ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" жовтня 2015 р.Справа № 922/4912/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Жиляєва Є.М.

при секретарі судового засідання Васильєву А.В.

розглянувши справу

за позовом Комунального підприємство "Харківські теплові мережі", м. Харків
до Харківської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 59 Харківської міської ради Харківської області, м. Харків 3-тя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_1 освіти адміністрації Жовтневого району Харківської міської ради, м. Харків
про стягнення 54163,75 грн.
за участю представників:

позивача - ОСОБА_2, довіреність № 38-1871 від 28.05.2010 року;

відповідача - ОСОБА_3, довіреність № 654 від 05.10.2015 року;

третьої особи - ОСОБА_3, довіреність № 3075 від 12.10.2011 року

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство "Харківські теплові мережі", м. Харків (позивач) 31.08.2015 р. звернулося до господарського суду Харківської області з позовом до відповідача - Харківської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 59 Харківської міської ради Харківської області, м. Харків про стягнення 54163,75 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання з боку відповідача своїх зобов'язань за Договором про постачання теплової енергії № 173 від 01.01.2002 року, у зв'язку із чим, позивачем заявлено до стягнення з відповідача заборгованість за спожиту теплову енергію, яка утворилась за період з листопада 2010 року по січень 2011 року включно в розмірі 54163,75 грн. Також до стягнення заявлені судові витрати.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 02 вересня 2015 року було прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі № 922/4912/15 та призначено її розгляд у відкритому судовому засіданні на 22 вересня 2015 року о 12:20.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 22 вересня 2015 року клопотання відповідача про відкладення розгляду справи (вх. № 37928 від 22.09.2015 р.) задоволено та розгляд справи відкладено на 06 жовтня 2015 р. о 11:20год., відповідно до приписів ст. 77 ГПК України.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 06 жовтня 2015 року усне клопотання позивача про відкладення розгляду справи задоволено та розгляд справи № 922/4912/15 відкладено на 20 жовтня 2015 р. о 12:40год., відповідно до приписів ст. 77 ГПК України.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 20 жовтня 2015 року клопотання позивача (вх. № 41946) в частині залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_1 освіти адміністрації Жовтневого району Харківської міської ради задоволено, залучено ОСОБА_1 освіти адміністрації Жовтневого району Харківської міської ради до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, зазначено, що клопотання позивача в частині поновлення пропущеного строку позовної давності (вх. № 41946) буде розглянуто в наступному судовому засіданні та розгляд справи № 922/4912/15 відкладено на 20.10.2015 р. о 12:50год.

20.10.2015 року через канцелярію суду, до матеріалів справи від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача надійшли пояснення (вх. № 42416), які досліджено та долучено судом до матеріалів справи.

Позивач в призначене судове засідання з'явився, заявлені позовні вимоги підтримав повністю з підстав, викладених в позовній заяві та наполягав на їх задоволенні. Також, в засіданні підтримав подане раніше клопотання в частині поновлення пропущеного строку позовної давності (вх. № 41946).

Відповідач в призначене судове засідання з'явився, проти заявлених позовних вимог заперечив повністю з підстав, викладених у наданому раніше відзиві на позовну заяву та просить суд застосувати до позовних вимог строк позовної давності. Також, в засіданні заперечив повністю проти задоволення клопотання позивача в частині поновлення пропущеного строку позовної давності.

Третя особа в призначене судове засідання з'явилась та надала суду усні пояснення, в яких проти заявлених позовних вимог заперечила та просить суд застосувати до позовних вимог строк позовної давності.

Враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи по суті та зважаючи на те, що від учасників провадження не надходило будь-яких клопотань, в тому числі, про відкладення розгляду справи, у зв'язку з чим, господарська справа № 922/4912/15 розглядається відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, - за наявними в ній матеріалами.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені позовні вимоги та заперечення проти них, дослідивши матеріали господарської справи, заслухавши пояснення представників позивача, відповідача та третьої особи, всебічно та повно дослідивши надані учасниками судового процесу докази, суд встановив наступне.

01.01.2002 року між позивачем (Енергопостачальна організація) та Комунальним закладом Освіти середня загальноосвітня школа освіти І-ІІІ ст. № 59 (споживач) було укладено Договір № 173 про постачання теплової енергії (далі - Договір) (т.с. І а.с. 9-12), у відповідності до умов пункту 1.1. якого, за цим договором Енергопостачальна організація бере на себе зобов'язання постачати Споживачеві теплову енергію в гарячої воді в потрібних йому обсягах, а Споживач зобов'язується оплачувати одержану теплову енергію за встановленими тарифами (цінами) в терміни, передбачені цим Договором.

У відповідності до Додаткової угоди від 01.07.2005 року до Договору № 173 про постачання теплової енергії від 01.01.2002 р., споживач за даним Договором є Харківська загальноосвітня школа 1-ІІІ ступенів № 59 Харківської міської ради Харківської області (відповідач) (т.с. І а.с. 14).

Згідно з п. 1.2. вищевказаного Договору, обидві сторони зобов'язуються керуватися Правилами користування тепловою енергією, затвердженими наказам Міненерго України і Державним комітетом з будівництва, архітектури і житлової політики України від 28.10.1999р. №307/262.

Відповідно до п. 2.1. зазначеного вище Договору, теплова енергія постачається Споживачу в обсягах згідно з додатком 1 до цього договору у вигляді гарячої води на такі потреби:

- опалення та вентиляцію - в період опалювального сезону;

- гаряче водопостачання - протягом року;

- технологічні потреби - відповідно з виробничої програмою;

кондиціювання повітря - по мірі необхідності.

Відповідно до умов п.п. 6.1., 6.2., 6.3. Договору, розрахунки за теплову енергію, що споживається, проводяться виключно в грошовій формі відповідно до встановлених тарифів.

Розрахунковим періодом є календарний місяць, по результатам якого підписується акт (в 3-х примірниках) на відпуск - получення теплової енергії.

Споживач за 10 днів до початку розрахункового періоду сплачує Енергопостачальної організації попередню оплату вартості, необхідного обсягу теплової енергії, що і є заявкою на наступний розрахунковий період, з урахуванням залишкової суми (сальдо) розрахунків на початок розрахункового періоду.

Згідно з п. 10.1. Договору, цей Договір набуває чинності з дня його підписання та діє до 31 грудня 2002 року.

Договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії про його припинення не буде письмово заявлено однією із сторін (п. 10.4. Договору).

Таким чином, з огляду на наявні матеріали справи та виходячи з пояснень сторін, вищевказаний Договір пролонгований на 2015 рік.

Позивач звернувся з даним позовом до господарського суду, в якому наголошує, що КП "Харківські теплові мережі" здійснювало постачання теплової енергії у приміщення відповідача, що перераховані у додатку 4 до договору та належать до соціальної сфери на підставі Розпорядження про початок опалювального сезону 2010-2011 р.р. та на виконання своїх зобов'язань за Договором № 173 про постачання теплової енергії від 01.01.2002 року.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем вказано на акт про підключення опалення до приміщень відповідача на початку опалювального сезону та на акт про відключення опалення від приміщень відповідача про закінчення опалювального сезону, які підписані уповноваженими представниками позивача та відповідача та скріплені печатками.

Таким чином, позивачем в позовній заяві та під час розгляду справи наголошено, що відповідач, в порушення умов спірного Договору, за спожиту теплову енергію за вищевказаний період з Теплопостачальною організацією не розрахувався, а направлені на адресу відповідача рахунки до сплати останній сплачував частково, як наслідок - за період з листопада 2010 року по січень 2011 року включно у відповідача утворилась заборгованість за спожиту теплову енергію, яка склала 54163,75 грн.

Такі обставини, на думку позивача, свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту в судовому порядку.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до приписів ст.ст. 627, 628, 629 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, зміст договору складається з умов, які визначаються на розсуд та за погодженням сторін, та умов, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства, договір укладений (підписаний сторонами) є обов'язковим для виконання кожної із сторін.

Договір № 173 про постачання теплової енергії від 01.01.2002 року, в силу ст. ст. 173-175 ГК України, є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов'язань, а саме майново-господарських зобов'язань.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України, що визначено ст. 175 ГК України.

Згідно з п. 1 ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Так, в силу ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін); зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Умовами Договору чітко передбачено, що Споживач за 10 днів до початку розрахункового періоду сплачує Енергопостачальної організації попередню оплату вартості, необхідного обсягу теплової енергії, що і є заявкою на наступний розрахунковий період, з урахуванням залишкової суми (сальдо) розрахунків на початок розрахункового періоду (п. 6.3.Договору).

Відповідно до умов п. 6.4. Договору, якщо Споживач розраховується за показниками приладів обліку, при перевищенні фактичного використання теплової енергії понад заявлену та сплачену до початку розрахункового періоду, це перевищення окремо оплачується Споживачем не пізніше 25-го числа поточного місяця; у випадку, коли фактичне використання теплової енергії нижче від заявленого та сплаченого до початку розрахункового періоду, залишок (сальдо) розрахунків визначається за фактичними показниками приладів обліку.

Таким чином, з 26 числа того місяця, в якому була спожита теплова енергія, а в даному випадку вона була спожита відповідачем в опалювальні сезони 2010-2011 р.р., який закінчився 15 квітня 2011 р., тому обов'язок у відповідача по сплаті за спожиту теплову енергію виник з 26.04.2011 року.

Факт постачання теплової енергії відповідачу підтверджується наявними в матеріалах справи актом про підключення опалення до приміщень відповідача на початку опалювального сезону та актом про відключення опалення від приміщень відповідача про закінчення опалювального сезону. Зазначені акти підписані уповноваженими представниками позивача та відповідача та скріплені їх печатками (т.с. І а.с. 17), на підставі чого, право та охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого останній звернувся до господарського суду порушене, а позовні вимоги про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію в розмірі 54163,75 грн. обґрунтовані та знаходять своє документальне відображення в матеріалах господарської справи.

Разом з цим, як вбачається з матеріалів справи, 06.10.2015 р. відповідачем було подано відзив на позовну заяву, в якому останній клопоче про застосування строків позовної давності, зважаючи на пропущення позивачем трирічного строку для подання позову (т.с. І а.с. 36).

Частиною 3 статті 267 ЦК України встановлено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Відповідно до приписів ст.ст. 256, 257 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

За загальним правилом, згідно із ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

В даному випадку, обов'язок у відповідача по сплаті за спожиту теплову енергію виник з 26.04.2011 року, оскільки опалювальний сезон 2011 року закінчився 15 квітня 2011 року. Тому, вимога про сплату заборгованості могла бути пред'явлена позивачем з 26 квітня 2011року. Таким чином, строк позовної давності закінчився 26 квітня 2014 року тоді, як позивач звернувся з даним позовом до господарського суду 31.08.2015 р.

Позивач, серед іншого, просить суд визнати поважними причини пропуску строку позовної давності.

Відповідно до ч. 5 ст. 267 ЦК України, якщо суд визнає поважними причинами пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Позовна давність не є інститутом процесуального права та не може бути відновлена (поновлена) в разі її спливу, але згідно положень частини п'ятої статті 267 ЦК України позивач вправі отримати судовий захист у разі визнання поважними причин пропуску строку позовної давності.

Чинне законодавство не містить переліку поважних причин, за наявності яких строк позовної давності може бути поновлено. Питання щодо поважності цих причин, тобто наявності обставин, які з об'єктивних, незалежних від позивача підстав унеможливлювали або істотно утруднювали своєчасне подання позову, вирішується господарським судом у кожному конкретному випадку з урахуванням наявних фактичних даних про такі обставини.

Також, слід зазначити, що у відповідності до п. 1 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Про що, позивачем до клопотання про поновлення пропущеного строку позовної давності подано ОСОБА_4 освіти Харківської міської ради, ОСОБА_4 Бюджету і фінансів Харківської міської ради, Управляння фінансів Жовтневого району, Управляння освіти адміністрації Жовтневого району Харківської міської ради.

Господарський суд, дослідивши подані докази в обґрунтування вказаного клопотання позивача, зазначає, що доводи позивача, зокрема, про те, що на протязі усіх років господарської діяльності підприємства позивача заборгованість споживачів за спожиту теплову енергію щомісяця складає сотні мільйонів гривень, а також про те, що підприємство відповідача є неприбутковою бюджетною установою, що фінансується з бюджету міста Харкова, а також про те, що позивач неодноразово звертався до ОСОБА_4 освіти Харківської міської ради, ОСОБА_4 Бюджету і фінансів Харківської міської ради, Управляння фінансів Жовтневого району, Управляння освіти адміністрації Жовтневого району Харківської міської ради з листами щодо сприяння у вирішенні питання погашення заборгованості бюджетних установ, не приймається судом до уваги, оскільки вказане позивачем листування, на яке посилається позивач у своєму клопотанні, не містить жодної інформації про обов'язок відповідача здійснити дії щодо перерахунку заборгованості, а тим більше відповідачем не було здійснено такого перерахунку, що б давало можливість позивачу вважати, що настала подія, яка перериває перебіг позовної давності. Вказані позивачем у клопотанні обставини як і те, що з огляду на чисельність мешканців міста Харкова, що, в свою чергу слугувало для працівників підприємства позивача, які займаються стягуванням сум заборгованості, підставою для позбавлення можливості вирішити проблему несвоєчасного подання позовів до суду, не дають можливості дійти суду правового висновку про те, що у позивача існували обставини, які унеможливлювали чи істотно утруднювали своєчасне подання даного позову до суду.

Таким чином, позивач не довів господарському суду наявності обставин, які з об'єктивних, незалежних від позивача підстав унеможливлювали або істотно утруднювали своєчасне подання позову, як і не доведено наявних фактичних даних про такі обставини.

Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

У відповідності до частини 2.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду № 10 від 29.05.2013 року "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" за змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Враховуючи зазначене, господарський суд дійшов висновку про те, що позивачем не наведено поважних причин пропуску позовної давності, у зв'язку із чим, суд дійшов висновку про застосування до спірних правовідносин строку позовної давності та відмову в задоволенні позовних вимог.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується ст. 49 ГПК України, відповідно до якої судові витрати покладаються на позивача.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 173-175, п. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, ст.ст. 256, 257, ч. 1 ст. 261, п. 1 ст. 264, ч.ч. 3, 4, 5 ст. 267, ст. 526, ч. 1 ст. 530, ст.ст. 627, 628, 629 Цивільного кодексу України, ст.ст. 1, 4, 12, 22, 33, 43, 44, 49, 75, ст.ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В позові відмовити.

На рішення господарського суду, яке не набрало законної сили, сторони мають право подати апеляційну скаргу, протягом десяти днів з дня прийняття (підписання) рішення через місцевий господарський суд.

Повне рішення складено 26.10.2015 р.

Суддя ОСОБА_5