ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" жовтня 2015 р. Справа № 909/729/15

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Галушко Н.А.

суддів Кравчук Н.М.

ОСОБА_1.

розглядає апеляційну скаргу Державного підприємства "Теплокомуненерго", смт. Богородчани, Івано-Франківська область № 163 від 25.08.2015 р.

на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 05.08.2015 р.

у справі № 909/729/15

за позовом : Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", вул. Б.Хмельницького, 6, м. Київ, 01001

до відповідача: Державного підприємства "Теплокомуненерго", смт. Богородчани Івано-Франківської області

про стягнення заборгованості 20814,99 грн.

За участю представників:

від позивача: ОСОБА_2 представник;

від відповідача: не зявився;

Розпорядженням голови Львівського апеляційного господарського суду від 27.10.2015р. у зв»язку із відрядженням судді Данко Л.С., перебуванням у відпустці ОСОБА_3 внесено зміни у склад судової колегії у справі №909/729/15 та сформовано її у наступному складі: головуючий суддя Галушко Н.А., судді Кравчук Н.М., Кузь В.Л.

Права та обовязки представнику позивача в судовому засіданні відповідно до ст.ст. 20, 22 ГПК України розяснено.

Клопотань про здійснення фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку ст. 81-1 ГПК України, учасником судового процесу не заявлено.

Представник скаржника в судове засідання не з"явився, своїм правом на участь у судовому розгляді не скористався, причин нез"явлення суду не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, розгляд справи відкладався у зв»язку із неявкою представника відповідача.

Згідно із п.3.9.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України 26.12.2011 N 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" з наступними змінами, у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

На день розгляду справи в судове засідання 27.10.15р. письмових заяв та клопотань від відповідача про відкладення розгляду справи не надходило.

Враховуючи викладене, суд вважає, що вжив всі залежні від нього заходи для повідомлення скаржника належним чином про розгляд судової справи і забезпечення його явки в судове засідання для реалізації ним права на судовий захист своїх прав та інтересів, що дає підстави для висновку суду про можливість розгляду справи в порядку, передбаченому статтею 75 ГПК України.

Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 05.08.2015р. у справі № 909/729/15 (суддя Шкіндер П.А.) позов задоволено частково. Стягнуто з Державного підприємства "Теплокомуненерго" на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" пені 6 972,85грн., 1 394,57грн. - 3% річних, штраф у розмірі 11 200,00грн. та 1 827,00грн. судового збору. Відмовлено Публічному акціонерному товариству "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз Украіни" в частині стягнення 1 247,56грн. інфляційних втрат.

ДП "Теплокомуненерго" подано апеляційну скаргу № 163 від 25.08.2015 р., в якій просить скасувати рішення суду та прийняти нове рішення, яким в позові про стягнення пені, штрафів, 3% річних відмовити повністю, посилаючись на те, що рішення суду прийнято при неповному з»ясуванні обставин, що мають значення для справи, недоведеності обставин, які господарський суд визнав встановленими з порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

На думку скаржника, судом неналежним чином перевірено порядок оплати, оскільки відповідач виконував умови договору належним чином і позивач жодних претензій не пред»являв. В матеріалах справи відсутні будь-які дані, які б вказували на прострочку терміну платежів. Однак міститься один розрахунок, який складений і наданий позивачем (без погодження із відповідачем) в якому зазначається про порушення термінів оплати за договором.

Також скаржник вважає, що судом порушено норми ст.77 ГПК України щодо відкладення розгляду справи та надання можливості скаржнику подати суду акт звіряння розрахунків .

Позивач відзиву на апеляційну скаргу не подав. В судовому засіданні представник заперечив проти доводів, наведених в апеляційній скарзі.

Розглянувши матеріали справи, апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника позивача, суд апеляційної інстанції встановив наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, між ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (продавець) та ДП "Теплокомуненерго", (покупець) укладено договір № 12/749-БО-15 від 28.08.2012р. купівлі-продажу природного газу (а.с.12-17).

Пунктом 1.1 договору сторони погодили, що продавець зобовязується передати у власність покупцю у 2012 році природній газ, ввезений на митну територію України ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, або/та природний газ, видобутий на території України підприємствами, які не підпадають під дію статті 10 Закону України Про засади функціонування ринку природного газу, а покупець зобовязується прийняти та оплатити цей природний газ на умовах цього договору.

Відповідно до п.п.11.1 договору, цей договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, діє в частині реалізації газу до 31 грудня 2012 року, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

В ході розгляду справи встановлено, що на виконання умов договору позивач протягом жовтня- грудня 2012року передав у власність відповідачу природний газ на загальну суму 939 764,05грн, що підтверджується, актами приймання-передачі природного газу (а.с.18-20)

Пунктом 6.1 договору встановлено, що оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу.

Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14 числа наступного за місяцем поставки газу.

Як вбачається із матеріалів справи, вартість отриманого природного газу відповідачем сплачено повністю, однак з порушенням строків, встановлених умовами договору, тобто, покупець прийняті на себе договірні зобовязання щодо проведення розрахунку за отриманий товар належним чином не виконав, порушивши договірні строки оплати.

Відповідно до п.п.7.2 договору у разі невиконання покупцем умов п.6.1 договору покупець у безспірному порядку зобов»язується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу, а за прострочення понад 30 днів додатково сплатити штраф у розмірі 7% від суми простроченого платежу.

Пунктом п.9.3 договору № 12/749-БО-15 від 28.08.2012р. сторони домовились, що строк, у межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, штрафів, пені, відсотків річних, інфляційних нарахувань, встановлюється тривалістю у п"ять років.

В матеріалах справи відсутні докази сплати відповідачем штрафних санкцій за прострочення платежів згідно договору.

Вищенаведене стало підставою для звернення позивача із позовними вимогами про стягнення з відповідача пеня в сумі 6 972,85 коп., 3 % річних в сумі 1 394, 57грн., 1 247,56грн. інфляційних втрат, штраф у розмірі 7% - 11 200,00грн.

Згідно ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку, при цьому зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 174 ГК України господарські зобовязання виникають з господарського договору та інших угод, передбачених законом.

Згідно із ст. 526 ЦК України, ст.193 ГК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У ст. 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається, а у відповідності до ст. 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Як зазначалось вище, відповідач зобовязання за договором №12/749-БО-15 від 28.08.2012р. здійснював не вчасно, чим допустив порушення умов договору щодо оплати коштів за отриманий природний газ (6.1 договору).

Відповідно до вимог статті 611 ЦК України та статті 230 ГК України у разі порушення зобов'язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно із ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 229 ГК України учасник господарських відносин у разі порушення ним грошового зобов'язання не звільняється від відповідальності через неможливість виконання і зобов'язаний відшкодувати збитки, завдані невиконанням зобов'язання, а також сплатити штрафні санкції відповідно до вимог, встановлених цим Кодексом та іншими законами.

Згідно із ч.1. ст. 216 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставі закону та договору.

Частинами першою і третьою статті 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п.п.7.2 договору у разі невиконання покупцем умов п.6.1 договору покупець у безспірному порядку зобов»язується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу, а за прострочення понад 30 днів додатково сплатити штраф у розмірі 7% від суми простроченого платежу.

З огляду на викладене, судом першої інстанції, здійснивши перерахунок правомірно визнано такими, що підлягають до стягнення " 6 972,85грн. пені, 1 394,57грн. - 3% річних, штраф у розмірі 11 200,00грн.

Судова колегія також погоджується із висновком суду першої інстанції щодо правомірності відмови у стягненні з відповідача 1 247,56грн. інфляційних втрат.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 34 ГПК України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Доводи наведені скаржником в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду першої інстанції та скаржником не надано суду апеляційної інстанції належних та допустимих доказів, які б стали підставою для скасування рішення суду в частині стягнення 6 972,85грн. пені, 1 394,57грн. 3% річних та штрафу у розмірі 11 200,00грн.. Оцінивши надані докази в сукупності судова колегія вважає, що позов документально та нормативно обґрунтований, відповідачем не спростований та підлягає до задоволення.

Не беруться судовою колегією до уваги посилання скаржника в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції в забезпечення принципу змагальності сторін не створив необхідні умови для реалізації прав сторін на повне та обєктивне зясування обставин справи та не відклад розгляд справи для надання скаржником додаткових доказів, скільки відповідач був належно повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання суду першої інстанції не з»явився, хоча розгляд справи неодноразово відкладався, а отже скористався наданим йому правом на власний розсуд. Судом апеляційної інстанції скаржник був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, що стверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення та мав можливість до судового засідання подати пояснення по суті позовних вимог та заперечення при їх наявності. Однак, відповідач не надав суду витребуваних документів, не забезпечив явку уповноваженого представника в суд першої та апеляційної інстанції, отже скористався наданими йому правами на власний розсуд.

За таких обставин, апеляційний господарський суд прийшов до висновку про те, що рішення суду першої інстанції прийняте із дотриманням норм законодавства та у відповідності до обставин справи, а тому підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає.

Судові витрати відповідно до ст. 49 ГПК України за розгляд апеляційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України, -

Львівський апеляційний господарський суд П О С Т А Н О В И В:

1.Рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 05.08.2015р. у справі № 909/729/15 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

2.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

3.Справу направити у господарський суд Івано-Франківської області.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 29.10.2015р..

Головуючий суддя Галушко Н.А

Суддя Кравчук Н.М.

Суддя Кузь В.Л.