КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" жовтня 2015 р. Справа№ 911/1921/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Зеленіна В.О.

суддів: Шевченка Е.О.

Синиці О.Ф.

при секретарі Волуйко Т.В.

представники сторін:

позивача - Демченко О.В. - довіреність № 201 від 20.03.2015;

відповідача - Зеленковський О.О. - довіреність б/н від 18.05.2015;

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Магніт"

на рішення господарського суду Київської області від 04.06.2015

у справі № 911/1921/15 (головуючий суддя: Лилак Т.Д.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський Акціонерний Банк"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Магніт"

про стягнення 125 077 293,33 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Київської області від 04.06.2015 у справі № 911/1921/15 позов задоволено повністю, стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю "Магніт" на користь публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський Акціонерний Банк" 100 000 000 грн. 00 коп. простроченої заборгованості за кредитом, 15 044 657 грн. 53 коп. заборгованості за процентами, 3 375 342 грн. 47 коп. пені за несвоєчасне погашення кредиту, 846 346 грн. 10 коп. пені за несвоєчасне погашення процентів, 361 643 грн. 84 коп. 3% річних за несвоєчасне погашення кредиту, 92 783 грн. 23 коп. 3% річних за несвоєчасне погашення процентів, 4 374 193 грн. 52 коп. інфляційних збитків за несвоєчасне погашення кредиту, 982 326 грн. 64 коп. інфляційні збитки за несвоєчасне погашення процентів.

Не погоджуючись з вказаним рішенням Товариство з обмеженою відповідальністю "Магніт" звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Київської області від 04.06.2015 скасувати та прийняти нове, яким відмовити у позові повністю.

Скарга мотивована тим, що відповідач не був належним чином повідомлений про дату та місце розгляду справи, що призвело до порушення його прав, окрім цього, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів прострочення заборгованості та/або невиконання відповідачем зобов'язань за кредитним договором.

Відповідно до автоматизованого розподілу справ між суддями апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Магніт" по справі № 911/1921/15 передано на розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі: Зеленін В.О. (головуючий), Ткаченко Б.О., Шевченко Е.О.

Розпорядженням Заступника голови Київського апеляційного господарського суду від 03.07.2015р., у зв'язку з перебуванням судді Шевченка Е.О. у відпустці, сформовано для розгляду апеляційної скарги у справі № 911/1921/15 колегію суддів у складі: головуючий суддя: Зеленін В.О., судді: Ткаченко Б.О., Синиця О.Ф.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 03.07.2015 колегію суддів у зазначеному складі прийнято до розгляду справу № 911/1921/15. Розгляд апеляційної скарги призначений на 07.09.2015.

27.07.2015 через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від позивача надійшов письмовий відзив на апеляційну скаргу, у якому він заперечує проти її задоволення та просить залишити оскаржуване рішення без змін.

Розпорядженням Секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду від 07.09.2015 року, у зв'язку з перебуванням судді Ткаченка Б.О. у відпустці, сформовано для розгляду апеляційної скарги у справі № 911/1921/15 колегію суддів у складі: головуючого судді: Зеленіна В.О., суддів: Синиці О.Ф., Шевченка Е.О.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 07.09.2015 колегією суддів у зазначеному складі апеляційну скаргу прийнято до провадження.

Відповідно до ст.77 ГПК України у судовому засіданні оголошувалась перерва з 07.09.2015 по 30.09.2015.

29.09.2015 через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від відповідача надійшло клопотання про проведення судової економічної експертизи.

Клопотання відповідача про проведення судової економічної експертизи відхилено судом, оскільки визначення, чи потребує вирішення спірного питання застосування спеціальних знань експертів, чи ні, віднесено до компетенції суду, і колегія суддів не вбачає необхідності у спеціальних знаннях для вирішення даного спору.

Відповідно до ст.77 ГПК України у судовому засіданні оголошувалась перерва з 30.09.2015 по 26.10.2015.

26.10.2015 в судовому засіданні представник відповідача (апелянта) підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити, скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову. Представник позивача заперечив проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити оскаржуване рішення без змін.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів встановила наступне.

08.01.2014 року між позивачем - публічним акціонерним товариством "Всеукраїнський Акціонерний Банк", як кредитором, та товариством з обмеженою відповідальністю "Магніт", як позичальником, було укладено кредитний договір №9-2014 (далі - Договір), за умовами якого кредитор зобов'язався надати позичальнику кредит у формі поновлювальної кредитної лінії з лімітом 100 000 000,00 гривень (далі - кредит), а позичальник зобов'язався отримати кредит, використати його за цільовим призначенням, повернути кредитору суму кредиту, сплатити проценти за користування кредитом, комісії, можливі штрафні санкції та інші платежі, передбачені цим Договором, а також виконати інші обов'язки, визначені цим Договором.

Відповідно до п. 1.1.3. Договору, в редакції договору від 18.08.2014 року про внесення змін до кредитного договору №9-2014 від 08.01.2014 року, процентна ставка за користування кредитом з 08.01.2014 року по 31.08.2014 року - 22% річних, з 01.09.2014 року - 16,10% річних.

Пунктом 1.3. Договору, встановлено кінцевий термін погашення кредиту позичальником - 06.01.2015 року.

Згідно з п. 2.2. Договору, проценти за користування кредитом нараховуються щомісячно виходячи із умови, що до розрахунку приймається календарна кількість днів у році та календарна кількість днів у місяці, методом факт/факт.

Відповідно до п. 2.3. Договору, проценти нараховуються на залишок фактичної заборгованості за кредитом протягом всього строку користування кредитом. День видачі та день погашення кредиту враховуються як один день (при розрахунку процентів враховується день видачі кредиту, день погашення кредиту не враховується).

У пункті 2.4. Договору сторони домовились, що проценти за користування кредитом позичальник сплачує щомісяця на рахунок №220, не пізніше 15 календарного числа місяця, наступного за тим, за який вони нараховані, та остаточно при погашенні кредиту.

Згідно з п. 5.1. Договору, кошти по кредиту надаються за заявками позичальника на одержання коштів (за формою, що викладена в додатку 1 до цього договору), після їхнього акцепту банком. Зобов'язання банку по кредитуванню в рамках даного договору визначаються сумою акцептованої заявки і виникають у момент акцепту заявки. Сума зобов'язань позичальника по кредиту може збільшуватися при акцепті банком наступних заявок, не перевищуючи при цьому максимальної суми ліміту, що передбачена в п. 1.1. та у відповідності до 6.1.

Пунктом 6.4. Договору встановлено, що кредитор зобов'язаний вести облік платежів в рахунок погашення кредиту та процентів і на вимогу позичальника проводити звірку розрахунків. Сторони погоджується, що остаточною підставою для визначення будь-яких грошових зобов'язань позичальника перед кредитором за цим Договором є дані аналітичного обліку та рахунки, які ведуться установою кредитора.

Відповідно до п.15.4 Договору він вступає в силу з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання ними прийнятих відповідно до цього договору зобов'язань.

15.10.2014 року між позивачем - публічним акціонерним товариством "Всеукраїнський Акціонерний Банк", як кредитором, та відповідачем - товариством з обмеженою відповідальністю "Магніт", як позичальником, було укладено договір про внесення змін до кредитного договору №9-2014 від 08.01.2014 року, за умовами п. 1 якого, проценти нараховані по 30.09.2014 року позичальник сплачує в строк до 15.11.2014 року.

На виконання умов Договору позивач надав відповідачу кредит у розмірі 100 000 000 грн., що підтверджується заявкою на одержання коштів від 08.01.2014 року на суму 100 000 000,00 грн. Таким чином, позивач, як кредитор, виконав свої зобов'язання перед відповідачем, як позичальником за кредитним договором. Факт отримання кредиту відповідачем не спростовано.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказав на те, що відповідачем порушенні умови договору, внаслідок чого виникла заборгованість, розмір якої станом на 20.02.2015 року становив 125 077 293,33 грн. з яких: 100 000 000,00 грн. прострочена заборгованість за кредитом, 15 044 657,53 грн. заборгованість за процентами, 3 375 342,47 грн. пеня за несвоєчасне погашення кредиту, 846 346,10 грн. пеня за несвоєчасне погашення процентів, 361 643,84 грн. 3% річних за несвоєчасне погашення кредиту, 92 783,23 грн. 3% річних за несвоєчасне погашення процентів, 4 374 193,52 грн. інфляційні збитки за несвоєчасне погашення кредиту, 982 326,64 грн. інфляційні збитки за несвоєчасне погашення процентів. Наявність зазначеної заборгованості підтверджується даними аналітичного обліку позивача, зокрема доданими до позовної заяви розрахунками, які підписані Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації ПАТ "ВіЕйБіБанк" Славкіною М.А.

06.03.2015 Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації ПАТ "ВіЕйБіБанк" Славкіна М.А. направила відповідачу вимогу від 04.03.2015 № 32-2773, у якій вказала про наявність та розмір заборгованості за Договором і вимагала усунути порушення умов Договору та погасити заборгованість у розмірі 125 077 293,33 грн. у семиденний строк від дня пред'явлення претензії.

Відповідач на вимогу не відповів, у встановлений строк заборгованість не сплатив.

20.03.2015 Виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняла рішення №63 "Про початок процедури ліквідації ПАТ "ВіЕйБі Банк" та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку", яким вирішено розпочати процедуру ліквідації Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський Акціонерний Банк" з відшкодуванням з боку Фонду гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами фізичних осіб з 20 березня 2015 року.

До заперечень на апеляційну скаргу позивач додав меморіальний ордер № 246085 від 08.01.2014, з якого вбачається, що кредитні грошові кошти в сумі 100 000 000 грн. перераховані на рахунок ТОВ "СТК" за цінні папери відповідно до Договору купівлі-продажу цінних паперів № БВ-17/2-14 від 08.01.2014, а також надав виписки по особовому рахунку відповідача. Проте, зазначені докази не приймаються апеляційним судом, оскільки позивач не обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції.

Задовольняючи позовні вимоги господарський суд Київської області прийшов до висновку про обґрунтованість та доведеність позовних вимог.

Колегія суддів погоджується із даним висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Так, згідно з частиною 1 статті 1054 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частини 2 цієї ж статті до відносин за кредитним договором застосовуються положення про позику, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Частиною 1 статті 1048 ЦК України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Згідно з ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується із положеннями ст.ст. 525, 526 ЦК України, якими передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Термін повернення наданого кредиту становив до 06.01.2015 включно, проте, відповідач не надав жодних доказів сплати заборгованості по кредиту, процентів за користування кредитом, а тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що позовні вимоги про стягнення з відповідача 100 000 000,00 грн. простроченої заборгованості за кредитом та 15 044 657,53 грн. заборгованості за процентами підлягають задоволенню у повному обсязі.

Крім суми основної заборгованості, позивач просив суд стягнути з відповідача пені за несвоєчасне погашення кредиту у розмірі 3 375 342,47 грн. за період з 08.01.2015 року по 20.02.2015 року та пені за несвоєчасне погашення процентів у розмірі 846 346,10 грн. за загальний період згідно розрахунку з 18.11.2014 року по 20.02.2015 року.

Відповідно до ст. 611 ЦК України та ст. 230 ГК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно зі ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 2 ст. 551 Цивільного кодексу України визначено, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до частини 6 статті 231 ГК України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Згідно з частиною 2 статті 343 ГК України платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Статтею 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" передбачено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Стаття 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" визначає, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до п. 14.4. Договору, за прострочення виконання будь-яких грошових зобов'язань за цим договором позичальник сплачує кредитору пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України, що діяла на час виникнення заборгованості, від суми простроченого платежу за кожен календарний день прострочення. Розрахунок пені здійснюється, починаючи з наступного календарного дня після дати, коли відповідне грошове зобов'язання мало бути виконаним, і по день виконання позичальником простроченого зобов'язання. Сплата пені не звільняє позичальника від виконання простроченого грошового зобов'язання.

Враховуючи зазначені норми права та умови договору, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що розрахунок пені за несвоєчасне погашення кредиту у розмірі 3 375 342,47 грн. за період з 08.01.2015 року по 20.02.2015 року та пені за несвоєчасне погашення процентів у розмірі 846 346,10 грн. за загальний період згідно розрахунку з 18.11.2014 року по 20.02.2015 року, доданий до позовної заяви, який проведений з урахуванням подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на момент нарахування пені, є вірним, тому вимоги про стягнення з відповідача пені за несвоєчасне погашення кредиту у розмірі 3 375 342,47 грн. за період з 08.01.2015 року по 20.02.2015 року та пені за несвоєчасне погашення процентів у розмірі 846 346,10 грн. за загальний період згідно розрахунку з 18.11.2014 року по 20.02.2015 року, є правомірними і підлягають задоволенню.

Окрім цього позивач просив стягнути з відповідача 361 643,84 грн. 3% річних за несвоєчасне погашення кредиту, 92 783,23 грн. 3% річних за несвоєчасне погашення процентів, 4 374 193,52 грн. інфляційні збитки за несвоєчасне погашення кредиту, 982 326,64 грн. інфляційні збитки за несвоєчасне погашення процентів.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що оскільки відповідач прострочив виконання зобов'язання з оплати кредиту та процентів за договором, з нього на користь позивача на підставі ст. 625 ЦК України підлягає стягненню 361 643,84 грн. 3% річних за несвоєчасне погашення кредиту, 92 783,23 грн. 3% річних за несвоєчасне погашення процентів, 4 374 193,52 грн. інфляційних збитків за несвоєчасне погашення кредиту, 982 326,64 грн. інфляційних збитків за несвоєчасне погашення процентів, тому ці вимоги також підлягають до задоволення.

Доводи скаржника про те, що суд першої інстанції не повідомив відповідача належним чином про дату та місце розгляду справи відхиляються колегією суддів, оскільки матеріалами справи підтверджується, що ухвала Господарського суду Київської області від 05.05.2015 про порушення провадження у справі була направлена відповідачу за адресою державної реєстрації, однак повернута органом поштового зв'язку з довідкою "За закінченням терміну зберігання". Ухвала Господарського суду Київської області від 21.05.2015 про відкладення розгляду справи також була належним чином направлена за адресою державної реєстрації відповідача, що підтверджується відміткою канцелярії на зворотному боці вказаної ухвали.

При цьому частиною 1 ст.64 ГПК України встановлено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається за адресою місцезнаходження (місця проживання) сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. У разі відсутності сторін за такою адресою, вважається, що ухвала про порушення провадження у справі вручена їм належним чином.

Відповідно до ч. 1 статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 ГПК України встановлено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно статті 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дав належну оцінку обставинам справи і прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.

Таким чином, наведене вище та докази, які містяться в матеріалах справи, спростовують доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі.

За таких обставин висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, а тому рішення господарського суду Київської області від 04.06.2015 у справі № 911/1921/15 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Магніт" залишити без задоволення, а рішення господарського суду Київської області від 04.06.2015 у справі № 911/1921/15 - без змін.

2. Матеріали справи № 911/1921/15 повернути до господарського суду Київської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя В.О. Зеленін

Судді Е.О. Шевченко

О.Ф. Синиця