ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" жовтня 2015 р. Справа № 914/1996/15

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючого-судді: Бойко С.М.,

суддів: Бонк Т. Б.

Якімець Г. Г.

при секретарі Фіна Н.,

за участю представників:

від позивача - Білоцерковця Н. В. (довіреність від 01.07.2015 року)

від відповідача-1 - Черевач М. М. (ліквідатор, арбітражний керуючий)

від відповідача-2 - не з'явився,

від відповідача-3 - Лавринович В. М. (довіреність від 12.01.2015 року); Кузь В. Л. (19.11.2014 року)

3-тя особа - не з'явився,

розглянув апеляційну скаргу-1 публічного акціонерного товариства "Універсал Банк" від 10.09.2015, вих. № 926

апеляційну скаргу-2 товариства з обмеженою відповідальністю "Інформаційно-консультаційний центр розвитку підприємництва у Печерському районі" від 09.09.2015, б/н

на рішення господарського суду Львівської області від 13.08.2015, суддя - Щигельська О. І. у справі № 914/1996/15

за позовом: товариства з обмеженою відповідальністю "Інформаційно-консультаційний центр розвитку підприємництва у Печерському районі", м.Київ

до відповідача-1: закритого акціонерного товариства "Артанія", м.Львів

до відповідача-2: ОСОБА_6, м.Львів

до відповідача-3: публічного акціонерного товариства "Універсал Банк", м.Київ

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів: приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Нор Надія Миколаївна, м. Львів

про визнання недійсним договору купівлі-продажу нежитлових приміщень від 25.12.2007; визнання недійсним договору іпотеки нерухомого майна від 25.12.2007;

зобов'язання ОСОБА_6 повернути закритому акціонерному товариству "Артанія" нерухоме майно загальною площею 333,4 кв.м., в будинку АДРЕСА_1

ВСТАНОВИВ:

рішенням господарського суду Львівської області від 13.08.2015 в справі № 914/1996/15 позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю "Інформаційно-консультаційний центр розвитку підприємництва у Печерському районі" задоволено частково, визнано недійсним договір купівлі-продажу нежитлових приміщень від 25.12.2007, укладений між ОСОБА_6 та ЗАТ «Артанія», що посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Нор Н.М., зареєстровано в реєстрі за №10370 та договір іпотеки-2 нерухомого майна від 25.12.2007, укладений між ОСОБА_6 та ВАТ «Універсал банк», (правонаступник ПАТ «Універсал банк»), посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Нор Н.М., зареєстровано в реєстрі за №10389.

Рішення суду першої інстанції в частині задоволених вимог мотивовано відсутністю підстав на припинення іпотечного договору-1, визначених в ст.17 Закону України «Про іпотеку».

Оскільки відповідачем-1 не надано згоди у встановленом законом порядку на продаж або будь-яке інше відчуження майна, а також на передачу його в наступну іпотеку, то договір купівлі-продажу є недійсним.

З цих підстав відповідач-2 не набув права на відчудження спірних приміщень, що перебували в іпотеці-1, а звідси наявні підстави для визнання недійсним і договору іпотеки-2.

Щодо відмови в задоволенні позовної вимоги про зобов'язання відповідача-2 фізичну особу ОСОБА_6 повернути відповідачу-1 - ЗАТ «Артанія» спірне нерухоме майно, то за змістом ч.1, ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Позивачем ця вимога заявлена в інтересах відповідача-1, а не на захист свого права та інтересу в разі його порушення.

Окрім того, вимога про повернення майна може бути заявлена власником майна, позивач ж є іпотекодержателем цього майна.

Рішення суду щодо дотримання правил підсудності мотивоване ч. 4 ст. 10 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», що кореспондуються із п.7 ч.1 ст.12 ГПК Україн та застосовується незалежно від суб'єктного складу сторін.

Справи у відповідних спорах відносяться до виключної підсудності того господарського суду, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство (ч.9 ст.16 ГПК України).

В апеляційній скарзі відповідач-3 просить скасувати рішення господарського суду Львівської області від 13.08.2015 у справі № 914/1996/15 та постановити нове, яким відмовити в позові ТОВ "Інформаційно-консультаційний центр розвитку підприємництва у Печерському районі" в повному об'ємі.

В обґрунтування апеляційної скарги ПАТ "Універсал Банк" зазначає про порушення вимог норм процесуального права, оскільки суд першої інстанції всупереч п.7 ст. 12 та ст. 21 ГПК України, помилково зробив висновок про підвідомчість даної справи господарському суду та виключну підсудність даної справи до того господарського суду, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство.

Відповідно до вимог ст.21 ГПК України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути підприємства та організації, зазначені у статті 1 цього Кодексу.

Позивачами є підприємства та організації, що подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Відповідачами є підприємства та організації, яким пред'явлено позовну вимогу.

Оскільки даний спір є спором, що виникає із кредитних правовідносин, де сторонами є як юридичні так і фізичні особи, а тому при визначенні судової юрисдикції, суд мав виходити з того, що такі справи підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.

Щодо суті задоволених вимог, то відповідач-3 покликається на п. 3.1.4 Генеральної угоди, за якою термін здійснення кредитних операцій встановлюється по 22.01.2010, відтак термін дії договору іпотеки теж по 22.01.2010.

Окрім того, незважаючи на задоволення рішенням господарського суду Львівської області від 11.07.2013 позовних вимог ПАТ «КБ «Хрещатик» до ТОВ «Обабіч» та ТОВ «Узлісся» про стягнення заборгованості по кредиту в сумі 22 932 162,94 грн., до майнового поручителя ЗАТ «Артанія» не пред'явлено вимог щодо звернення стягнення на предмет іпотеки. Відтак, у зв'язку з закінченням строку дії Генеральної угоди № 1 ПАТ «КБ «Хрещатик» набув права вимоги до ЗАТ «Артанія», як до майнового поручителя, однак не скористався цим правом.

Окрім того, всупереч п. 3.1 та 3.2 договору про відступлення прав за договором іпотеки від 21.03.2014, первісним кредитором (ПАТ «КБ «Хрещатик») не вчинено дій щодо повідомлення боржника та іпотекодавця про відступлення прав та обов'язків за договором іпотеки, а також щодо проведення реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Ще однією піставою визнання договору іпотеки-1 від 24.01.2007 припиненим є збільшення відсоткової ставки без повідомлення майнового поручителя та здійснення державної реєстрації про зміну умов обтяження нерухомого майна іпотекою всупереч п. 3.3 Генеральної угоди № 1 від 24.01.2007 та ч. 2 ст. 19 Закону України «Про іпотеку».

З огляду на норми Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», судом безпідставно не взято до уваги лист ВАТ «КБ «Хрещатик» № 05-2458 від 25.12.2007 на відчудження предмету договору іпотеки, оскільки саме нотаріус, а не відповідач-1 є спеціальним суб'єктом, на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно.

В апеляційній скарзі апелянт-позивач просить скасувати рішення господарського суду Львівської області від 13.08.2015 у справі № 914/1996/15 в частині відмови у задоволенні вимоги ТОВ «Інформаційно-консультаційний центр розвитку підприємництва у Печерському районі» про зобов'язання ОСОБА_6 повернути ЗАТ «Артанія» нерухоме майно та прийняти нове рішення, яким зобов'язати ОСОБА_6 повернути ЗАТ «Артанія» нерухоме майно, а в іншій частині рішення господарського суду Львівської області від 13.08.2015 у справі № 914/1996/15 залишити без змін.

В обґрунтування апеляційної скарги-2 ТОВ «Інформаційно-консультаційний центр розвитку підприємництва у Печерському районі» зазначає, що для забезпечення захисту прав та законних інтересів осіб, права яких були порушені укладенням спірного договору, позивачем заявлено вимогу про застосування наслідків недійсності договору купівлі-продажу, а саме вимогу зобов'язати відповідача-2 повернути приміщення відповідачу-1 на підставі ст.1212 ЦК України. Отже, заявлена позивачем вимога є обґрунтованою та такою, що ґрунтується на нормах ЦК України і має бути застосована судом за результатами задоволення вимоги про визнання договору купівлі-продажу недійсним та договору іпотеки-2.

У відзиві на апеляційну скаргу-1 позивач просить залишити апеляційну скаргу-відповідача-3 без задоволення.

В обґрунтування ТОВ «Інформаційно-консультаційний центр розвитку підприємництва у Печерському районі» зазначає, що згідно з ч. 4 ст. 10 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» та п. 7 ч. 1 ст. 12 ГПК України, для даної категорії справ, встановлюється виключна підсудність того господарського суду, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, незалежно від суб'єктного складу сторін. Отже, дана справа підлягає розгляду в господарському суді Львівської області в порядку позовного провадження.

На підставі ч. 1 ст. 58 ГПК України вимоги про визнання недійсним договору купівлі-продажу нежитлових приміщень та договору іпотеки підлягають об'єднанню. Вказані вимоги виникли з однієї й тієх ж підстави - порушення умов договору іпотеки від 24.01.2007, та пов'язані між собою одним і тим самим способом захисту прав позивача - визнання вказаних правочинів недійсними та поверненням майна від незаконного набувача до власника цього майна.

Що стосується застосування строку позовної давності до правовідносин, що виникли між сторонами в справі, то ПАТ «Універсал Банк» не подано заяви або клопотання про застосування наслідків спливу позовної давності під час розгляду справи в суді першої інстанції. Окрім того, враховуючи те, що договір іпотеки-1 був укладений з метою забезпечення виконання позичальником зобов'язань саме за Генеральною угодою № 1, а рішенням господарського суду Львівської області від 11.07.2013 у справі № 914/1659/13 задоволено позов ВАТ «КБ «Хрещатик» до ТОВ «ВКФ «Обабіч» про стягнення заборгованості за генеральною угодою № 1 у розмірі 22 389 003,49 грн.- строк позовної давності, щодо вимог за договором іпотеки-1 не сплив.

Позивач зазначає, що факт наявності чи відсутності повідомлення про відступлення прав та обов'язків за договором іпотеки-1 не має правового значення.

Твердження апелянта про те, що іпотека за договором іпотеки-1 припинилась є безпідставними з огляду на ст. 17 Закону України «Про іпотеку», яка передбачає підстави припинення та не вміщує змін відсоткової ставки за основним зобов'язанням та збільшення обсягу відповідальності іпотекодержателя шляхом внесення будь-яких змін до основного зобов'язання без його згоди.

Щодо зміни іпотекодавця за договором іпотеки-1, то в силу положень ст. 23 Закону України «Про іпотеку» зміна іпотекодавця за договором іпотеки-1 не позбавила права ВАТ «КБ «Хрещатик» на укладення договору про відступлення прав за договором іпотеки.

Доводи апелянта про надання згоди ВАТ «КБ «Хрещатик» на укладення договору купівлі-продажу шляхом надсилання листа № 05-2458 від 25.12.2007 не можуть бути розцінені судом як згода ВАТ «КБ «Хрещатик» на укладення договору купівлі-продажу, так як за його змістом відсутня згода на відчуження майна, що перебуває в іпотеці-1.

Окрім того, зняття заборони відчуження предмета іпотеки та надання іпотекодержателем згоди на відчуження предмета іпотеки-1 за правовою природою є різними.

Представник відповідача-3 в судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги та просив суд скасувати рішення господарського суду Львівської області від 13.08.2015 у справі № 914/1996/15 та постановити нове, яким відмовити в позові ТОВ "Інформаційно-консультаційний центр розвитку підприємництва у Печерському районі".

Представник позивача в судовому засіданні заперечив доводи апеляційної скарги, просив скасувати рішення господарського суду Львівської області від 13.08.2015 у справі № 914/1996/15 в частині відмови у задоволенні вимоги ТОВ «Інформаційно-консультаційний центр розвитку підприємництва у Печерському районі» про зобов'язання ОСОБА_6 повернути ЗАТ «Артанія» нерухоме майно та прийняти нове рішення, яким зобов'язати ОСОБА_6 повернути ЗАТ «Артанія» нерухоме майно, а в іншій частині рішення господарського суду Львівської області від 13.08.2015 у справі № 914/1996/15 залишити без змін.

В судове засідання з'явились представники позивача, відповідача-1 та відповідача-3. Представник відповідача-2 та третьої особи після відкладення розгляду справи не з'явилися, хоча належним чином повідомленні про час і місце слухання справи, а тому їх неявку суд розцінює як без поважних причин і вважає за можливе вирішити спір за наявних в справі доказів про права і обов'язки сторін.

Розглянувши наявні в справі докази, давши оцінку доводам та запереченням, які містяться в апеляційних скаргах, заслухавши пояснення представників позивача та відповідачів в судовому засіданні, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що рішення господарського суду Львівської області від 13.08.2015 у справі № 914/1996/15 слід скасувати та припинити провадження по справі, відмовити в задоволенні апеляційної скарги ТОВ "Інформаційно-консультаційний центр розвитку підприємництва у Печерському районі", а апеляційну скаргу ПАТ "Універсал Банк" задоволити частково.

Судом встановлено, що предметом спору є визнання недійсним договору купівлі-продажу від 25.12.2007 року нерухомого майна, укладеного між ЗАТ «Артанія» та фізичною особою ОСОБА_6, частини нежитлових приміщень, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 (цегляні нежитлові приміщення в підвалі: І; II; IV та цегляні нежитлові приміщення на першому поверсі: від 1-1 по 1-3, від 14-1 по 14-7, від 15-1 по 15-3, 16-1 загальною площею 333,4 кв.м,), посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Нор Н.М. зареєстрований у реєстрі за №10370.

25.12.2007 року обласним комунальним підприємством Львівської обласної ради «БТІ та ЕО» здійснено державну реєстрацію права власності на зазначені нежитлові приміщення за ОСОБА_6

За договором іпотеки-1, що укладений з метою забезпечення зобов'язань товариства з обмеженою відповідальністю «ВКФ «Обабіч» (надалі - позичальник) перед ПАТ «Комерційний банк «Хрещатик» за Генеральною угодою №1 від 24.01.2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Цибко Т.Б., зареєстрований в реєстрі за № 132 (надалі - Договір іпотеки-1), за яким відповідач-1 передав в іпотеку-1 Банку Хрещатик нерухоме майно - нежитлові приміщення в підвалі І; II; IV, приміщення на 1-му поверсі 14-1 по 14-7, 15-1 по 15-3, 1-1 по 1-3, 16-1 загальною площею 333,4 кв. м в будинку АДРЕСА_1 (надалі - «Приміщення»), що перебували у власності іпотекодавця.

21 березня 2014 року між Банком Хрещатик та товариством з обмеженою відповідальністю «Інформаційно-консультаційний центр розвитку підприємництва у Печерському районі» (надалі - позивач) укладено договір про відступлення прав вимоги № 8/1 (надалі -договір про відступлення прав вимоги), відповідно до якого позивач прийняв, а Банк Хрещатик передав, зокрема, право вимоги грошової заборгованості, а також всі інші права та обов'язки Банку Хрещатик, які існували на момент укладення договору про відступлення прав вимоги та можуть виникнути в майбутньому на підставі Генеральної угоди та кредитних договорів.

21 березня 2014 року між Банком Хрещатик та позивачем укладено договір про відступлення прав за договором іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Михайленком С.А., зареєстрований в реєстрі за № 928 (надалі - договір про відступлення прав за договором іпотеки), відповідно до умов якого банк Хрещатик відступив кредитору в повному обсязі права та обов'язки за договором іпотеки та всіма існуючими додатковими договорами до нього.

Таким чином, на підставі договору про відступлення прав вимоги та договору про відступлення прав за договором іпотеки відбулася заміна позикодавця за Генеральною угодою і Кредитними договорами та іпотекодержателя за договором іпотеки відповідно з Банку Хрещатик на позивача.

В наступному між ВАТ "Універсал Банк", правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк», та ОСОБА_6 укладено кредитний договір №049-2900/840-0798 від 25.12.2007 року та кредитний договір №049-2902/840-0799 від 25.12.2007 року.

З метою забезпечення виконання зобов'язань за зазначеними кредитними договорами, між ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_6 укладено договір іпотеки від 25.12.2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Нор Н.М. зареєстрований в реєстрі за №10388 (надалі договір іпотеки-2). Відповідно до умов цього договору іпотеки-2, ОСОБА_6 передала банку в іпотеку нерухоме майно, яке було нею придбане за оспорюваним договором купівлі-продажу від 25.12.2007 року, укладеного між ЗАТ «Артанія» та нею, а саме: цегляні нежитлові приміщення в підвалі: І; II; IV та цегляні нежитлові приміщення на першому поверсі: від 1-1 по 1-3, від 14-1 по 14-7, від 15-1 по 15-3, 16-1 загальною площею 333,4 кв.м, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, що належні іпотекодавцю на праві власності на підставі договору купівлі-продажу нежитлових приміщень. Відповідно з моменту укладання договору іпотеки від 25.12.2007 року ПАТ «Універсал Банк» набув статусу іпотекодержателя нерухомого майна.

Предметом оскарження в цьому провадженні також є цей договір іпотеки-2 від 25.12.2007 року, укладений між фізичною особою ОСОБА_6 та ПАТ «Універсал Банк».

Позивач правовою підставою визнання цих договорів недійсними (договору купівлі-продажу нерухомого майна від 25.12.2007 року, укладеного між ЗАТ «Артанія» та фізичною особою ОСОБА_6, договору іпотеки від 25.12.2007 року, укладеного між ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_6 ) зазначає ч.1 ст.215 ЦК України, ч.1-3, 5-6 ст.203 ЦК України та ч.3 ст.9, ст.12, ст.17 Закону України «Про іпотеку».

Згідно із ч. 1 ст. 58 ГПК України позивач має право об'єднати в одній позовній заяві кілька вимог, пов'язаних між собою. Згідно ч.3 ст.58 ГПК України не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

У відповідності до вимог п.3.6 постанови Пленуму Вищого господарського суду України за №18 від 26 грудня 2011 року «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» позивач має право об'єднати в одній позовній заяві кілька вимог, пов'язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами. Однорідними можуть вважатися позовні заяви, які, пов'язані з однорідними позовними вимогами і водночас подані одним і тим же позивачем до одного й того самого відповідача (чи відповідачів) або хоча й різними позивачами, але до одного й того ж відповідача. Однорідними ж позовними вимогами є такі, що виникають з одних і тих самих або з аналогічних підстав і водночас пов'язані між собою одним і тим самим способом захисту прав і законних інтересів.

Предметом спору в цій справі є визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна- нежитлових приміщень, укладеного між фізичною особою ОСОБА_6 та ЗАТ «Артанія» та договору іпотеки-2, укладеного між фізичною особою ОСОБА_6 та ПАТ «Універсал Банк» та позовна вимога про зобов'язання фізичну особу ОСОБА_6 повернути відповідачу-1 це спірне нерухоме майно(правова підстава позивачем зазначається ч.3 ст.1212 ЦК України, гл.83 ЦК України).

Отже, провівши правовий аналіз предмету позову, апеляційний суд прийшов до висновку, що вимоги позивача до кількох відповідачів об'єднані в одне провадження спільністю предмета позову, оскільки вони є однорідними, зокрема такі, які нерозривно пов'язані між собою та від вирішення однієї з них залежить вирішення інших.

Відповідно до правової позиції, викладеної Верховним Судом України в справі за №6-745цс15 вбачається, що відповідно до роз'яснень, викладених в абзаці 1 пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» (далі - постанова Пленуму Верховного Суду України № 2), вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суд повинен виходити з того, що згідно зі статтею 124 Конституції України юрисдикція загальних судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, а за частинами 1 і 2 статті 15 ЦПК України у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України (стаття 17) або ГПК України (статті 1, 12) віднесено до компетенції адміністративних чи господарських судів.

У відповідності до вимог ст.1 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

У випадках, передбачених законодавчими актами України, до господарського суду мають право також звертатися державні та інші органи, фізичні особи, що не є суб'єктами підприємницької діяльності.

Згідно з ст.21 ГПК України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути підприємства та організації, зазначені у статті 1 цього Кодексу.

Позивачами є підприємства та організації, що подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу.

Відповідачами є підприємства та організації, яким пред'явлено позовну вимогу.

Згідно з ст. 80 ГПК України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в господарських судах України.

Відповідно до п.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам» № 10 від 24.10.2011 з огляду на приписи частини третьої статті 22 Закону

України "Про судоустрій і статус суддів", згідно з

якими місцеві господарські суди розглядають справи у спорах, що

виникають з господарських правовідносин, а також інші справи,

віднесені процесуальним законом до їх підсудності, та на вимоги

статей 1, 4-1, 12 ГПК господарські суди розглядають

справи в порядку позовного провадження, коли склад учасників спору

відповідає приписам статті 1 ГПК, а правовідносини, з

яких виник спір, мають господарський характер.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне (справи за позовами, що виникають із будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства), по-друге, суб'єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).

Крім цього, місцевий суд вирішував питання про визнання угод недійсними між юридичною і фізичною особою в позовному провадженні, а не в справі про банкрутство та не звернув уваги на юрисдикційність цього спору.

Згідно з абзацом четвертим частини восьмої статті 23 ЗаконуУкраїни «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» до визнання боржника банкрутом спори боржника з кредиторами, які мають будь-які (незалежно від характеру правовідносин) поточні вимоги до боржника, вирішуються шляхом їх розгляду у позовному провадженні господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство.

Згідно ухвали господарського суду Львівської області від 23.12.2014 у справі №914/4304/14 порушено провадження у справі про банкрутство закритого акціонерного товариства «Артанія».

Після визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури кредитори з поточними вимогами до боржника повинні звертатися з такими вимогами до останнього в межах провадження у справі про банкрутство незалежно від того, чи розглянуті відповідні вимоги у позовному провадженні.

Таким чином, Львівський апеляційний господарський суд, враховуючи, що однією зі сторін у справі є фізична особа - ОСОБА_6, а також те, що спір є про право цивільне, за захистом якого позивач звернувся у позовному провадженні, прийшов до висновку, що провадження у справі підлягає прининенню.

Враховуючи, скасовання рішення місцевого господарського суду судові витрати підлягаю новому розподілу. За подання апеляційної скарги відповідачем-3 (ПАТ "Універсал Банк") було сплачено 609,00 грн. та 3411,00 грн. судового збору.

Як встановлено ст. 49 ГПК України у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п. 4.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» № 7 від 21.02.2013 якщо пропорції задоволення позовних вимог точно визначити неможливо (зокрема, при частковому задоволенні позову немайнового характеру), то судові витрати розподіляються між сторонами порівну.

Відтак, враховуючи часткове задоволення апеляційної скарги ПАТ «Універсал Банк» з позивача на користь відповідача-3 (ПАТ «Універсал Банк») має бути стягнуто 2010,00 грн. у відшкодування судових витрат по сплаті судового збору.

Керуючись п.2 ч.1 ст. 80, ст. ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Відмовити в задоволенні апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Інформаційно-консультаційний центр розвитку підприємництва у Печерському районі".

2. Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Універсал Банк" - задоволити частково.

3. Рішення господарського суду Львівської області від 13.08.2015 у справі № 914/1996/15 - скасувати.

4. Припинити провадження по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Інформаційно-консультаційний центр розвитку підприємництва у Печерському районі" до закритого акціонерного товариства "Артанія", ОСОБА_6, публічного акціонерного товариства "Універсал Банк" про визнання недійсним договору купівлі-продажу нежитлових приміщень від 25.12.2007р., укладеного між ОСОБА_6 та закритим акціонерним товариством "Артанія", про визнання недійсним договору іпотеки від 25.12.2007р., укладений між ОСОБА_6 та ВАТ "Універсал Банк" (Публічне акціонерне товариство "Універсал Банк") та про зобов'язання повернути ОСОБА_6 закритому акціонерному товариству "Артанія" нерухоме майно загальною площею 333,4 кв.м., за адресою: будинок АДРЕСА_1.

5. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Інформаційно-консультаційний центр розвитку підприємництва у Печерському районі» (м.Київ, вул.Шовковична, буд.42-44, офіс 1В; ) на користь публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» (м.Київ, вул.Автозаводська, буд.54/19; ) 2010,00грн. у відшкодування судових витрат по сплаті судового збору.

6. Місцевому господарському суду видати відповідний наказ в порядку ст. 116 ГПК України.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

Справу скерувати на адресу місцевого господарського суду.

Повний текст рішення виготовлено 02.11.2015.

Головуючий-суддя С.М. Бойко

Судді Т. Б. Бонк

Г.Г. Якімець