УХВАЛА

про повернення позовної заяви

22.10.2015Справа № 910/27259/15

Суддя Ломака В.С., розглянувши позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Домініон.»

до Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк»

про зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Домініон.» звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» про зобов'язання ліквідатора відповідача віднести кредиторські вимоги позивача в розмірі 551 484,00 грн. до переліку акцептованих вимог кредиторів та внести відповідні зміни до переліку акцептованих вимог кредиторів відповідача.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на виникнення у відповідача заборгованості згідно з Договором № 01/08-2012 від 01.08.2012 р. про надання послуг з фізичної охорони об'єктів, а також на те, що в силу повернення відповідачем акту надання послуг № 227 від 30.11.2014 р. із запізненням (в квітні 2015 року), позивач не встиг пред'явити кредиторські вимоги до відповідача, щодо якого 20.03.2015 р. було розпочато ліквідаційну процедуру.

Дослідивши матеріали переданої на розгляд суду позовної заяви на предмет наявності правових підстав для прийняття її до провадження, суд звертає увагу на те, що подана Товариством з обмеженою відповідальністю «Домініон.» позовна заява не відповідає вимогам розділу VIII Господарського процесуального кодексу України, а тому підлягає поверненню з посиланням на ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, з огляду на наступне.

Відповідно п. 4 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Так, як свідчить прецедентна практика Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

При цьому, слід враховувати, що право на справедливий суд охоплює не лише стадію розгляду справи по суті, але також дотримання всіх процедур, що передбачені національним законодавством і повинні відбуватися до порушення провадження у справі.

Приписами пункту 3 частини першої ст. 57 ГПК України визначено, що до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Відтак, на стадії прийняття позовної заяви до розгляду та порушення провадження у справі суд має бути впевненим у тому, що зазначені засади не були порушені заявником позову.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви, позивач на підтвердження сплати судового збору надав платіжне доручення № 119 від 03.08.2015 р. про сплату 1 218, 00 грн.

Вирішуючи питання щодо того, чи у вірному розмірі позивачем було сплачено судовий збір, суд звертає увагу на те, що заявлена позивачем вимога про зобов'язання віднести кредиторські вимоги позивача в розмірі 551 484,00 грн. до переліку акцептованих вимог кредиторів та внести відповідні зміни до переліку акцептованих вимог кредиторів відповідача спрямована на захист майнового інтересу позивача, що полягає у відновленні порушеного майнового права щодо одержання оплати за надані позивачем послуги, тобто є майновою.

У свою чергу, до позовних заяв немайнового характеру, відносяться тільки ті, вимоги по яким не підлягають вартісній оцінці.

Відповідно до пп. 1 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» визначено, що за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру сплачується судовий збір в розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 150 розмірів мінімальної заробітної плати.

Півтора відсотки від суми вимог, які позивач просить включити до переліку акцептованих, складає 8 272,26 грн., а отже саме вказану суму судового збору він мав сплатити при зверненні до господарського суду з даним позовом.

Як зазначено у ст. 38 Господарського процесуального кодексу України, суд обмежений у праві самостійного витребування доказів. Тому суд у разі порушення позивачем ст. 57 Господарського процесуального кодексу України не має можливості скористатися приписами ст. ст. 38, 65 Господарського процесуального кодексу України, а навпаки, є зобов'язаним виконати вимоги ст. 63 зазначеного Кодексу.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивачем не додано до позовної заяви належних доказів сплати судового збору у встановленому чинним законодавством розмірі.

Зазначене є підставою для повернення позовної заяви без розгляду на підставі пункту 4 частини першої ст. 63 ГПК України.

За наведених обставин, позовна заява не може бути прийнята до розгляду та підлягає поверненню для усунення допущених порушень, після чого заявник не позбавлений права повторно звернутись з позовною заявою до господарського суду в загальному порядку (ч. 3 ст. 63 ГПК України).

Разом з тим, суд вважає за необхідне звернути увагу позивача на те, що визначаючи у вступній частині позовної заяви відповідачем - Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський акціонерний банк», в прохальній її частині він фактично заявляє вимоги до ліквідатора банку.

За змістом ч. 1 ст. 35 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Тимчасовим адміністратором неплатоспроможного банку та ліквідатором банку (крім ліквідації банку за рішенням власників) є Фонд гарантування вкладів фізичних осіб. Фонд може делегувати рішенням виконавчої дирекції Фонду частину або всі свої повноваження як тимчасового адміністратора або ліквідатора уповноваженій особі (уповноваженим особам) Фонду, яка має високі професійні та моральні якості, бездоганну ділову репутацію, повну вищу освіту в галузі економіки, фінансів чи права (не нижче кваліфікаційного рівня «спеціаліст») та професійний досвід, необхідний для виконання заходів у межах здійснення тимчасової адміністрації.

Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 19.03.2015 р. № 188 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «ВіЕйБі Банк», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 20.03.2015 № 63 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації Публічного акціонерного товариства «ВіЕйБі Банк» та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Славкіну Марину Анатоліївну строком на 1 рік з 20.03.2015 по 19.03.2016 включно.

За даними офіційної веб-сторінки Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, 18 червня 2015 року виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення про затвердження Реєстру акцептованих вимог кредиторів Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» (протокол № 133/15).

Згідно з ч. 4 ст. 49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» будь-які спори щодо акцептування вимог кредиторів підлягають вирішенню у судовому порядку. Судове провадження щодо таких вимог не припиняє перебіг ліквідаційної процедури.

Пунктом 25 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20 травня 2013 року № 8 «Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів» роз'яснено, що спори, які виникають за участю Фонду у сфері гарантування вкладів фізичних осіб, є публічно-правовими та підлягають розгляду за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Таким чином, позивач у разі повторної подачі даного позову має визначитись з відповідачем у спорі та в залежності від цього обрати відповідну форму судочинства.

Враховуючи вищевикладене та керуючись п. 4 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву повернути без розгляду.

Звернути увагу позивача, що після усунення недоліків, які стали підставою повернення позовної заяви без розгляду, він може повторно звернутись до господарського суду міста Києва з відповідним позовом.

Суддя В.С. Ломака