ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
У Х В А Л А

27.10.2015 р. Справа № 917/1982/15

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АВТО ТРАК САЛЮТ", 01054, м. Київ, вул. Ярославів Вал, 13/2-Б, поштова адреса: 04208, АДРЕСА_1

до Приватного підприємства Виробничо-комерційне підприємство "Альянс", 39800, АДРЕСА_2

про стягнення 6000,00 грн.,

Суддя Ціленко В. А.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1

від відповідача: ОСОБА_2

Суть справи: Розглядається позовна заява про стягнення 6000,00 грн. заборгованості на підставі договору № 15/06/24 від 24.06.2015 року .

Відповідач позов заперечує, посилаючись на неналежне виконання договірних зобов'язань та порушення Женевської конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів від 19 травня 1956 року, щодо порядку видачі вантажу одержувачу.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд встановив:

На виконання договору на транспортно-експлуатаційне обслуговування автотранспорту в міжнародному сполученні № 15/06/24 від 24.06.2015 року Товариством з обмеженою відповідальністю "АВТО ТРАК САЛЮТ", м. Київ на підставі замовлення Приватного підприємства Виробничо-комерційне підприємство "Альянс", м. Комсомольськ, надано послуги по міжнародному перевезенню інверторів масою 140 кг за маршрутом Австрія- Україна, м. Тернопіль - с. Кнажичі Броварського району Київської області.

Так як перевізник вважає, що виконав свої зобов'язання у повному обсязі і належним чином, просить суд стягнути з замовника погоджену сторонами вартість наданих послуг, в сумі 6000 грн. у примусовому порядку.

При винесенні ухвали судом враховано наступне.

Правовідносини, що склалися між сторонами, регулюються договором перевезення вантажу, відповідно до якого одна сторона зобов'язується доставити довірений їй другою стороною вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу, а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату у розмірі, що визначається за домовленістю сторін (ст.ст. 908, 916 Цивільного кодексу України).

Пунктом 2 договору на транспортно-експлуатаційне обслуговування автотранспорту в міжнародному сполученні № 15/06/24 від 24.06.2015 року сторони зобов'язалися у своїх взаємовідносинах керуватися нормами Женевської конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів від 19 травня 1956 року.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. На виконання вказаних приписів та в обґрунтування належного перевезення вантажу Товариством з обмеженою відповідальністю "АВТО ТРАК САЛЮТ" м. Київ до суду надано ксерокопію накладної міжнародного зразка GMR, яку не можливо прочитати. Ксерокопія товарно-транспортної накладної не містить відмітки про одержання вантажу його отримувачем.

З урахуванням того, що відповідно до ст ст. 3, 4, 9 Женевської конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів від 19 травня 1956 року та п.п. 11.4., 11.6 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні затверджених Наказом Міністерства транспорту України N 363 від 14.10.1997 року, договір перевезення встановлюється накладною, яка складається в трьох оригінальних примірниках, підписаних відправником і перевізником, та слугує доказом умов договору і є підтвердженням прийняття вантажу до перевезення та його видачі одержувачу, а надана позивачем ксерокопія накладної не дає можливості з'ясувати вказані обставини, судом від позивача в ухвалі про порушення провадження у справі та в ухвалі про відкладення розгляду справи було витребувано оригінал накладної GMR, який не був наданий з тієї причини, що відповідач не повернув йому належним чином заповнену товарно-транспортну накладну після передачі вантажу вантажоодержувачу.

При вирішенні спору суд не може врахувати додаткові пояснення Товариства з обмеженою відповідальністю "АВТО ТРАК САЛЮТ", м. Київ, так як згідно Женевської конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів від 19 травня 1956 року, Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні перший екземпляр товарно-транспортної накладної лишається у вантажовідправника, другий передається водієм вантажоодержувачу, третій екземпляр, засвідчений підписом вантажоодержувача передається перевізнику.

У відповідності до ст. 33 ГПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Отже, обов'язок підтримувати позовні вимоги і доводити їх покладено на позивача.

Враховуючи, що ненадання позивачем без поважних причин витребуваних судом товарно-транспортної накладної унеможливлює розгляд справи по суті, оскільки за її відсутності суд позбавлений можливості усунути виниклі під час вирішення спору розбіжності та з'ясувати дійсну природу правовідносин між сторонами, а також приймаючи до уваги зміст ст. 33 Господарського процесуального кодексу України та положеннями п. 2.3. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 року "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" неподання позивачем витребуваних господарським судом матеріалів, необхідних для вирішення спору, тягне за собою правові наслідки у вигляді залишення позову без розгляду на підставі пункту 5 частини першої статті 81 ГПК.

На підставі наведеного та керуючись п. 5 ст. 81, ст. 86 ГПК України, суд -

У Х В А Л И В :

1. Позов залишити без розгляду.

2. Копії ухвали направити сторонам по справі.

Суддя Ціленко В.А.