ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.10.2015 року Справа № 904/5382/14

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Березкіної О.В. ( доповідач)

Суддів: Антоніка С.Г., Дмитренко Г.К.

При секретарі Ковзикові В.Ю.

Зміна складу судової колегії відбулася на підставі розпорядження секретаря судової палати Кузнецової І.Л. від 28.10.2015 року.

За участю представників сторін

від позивача: Чумак С.О., представник, довіреність №1879-К-Н-О від 29.04.15;

від відповідача: ОСОБА_3, ФОП, паспорт НОМЕР_1 від 09.03.15;

від відповідача: ОСОБА_4, представник, договір про надання правової допомоги №03/13-2 від 04.03.13;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПРИВАТБАНК"

на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 23 червня 2015 року у справі № 904/5382/14

за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПРИВАТБАНК", м. Дніпропетровськ

до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3, м. Дніпродзержинськ, Дніпропетровська область

про стягнення 34 803,39 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 23 червня 2015 року (судова колегія у складі: головуючий - суддя Новікова Р.Г., судді - Юзіков С.Г., Ярошенко В.І.) в задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» - відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, позивач - Публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПРИВАТБАНК" звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив рішення суду скасувати та задовольнити заявлені позовні вимоги.

В обґрунтування своєї скарги позивач посилається на те, що суд першої інстанції дав неналежну правову оцінку отриманим доказам, зробив висновки, які не відповідають обставинам справи, що потягло за собою ухвалення неправильного рішення.

Зокрема, суд першої інстанції безпідставно прийняв до уваги висновок експерта, складений в межах кримінального провадження, не врахував наявність у позивача права на перерахунок грошових коштів з рахунку, відкритого на підставі письмової угоди між сторонами.

Крім того, суд дійшов неправильного висновку про наявність вини банку, оскільки банк за наявними правилами не несе відповідальність за недотримання платником вимог щодо захисту інформації про пароль та логін входу до системи « Приват-24», а також інформації про одноразовий пароль ОТР.

Апелянт вважає, що відповідач не надав належних та допустимих доказів того, що гроші в нього були викрадені ( наприклад, вирок по кримінальній справі).

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 31 серпня 2015 року апеляційна скарга була прийнята до розгляду, розгляд справи було призначено у судовому засіданні на 7 жовтня 2015 року.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 07 жовтня 2015р. у судовому засіданні оголошено перерву у розгляді справи до 28.10.15р.

На підставі розпорядження секретаря судової палати від 28.10.15р. змінено склад судової колегії, розгляд справи визначено: головуючим суддею Березкіною О.В. (доповідач), суддями Антоніком С.Г., Дмитренко Г.К.

28 жовтня 2015р. відбулось судове засідання. Представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги, просив рішення суду скасувати та задовольнити заявлені позовні вимоги.

Відповідач та його представник в судовому засіданні заперечували проти доводів апеляційної скарги, просили рішення суду залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши відповідність оскаржуваного рішення нормам діючого законодавства, Дніпропетровський апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Звертаючись до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 із позовом про стягнення 18988грн.59коп. заборгованості за кредитом, заборгованості зі сплати процентів в розмірі 9722грн.16коп., нарахованих за період з 07.05.2013р. по 15.05.2014р., суми пені в розмірі 3700грн.04коп., нарахованої за період з 07.05.2013р. по 15.05.2014р., та заборгованості з оплати комісії за користування кредитом в розмірі 2392грн.60коп., позивач - Публічне акціонерне товариство "Приватбанк" посилався на укладення з відповідачем договору банківського обслуговування б/д від 11.09.2012р. шляхом підписання заяви про відкриття поточного рахунку, згідно якої відповідач приєднався до "Умов та правил надання банківських послуг" (далі - Умови), Тарифів банку, що розміщені в мережі Інтернет на сайті http://privatbank.ua. Вказана заява містить інформацію про те, що клієнтом накладений електронно-цифровий підпис у системі Інтернет - клієнт - банкінгу «Приват 24 « 11.03.2011р.

Заперечуючи проти позову, фізична особа-підприємець ОСОБА_3 посилалась на те, що не підписувала вказану заяву, проте підписувала 11.03.2011р. заяву про відкриття поточного рахунку та карту зі зразками підписів та відтисків печаток та договір №dz0EWG від 30.03.2007р. на відкриття поточного рахунку НОМЕР_2 та карткового рахунку НОМЕР_3.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, господарський суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами наявність підстав покладення на відповідача обов'язку погашати суму боргу з кредиту, яка утворилась внаслідок несанкціонованого переказу коштів 11.01.2013р., оскільки докази компрометації відповідачем третім особам відомостей про засоби верифікації (логіків, паролів, ключів електронного підпису) за допомогою яких міг бути здійснений несанкціонований доступ третіх осіб до системи дистанційного обслуговування, позивач не надав.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Як вбачається з пояснень позивача, відповідачу на підставі його заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг", був відкритий поточний рахунок НОМЕР_4, на який було встановлено кредитний ліміт в електронному вигляді через встановлені засоби електронного зв'язку банку і клієнта.

Відповідно до статті 38 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" №2346-III від 05.04.2001р. (із змінами та доповненнями) система захисту інформації повинна забезпечувати безперервний захист інформації щодо переказу коштів на усіх етапах її формування, обробки, передачі та зберігання.

Електронні документи на переказ, розрахункові документи та документи за операціями із застосуванням електронних платіжних засобів, що містять банківську таємницю, під час їх передавання засобами телекомунікаційного зв'язку повинні бути зашифровані згідно з вимогами відповідної платіжної системи, а за їх відсутності - відповідно до законів України та нормативно-правових актів Національного банку України.

Пункт 11.8. Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої Постановою Національного банку України №22 від 21.01.2004р. (Зареєстровано в Міністерстві юстиції України 29.03.2004р. за №377/8976), визначає, що під час використання систем "клієнт - банк", "клієнт - Інтернет - банк" клієнт має дотримуватися всіх вимог, що встановлює банк, з питань безпеки оброблення електронних розрахункових документів.

Відповідно до статті 39 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" №2346-III від 05.04.2001р. (із змінами та доповненнями) суб'єкти переказу зобов'язані виконувати встановлені законодавством України та правилами платіжних систем вимоги щодо захисту інформації, яка обробляється за допомогою цих платіжних систем. При проведенні переказу його суб'єкти мають здійснювати в межах своїх повноважень захист відповідної інформації від

1) несанкціонованого доступу до інформації щодо переказу, що є банківською таємницею або є інформацією з обмеженим доступом, осіб, які не мають на це прав або повноважень, визначених законодавством України, а також якщо це не встановлено договором;

2) несанкціонованих змін інформації - внесення змін або часткового чи повного знищення інформації щодо переказу особами, які не мають на це права або повноважень, визначених законодавством України, а також встановлених договором;

3) несанкціонованих операцій з компонентами платіжних систем - використання або внесення змін до компонентів платіжної системи протягом її функціонування особами, які не мають на це права або повноважень, визначених законодавством України, а також встановлених договором.

Суб'єкти переказу зобов'язані повідомляти платіжну організацію відповідної платіжної системи про випадки порушення вимог захисту інформації. У разі виявлення при цьому ознак, що можуть свідчити про вчинення злочину, суб'єкти переказу та інші учасники платіжних систем зобов'язані повідомити про такий випадок порушення вимог захисту інформації відповідні правоохоронні органи.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно висновку про результати службового розслідування №ZAKL-2013/1-6535508 від 31.01.2013р., проведеного фахівцями позивача за заявою відповідача, платіж з референсом JBKLD0111L1JYR.1 від 11.01.2013р. на суму 16500грн. з рахунку № 1277 був сформований та відправлений з використанням ключів електронного цифрового підпису і паролів відповідача з ІР-адреси 93.74.231.27 (яка відрізняється від ІР-адреси відповідача). За даними логінів "Приват-24" вхід до аккаунту ZolotTV з вказаної ІР-адреси здійснений 11.01.2013р. о 16год17хв., провайдер - компанія "Воля" м. Київ.

Референс JBKLD0111L1JYR.1 був проведений за рахунок коштів кредитного ліміту з рахунку НОМЕР_4 на транзитний рахунок НОМЕР_5 з призначенням платежу " 111203969 Переказ коштів на ОСОБА_5 повернення матеріальної допомоги згідно договору №29 від 27.12.2012р."

З транзитного рахунку кошти в розмірі 16500грн. о 16год.30хв. були зараховані на розрахункову карту ОСОБА_5, які того ж дня в проміжок часу з 17год.20хв. по 17год.28хв. були зняті невстановленою особою в банкоматі ПАТ "Приватбанку", розташованому за адресою - м. Київ, вул. Труда, 1/1.

В той же час, згідно довідки Центру первинної медико-санітарної допомоги №3 відповідач 11.01.2013р. з 14год. до 15год. знаходився у хірурга в приміщенні Центру, що свідчить про фізичну неможливість здійснення ним дистанційного розпорядження з міста Києва о 16год.29хв., з ІР-адреси, яка відрізняється з адреси відповідача.

За результатами службового розслідування було зроблено висновок про підтвердження заяви відповідача щодо несанкціонованого платежу 11.01.2013р. в "Приват24" на суму 16500грн.

18.01.2013р. за заявою відповідача було порушено кримінальне провадження №0000016 за фактом несанкціонованого втручання в роботу комп'ютерної мережі та незаконних дій з документами на переказ грошових коштів, де невідома особа здійснила незаконну операцію з використанням електронно-обчислювальної техніки, внаслідок чого заволоділа грошовими коштами на загальну суму 16665грн., які належать ОСОБА_3

Під час здійснення кримінального провадження було встановлено, що особа яка зазначена одержувачем грошових коштів, знаходилась на стаціонарі КЗ "Дніпропетровський протитуберкульозний диспансер", проходила лікування в КЗ "ДОКЛПО" Фтизіатрія" ДОР", де і померла 15.03.2013р.

Докази компрометації відповідачем третім особам відомостей про засоби верифікації (логіків, паролів, ключів електронного підпису) за допомогою яких міг бути здійснений несанкціонований доступ третіх осіб до системи дистанційного обслуговування, позивач не надав.

Само по собі здійснення переказу спірної суми шляхом правильного введення ключів електронного цифрового підпису та паролів відповідача, не свідчить про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, оскільки позивач зазначив, що компрометація статичних і ОТП-паролів сталася в результаті вірусного зараження, внаслідок чого всі запити на Приват24 були спрямовані на шахрайський сервер.

В той же час, як вбачається з висновку експерта №70/39-5 від 07.06.2013р., складеного в межах кримінального провадження №0000016, за результатами комп'ютерно-технічної експертизи системного блоку персонального комп'ютеру відповідача типу ноутбук "DELL LBL MF457" не виявлено програм та файлів, які містять код вірусу; не виявлено копій програмних продуктів з функціями віддаленого керування банківськими рахунками системи "клієнт-банк.

Доводи апелянта про неналежність висновку експерта є неспроможними, оскільки означений висновок був зроблений під час розслідування кримінальної справи саме за фактом несанкціонованого втручання в роботу комп'ютерної мережі та незаконних дій з документами на переказ грошових коштів, а тому суд першої інстанції обґрунтовано взяв до уваги означений доказ на підтвердження позиції відповідача.

Таким чином, відповідачем спростовано, а позивачем не доведено належними та допустимими доказами наявність підстав покладення на відповідача обов'язку погашати суму боргу з кредиту, яка утворилась внаслідок несанкціонованого переказу коштів 11.01.2013р.

Інші доводи позивача, викладені в апеляційній скарзі, не приймаються судом апеляційної інстанції до уваги, оскільки не спростовують висновків суду першої інстанції, а лише зводяться до переоцінки досліджених господарським судом доказів та встановлених обставин справи.

Оскільки суд першої інстанції при вирішенні даної справи правильно застосував норми матеріального та процесуального права, прийняв законне та обґрунтоване рішення, тому судове рішення у відповідності до п.1 ч.1 ст. 103 ГПК України підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПРИВАТБАНК" - залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 23 червня 2015 року у справі № 904/5382/14 - залишити без змін.

Постанова набирає чинності з дня її оголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого господарського суду України через Дніпропетровський апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дати її прийняття.

Головуючий суддя О.В. Березкіна

Суддя С.Г.Антонік

Суддя Г.К.Дмитренко

02.11.15