ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
УХВАЛА

"26" жовтня 2015 р.Справа № 922/5764/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Новікової Н.А.

без виклику представників сторін

розглянувши заяву ФГ "Альфа" про забезпечення позову у справі

за позовом фермерського господарства "Альфа", 62210, Харківська область, Золочівський район, с. Одноробівка
до приватного сільськогосподарського підприємства "Горизонт", 62214, Харківська область, Золочівський район, с. Одноробівка с. Олександрівка
про стягнення 742776,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Фермерське господарство "Альфа" (позивач) звернулося до господарського суду Харківської області з позовом про стягнення з відповідача - приватного сільськогосподарського підприємства "Горизонт" збитків у загальному розмірі 742776,00 грн., з яких 569000,00 грн. - сума неодержаного прибутку (втраченої вигоди) без врахування фіксованого податку (орендних платежів), 34280,38 грн. - шкода, розрахована державною інспекцією сільського господарства в Харківській області внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки, 1000,00 грн. реальні втрати, понесені позивачем внаслідок сплати ним орендної плати за земельну ділянку, 106078,00 грн. - реальні втрати, понесені на придбання товарно-матеріальних цінностей для проведення обробітку землі та запланованого посіву соняшника на спірній земельній ділянці, 32418,00 грн. реальні втрати, понесені у зв'язку з наданням послуг щодо уборки та зберігання зерна. Судові витрати позивач просить суд покласти на відповідача.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує самовільним зайняттям відповідачем земельної ділянки загальною площею 28,5403 га, отриманої позивачем в суборенду, та посилається на ст. 22, 1166 ЦК України, ст.ст. 147, 216-218, 224, 225 ГК України.

23.10.2015 р. автоматизованою системою документообігу господарського суду Харківської області справу № 922/5764/15 було призначено для розгляду судді Новіковій Н.А.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 26.10.2015 р. порушено провадження у справі № 922/5764/15, розгляд якої призначено у судовому засіданні.

У позовній заяві позивачем було заявлено клопотання про вжиття заходів щодо забезпечення позову шляхом накладення арешту на зерно фуражної пшениці у кількості 74,160 тон, зібраної зі спірної земельної ділянки.

Розглянувши заяву позивача про вжиття заходів до забезпечення позову, суд не вбачає підстав для його задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 66 Господарського процесуального кодексу України, за заявою сторони, прокурора чи його заступника, який подав позов, або з своєї ініціативи суд має право вжити заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Згідно ст. 67 Господарського процесуального кодексу України, позов забезпечується, зокрема, накладанням арешту на майно або грошові суми, що належать відповідачеві, забороною відповідачеві вчиняти певні дії, що стосуються предмету спору.

Відповідно п. 3 Постанови пленуму Вищого господарського суду України № 16 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Отже, найдоцільніше вирішувати питання забезпечення позову на стадії попередньої підготовки справи до розгляду (стаття 65 ГПК).

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Обрані заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб'єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості.

Крім того, у п. 1 Постанови пленуму Вищого господарського суду України № 16 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" господарським судам надані роз'яснення, що відповідно до статті 66 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК) заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом за заявою сторони, прокурора або з ініціативи господарського суду як гарантія реального виконання рішення суду. Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 33 ГПК, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Дослідивши позовну заяву та додані до неї документи, суд дійшов висновку про те, що клопотання позивача не обґрунтоване жодними належними доказами, до суду не надано доказів вчинення відповідачем будь-яких дій направлених на відчуження майна, належного йому на праві власності, а також позивачем не доведено наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної заяви, тобто не доведено, що невжиття такого заходу до забезпечення позову як накладення арешту на майно відповідача, а саме: на зерно фуражної пшениці, може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду про стягнення збитків.

Враховуючи вищевикладене, суд відмовляє в задоволенні клопотання позивача про забезпечення позову.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 66, 67, 86 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання позивача про забезпечення позову - відмовити.

Суддя ОСОБА_1