю в такому стані, в якому вона була прийнята на зберігання, з урахуванням зміни її природних властивостей.

Листом від 11.12.2014 року позивач звернувся до відповідача з вимогою повернути черепицю керамічну рядову у кількості 4822 шт., яка знаходиться на зберіганні у ТОВ „Універсал" згідно накладної № 2 від 21.12.2009 року, в семиденний строк з моменту отримання вимоги шляхом повідомлення позивача завчасно про місце та час вивозу товару.

Невиконання відповідачем вимоги позивача про повернення черепиці керамічної рядової у кількості 4822 шт. стала підставою звернення останнього до господарського суду Закарпатської області з позовом про зобов'язання відповідача повернути черепицю керамічну рядову у кількості 4822 шт., передану на зберігання згідно договору від 21.12.2009 року за накладною № 2 від 21.12.2009 року загальною вартістю 34477 грн. 30 коп.

Рішенням господарського суду Закарпатської області від 13.05.2015 у справі № 907/316/15 позов задоволено, зобов'язано товариство з обмеженою відповідальністю „Універсал", м. Мукачево повернути фізичній особі - підприємцю ОСОБА_1, АДРЕСА_1 черепицю керамічну рядову у кількості 4822 шт. загальною вартістю 34477 грн. 30 коп., передану на зберігання за накладною № 2 від 21.12.2009 року.

На примусове виконання рішення від 13.05.2015 господарським судом Закарпатської області 10.06.2015 видано наказ.

продовження рішення господарського суду Закарпатської області від 27.10.2015 року у справі № 907/987/15

Позивачем вказаний наказ пред'явлено до виконання у міський відділ державної виконавчої служби Мукачівського міськрайонного управління юстиції. У ході проведення виконавчих дій виявлено відсутність у відповідача черепиці у кількості 4822 шт., переданої на зберігання згідно накладної № 2 від 21.12.2015, про що державним виконавцем складено акт від 11.08.2015 та у зв'язку з цим 12.08.2015 винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п. 6 ч. 1 ст. 47 Закону України „Про виконавче провадження".

Предметом розгляду у даній справі є вимога позивача про стягнення з відповідача суми 34477,30 грн. збитків, завданих втратою черепиці керамічної рядової у кількості 4822 шт. вартістю 34477,30 грн., що була передана на зберігання згідно договору зберігання від 21.12.2009 року (накладна № 2 від 21.12.2009).

Відповідно до ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

За нормою ст. 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Стаття 226 Господарського кодексу встановлює, що у разі невиконання зобов'язання про передачу їй індивідуально визначеної речі (речей, визначених родовими ознаками) управнена сторона має право вимагати відібрання цієї речі (речей) у зобов'язаної сторони або вимагати відшкодування останньою збитків.

Відповідно до ч.1 ст. 623 ЦК України боржник який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

За умовами ст.ст. 949, 950 ЦК України зберігач зобов'язаний повернути поклажодавцеві річ, яка була передана на зберігання, або відповідну кількість речей такого самого роду та такої самої якості. Річ має бути повернена поклажодавцю в такому стані, в якому вона була прийнята на зберігання, з урахуванням зміни її природних властивостей. За втрату (нестачу) або пошкодження речі, прийнятої на зберігання, зберігач відповідає на загальних підставах.

Стаття 951 ЦК України передбачає, що збитки, завдані поклажодавцеві втратою (нестачею) або пошкодженням речі, відшкодовуються зберігачем: у разі втрати (нестачі) речі - у розмірі її вартості; у разі пошкодження речі - у розмірі суми, на яку знизилася її вартість. Якщо внаслідок пошкодження речі її якість змінилася настільки, що вона не може бути використана за первісним призначенням, поклажодавець має право відмовитися від цієї речі і вимагати від зберігача відшкодування її вартості.

продовження рішення господарського суду Закарпатської області від 27.10.2015 року у справі № 907/987/15

Відповідно до ч. 2 ст. 623 ЦК України розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором.

Виходячи з аналізу вказаних правових норм, обов'язковим під час розгляду даного спору є доведення факту втрати майна.

Надані позивачем докази у підтвердження факту втрати майна, переданого на зберігання, зокрема, складений держаним виконавцем в ході виконавчого провадження з примусового виконання наказу господарського суду від 10.06.2015, акт від 11.08.2015 року про відсутність предметів, які необхідно пеедати, суд визнає належними.

Розмір заявлених позивачем збитків, який напряму пов'язаний з втратою переданої на зберігання речі (їх кількості), підтверджується актом звірки взаєморозрахунків між ФОП ОСОБА_1 та ТОВ „Універсал" від 01.06.2010 року та рішенням господарського суду Закарпатської області у справі № 907/316/15.

З врахуванням наведеного, позовні вимоги про стягнення з відповідача суми 34477,30 грн. збитків, завданих втратою переданої йому на зберігання згідно договору зберігання від 21.12.2009 року черепиці керамічної рядової у кількості 4822 шт. вартістю 34477,30 грн., підлягають задоволенню.

Судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1218 грн. на підставі ст.49 ГПК України слід віднести на відповідача.

Керуючись ст. ст. 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд вирішив:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю „Універсал" (89600, м. Мукачево, вул. Фурманова, 21, ) на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) суму 34477 (тридцять чотири тисячі чотириста сімдесят сім) 30 коп. збитків, завданих втратою відповідачем переданої йому на зберігання згідно договору зберігання від 21.12.2009 року черепиці керамічної рядової у кількості 4822 шт., а також суму 1218 (одна тисяча двісті вісімнадцять) грн. на відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому Господарським процесуальним кодексом України.

Повне рішення складено 02.11.2015 року.

Суддя Мокану В.В.