ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" жовтня 2015 р.Справа № 916/2816/15

Господарський суд Одеської області у складі:

Головуючий суддя - Волков Р.В.,

Суддя Желєзна С.П.

Суддя Зайцев Ю.О.

при секретарі судового засідання Стачук Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю „ОСОБА_1 Сервіс (м.Київ);

до відповідача: фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (м.Одеса);

про: зобовязання повернути майно та стягнення 243855,65грн.

За участю:

представника позивача: ОСОБА_3 (за довіреністю);

представник відповідача: не зявився

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю „ОСОБА_1 Сервіс, звернувся до господарського суду Одеської області з позовом до відповідача, фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, про зобовязання повернути майно та стягнення 243855,65грн.

В обґрунтування своїх вимог посилається на укладання з відповідачем договору оренди обладнання № 4 від 21.09.2010 р., передачу відповідачу обладнання за актами приймання-передачі, надсилання повідомлення відповідачу про розірвання договору внаслідок прострочки сплати орендної плати понад три місяці, отримання відповідачем вказаного повідомлення, розірвання договору з 30.10.2014 р., невиконання відповідачем свого обовязку щодо повернення обладнання протягом трьох календарних днів, наявність заборгованості щодо орендної плати та нарахування штрафних санкцій у вигляді інфляційних, пені, 20% річних від простроченої суми та суми неустойки у розмірі подвійної плати за користування обладнанням за час прострочення повернення обладнання та на інші сказані у позовній заяві обставини.

Відповідач в судове засідання не зявився, відзив на позов не представив, тому справу розглянуто за наявними матеріалами відповідно до ст.75 Господарського процесуального Кодексу України.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне.

Між сторонами був підписаний договір оренди обладнання № 4 від 21.09.2010 р., відповідно до якого позивач передає, а відповідач приймає у строкове платне користування за плату обладнання для приготування кави, що є обєктом оренди за цим договором.

Зазначений договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов'язань відповідно до ст.175 Господарського Кодексу України.

Стаття 629 Цивільного Кодексу України встановлює, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст.759 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до п.1ст.762 ЦК України, за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Пунктом 2.2 договору сторони домовились, що факт передачі майна повинен підтверджуватися підписаними сторонами актами приймання-передачі.

Позивач свої зобовязання щодо передачі майна виконав, що підтверджується наданими до матеріалів справи копіями актів приймання-передачі майна до Договору від 01.12.2010 р, 07.02.2011 р, 28.02.2011 р., 06.06.2011 р., 22.08.2011 р., 13.09.2011 р., 28.10.2011 р., 23.12.2011 р., 26.01.2012 р., 06.02.2012 р., 19.04.2012 р., 27.11.2012 р. Всього було передано 297 одиниць обладнання для приготування кави загальною вартістю 889681,99 грн.

Згідно з п.11.1. Договору, він укладений строком на один календарний рік і починає свій перебіг з 21 вересня 2010 р. та діє до 21 вересня 2011 р. при цьому, у п. 11.8. Договору зазначено, що в разі, якщо за 1 (один) місяць до закінчення строку, вказаного у п.11.1 Договору жодна зі сторін не попередить у письмовій формі про свій намір припинити дію Договору, даний Договір вважається пролонгованим на той же самий строк і на тих же умовах. За таких обставин договір був декілька разів пролонгований сторонами, остаточно до 21.09.2015 р.

Пунктом 5.3 договору сторони визначили, що орендна плата сплачується щомісячно до 5го числа наступного місяця за місяцем, протягом якого здійснюватиметься оренда обладнання.

Пунктом 5.2 договору сторони домовились про розмір орендної плати за користування кожною одиницею обладнання у розмірі 10грн. Суд дійшов до висновку про те, що у п.5.2 договору йдеться саме про кожну одиницю обладнання, а не про все майно передане у оренду, з наступних підстав.

У п.1.3 договору сторони зазначили, що склад кожного окремого обладнання та інші його характеристики (модель, серійний номер (за наявності), місце розташування, заставна вартість та кількість обладнання, що передається відповідачу) узгоджується сторонами шляхом підписання акту приймання-передачі. З формулювання вказаного пункту, якій міститься у розділі „Предмет договору, вбачається, що під обладнанням у п.5.2 договору розуміється саме кожна окрема одиниця, передана у оренду. Крім того, 23.11.2011 р. відповідач сплатив 16992,99 грн. за оренду обладнання, тобто вчинив дії, з яких вбачається що під час укладання договору та визначаючи розмір орендної плати сторони мали на увазі саме 10грн. за кожну одиницю обладнання.

Разом з цим, відповідач свої зобовязання щодо оплати належним чином не виконав, в звязку з чим склалась заборгованість з орендної плати у розмірі 105367,54 грн.

Пунктом 11.5 договору сторони встановили право позивача відмовитись від договору у разі, якщо відповідач прострочив сплату орендної плати понад три місяці. В такому разі договір вважається розірваним з моменту отримання відповідачем повідомлення позивача про відмову від договору.

Позивач скористався своїм правом, наданим п.11.5 договору, та листом від 27.10.2014 р. відмовився від договору. Вказаний лист був отриманий відповідачем 30.10.2014 р., що підтверджується наданим до матеріалів справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, та свідчить про розірвання договору з 30.10.2014 р.

Пунктом 3.2 договору сторони встановили обовязок відповідача повернути обладнання позивачу у разі припинення дії договору, в тому числі з передбачених п.11.5 підстав, не пізніше трьох календарних днів з моменту припинення договору.

Відповідно до п.1 ст.785 Цивільного Кодексу України, у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Відповідач свій обовязок щодо повернення обладнання не виконав, в звязку з чим вимоги позивача стосовно зобовязання повернути майно є законними, обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, п.2 ст.785 ЦК України зазначає, що якщо наймач не виконує обов'язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення. За таких обставин та враховуючи розірвання договору 30.10.2014 р., обовязок відповідача повернути майно протягом трьох календарних днів, невиконання відповідачем цього обовязку, - позивач обґрунтовано нарахував 36393,66 грн. неустойки у розмірі подвійної плати за користування обладнанням за період з 03.11.2014 р. по 06.05.2015 р. відповідно до ст. 785 Цивільного Кодексу України.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічна норма міститься і в ст.193 ГК України, яка регламентує, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Стаття 525 Цивільного Кодексу України забороняє односторонню відмову від зобов'язання або зміну його умов не, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Невиконання зобов'язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) ст.610 ЦК України кваліфікує як порушення зобов'язання.

Згідно з ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Отже, порушення боржником прийнятих на себе зобов'язань тягне за собою відповідні правові наслідки, які полягають у можливості застосування кредитором до боржника встановленої законом або договором відповідальності.

У відповідності до приписів ст.546 ЦК України виконання зобов'язань може забезпечуватись неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до п.п.1,2,3 ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 7.2 договору сторони домовились про сплату пені у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України у разі несвоєчасного перерахування орендної плати. Цим же пунктом сторони дійшли згоди про сплату інфляційних та 20% річних від простроченої суми.

Всього позивачем нараховано 10242,80 грн. пені згідно наданого розрахунку.

Дослідивши наданий позивачем розрахунок пені, суд вважає його обґрунтованим та вірним, а вимоги про стягнення пені такими, що підлягають задоволенню.

У відповідності до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом.

Відповідно до вказаної правової норми та виходячи з наданого розрахунку, позивачем обґрунтовано заявлено до стягнення 49721,64 грн. інфляційних.

Щодо розміру відсотків річних, то сторони скористались правом самостійно визначити його розмір у договорі та встановили його у розмірі 20% (п.7.2 договору). Вимоги позивач стосовно стягнення 42130,01 грн. відсотків річних згідно наданого позивачем розрахунку суд вважає обгрунтованими.

За таких обставин, вимоги позивача про зобовязання повернути майно та стягнення 105367,54грн. основного боргу, 36393,66грн неустойки у розмірі подвійної плати за користування, 10242,80 грн. пені, 42130,01 грн. відсотків річних, 49721,64 грн. інфляційних обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.44, ч.1 ст.49 ГПК України судові витрати покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.525,526,530,546,549,610,611,612, 625,629,759, 785 ЦК України, ст.ст.175,193 ГК України, ст.ст.22,33,36,43,44,49,75,82-85 ГПК України, суд,

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю „ОСОБА_1 Сервіс задовольнити.

2. Зобовязати фізичну особу-підприємця ОСОБА_2 (65016, АДРЕСА_1, код НОМЕР_1) повернути Товариству з обмеженою відповідальністю „ОСОБА_1 Сервіс (01042, м. Київ, пров. Новопечерський,5, код 37258594) обладнання для приготування кави, передане у користування згідно договору оренди обладнання № 4 від 21.09.2010 р. загальною вартістю 889681,99 грн., а саме:

- капсульна еспрессо кавоварка Lavazza BLUE LB 1001 FAMILY PLUS 135 одиниць;

- капсульна еспрессо кавоварка Lavazza BLUE LB 2301 FAMILY PLUS 4 одиниці;

- капсульна кавоварка Lavazza BLUE LB 1100 74 одиниць;

- капсульна кавоварка Lavazza BLUE LB 850 CHIARA 20 одиниць;

- капсульна кавоварка Lavazza BLUE LB 1001 F.P. - 62 одиниці;

- капсульна кавоварка Lavazza BLUE LB 2301- 2 одиниці.

3. Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (65016, АДРЕСА_1, код НОМЕР_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „ОСОБА_1 Сервіс (01042, м. Київ, пров. Новопечерський,5, код 37258594) 105367/сто пять тисяч триста шістдесят сім/грн. 54 коп. основного боргу, 36393/тридцять шість тисяч триста девяносто три/грн. 66коп. неустойки у розмірі подвійної плати за користування, 10242/десять тисяч двісті соток дві/грн. 80 коп. пені, 42130/сорок дві тисячі сто тридцять/грн. 01 коп. відсотків річних, 49721/сорок девять тисяч сімсот двадцять одну/грн. 64коп. інфляційних, 22670/двадцять дві тисячі шістсот сімдесят/грн. 76 коп. витрат зі сплати судового збору.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Одеського апеляційного господарського суду через Господарський суд Одеської області протягом десяти днів з моменту складення повного рішення. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Вступна та резолютивна частина рішення оголошені в судовому засіданні 23.10.2015 року.

Повний текст рішення складено 28 жовтня 2015 р.

Головуючий суддя Р.В. Волков

Суддя С.П. Желєзна

Суддя Ю.О. Зайцев